РІШЕННЯ

15.09.2015Справа №910/18290/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., при секретарі судового засідання Нечай О.Н., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/18290/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Марлеон», м. Київ,

до товариства з обмеженою відповідальністю «Е-Комерс», м. Київ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - товариство з обмеженою відповідальністю «ДФ Груп», м. Київ,

про стягнення 570 833,03 грн.,

за участю представників:

позивача - Коваль К.О. (довіреність від 02.07.2015 №02-7/15);

відповідача - не з'явилися;

третьої особи - Галич І.Л. (довіреність від 02.07.2015 № 02/7/15).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Марлеон» (далі - ТОВ «Марлеон») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Е-Комерс» (далі - ТОВ «Е-Комерс») про стягнення 580 833,03 грн. заборгованості за договором цесії від 11.06.2015 № 11/06/15 (далі - Договір).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.07.2015 порушено провадження у справі № 910/18290/15; призначено судовий розгляд на 11.08.2015; залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - товариство з обмеженою відповідальністю «ДФ Груп» (далі - ТОВ «ДФ Груп»).

10.08.2015 позивач подав суду письмові пояснення та документи для долучення до матеріалів справи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

10.08.2015 третя особа подала суду письмові пояснення та документи для долучення до матеріалів справи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.08.2015 розгляд справи було відкладено на 15.09.2015 у зв'язку з неявкою представників відповідача.

15.09.2015 позивач подав суду клопотання про зменшення позовних вимог та просив суд стягнути з відповідача заборгованість за Договором у сумі 570 833,03 грн.

Відповідно до частини четвертої статті 22 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Суд прийняв клопотання позивача про зменшення позовних вимог до розгляду.

Представник позивача у судовому засіданні 15.09.2015 надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник третьої особи у судовому засіданні 15.09.2015 надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представники відповідача у судове засідання 15.09.2015 не з'явилися; про причини неявки суд не повідомили; вимоги ухвал суду не виконали; відзив на позовну заяву не подали.

Ухвали Господарського суду міста Києва було надіслано відповідачу на адресу, зазначену у позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що також підтверджується відмітками канцелярії на звороті таких ухвал і рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (далі - Постанова № 18) зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд визнав наявні в матеріалах справи документи достатніми для вирішення спору та відповідно до статті 75 ГПК України розглянув справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 15.09.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

11.06.2015 ТОВ «ДФ Груп» (первісний кредитор), ТОВ «Е-Комерс» (боржник) та ТОВ «Марлеон» (новий кредитор) було укладено Договір, за умовами якого: первісний боржник здійснив відступлення своїх прав та обов'язків за договором поставки від 14.04.2014 № 10 (далі - Договір поставки) та за договором відступлення права вимоги від 24.04.2014 №24/04/14УП, а новий кредитор прийняв на себе право вимоги з оплати за вказаними правочинами (пункти 1, 5 Договору).

Договір підписано уповноваженими особами, а саме: від позивача - директором Лісем С.С.; від відповідача - директором Сіроусом О.В.; від третьої особи - директором Ніщиком В.О., які діяли на підставі статуту та скріплено печатками.

Договір у встановленому порядку не оспорений, не розірваний, не визнаний недійсним.

Таким чином, Договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);

Отже, укладений учасниками процесу договір за своєю правовою природою є договором відступлення права вимоги.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На виконання умов Договору поставки третя особа передала відповідачу товар на загальну суму 654 472,68 грн., що підтверджується такими видатковими накладними: від 25.02.2015 № ДФ-00015559 на суму 2 904,96 грн.; від 23.01.2015 № ДФ-00014642 на суму 140 483,64 грн.; від 25.02.2015 № ДФ-00015560 на суму 58 292,40 грн.; від 25.02.2015 № ДФ-00015561 на суму 18 833,94 грн.; від 25.02.2015 № ДФ-2 223,50 грн.; від 25.02.2015 № ДФ-00015563 на суму 129 366,24 грн.; від 25.02.2015 № ДФ-00015564 на суму 7 262,34 грн.; від 25.02.2015 № ДФ-00015565 на суму 83 056,20 грн.; від 25.02.2015 № ДФ-00015566 на суму 15 616,80 грн.; від 25.02.2015 № ДФ-00015567 на суму 36 432,66 грн.

Відповідач умови Договору поставки виконав частково, в результаті чого, заборгованість за отриманий товар склала 570 833,03 грн.

Судом встановлено, що третя особа відступила позивачу право вимоги до відповідача за Договором поставки у сумі 570 833,03 грн., а останній вказану заборгованість не погасив; доказів протилежного суду не подано.

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно з статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2.3 Постанови № 18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Відповідач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Е-Комерс» (04074, м. Київ, вул. Новозабарська, 2/6, корпус 2; ідентифікаційний код 38118791) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Марлеон» (01014, м. Київ, вул. Струтинського, 6; ідентифікаційний код 39519615): 570 833 (п'ятсот сімдесят тисяч вісімсот тридцять три) грн. 03 коп. заборгованості та судовий збір у сумі 11 416 (одинадцять тисяч чотириста шістнадцять) грн. 66 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 21.09.2015.

Суддя І.Д. Курдельчук