ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року Справа № 927/803/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого -Білошкап О.В.,
суддів -Жукової Л.В.,
Погребняка В.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 10.07.2015 у справі №927/803/15 за заявою боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Мережева інфраструктура" про банкрутство, -

в с т а н о в и в:

Постановою господарського суду Чернігівської області від 18.06.2015 по справі № 927/803/15 (суддя Тимченко М.Г.) визнано банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю "Мережева Інфраструктура" з наслідками, передбаченими ст. 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено голову ліквідаційної комісії боржника Стук Ірину Михайлівну, інше.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.07.2015 (головуючий суддя Сотніков С.В., судді Разіна Т.І., Копитова О.С.,) відмовлено у прийнятті апеляційної скарги Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову господарського суду Чернігівської області від 18.06.2015 у справі №927/803/15.

Державна податкова інспекція у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 10.07.2015 скасувати та направити справу до суду апеляційного інстанції для розгляду апеляційної скарги, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді Білошкап О.В., перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Чернігівської області від 11.06.2015 порушено провадження по справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Мережева Інфраструктура", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та призначено судове засідання на 18.06.2015. Копію зазначеної ухвали було направлено боржнику, ліквідатору (голові комісії з припинення) Стук І.М., ДПІ у м. Чернігові, ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві, Новозаводському районному суду м. Чернігова, Деснянському районному суду м. Чернігова, Деснянському ВДВС Чернігівського МУЮ, державному реєстратору Чернігіського МУЮ, Відділу з питань банкрутства ГУ юстиції в Чернігівській області.

Постановою господарського суду Чернігівської області від 18.06.2015 визнано банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю "Мережева Інфраструктура" з наслідками, передбаченими ст. 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено голову ліквідаційної комісії боржника Стук Ірину Михайлівну, інше.

Відмовляючи у прийнятті апеляційної скарги Державній податковій інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову суду першої інстанції від 18.06.2015, суд апеляційної інстанції виходив з того, що заявник скарги не є стороною у справі про банкрутство ТОВ "Мережева інфраструктура", у зв'язку з чим не має права на оскарження судового рішення у справі про банкрутство.

Згідно із пунктом 1-1 Прикінцевих та перехідних положень (Х розділ) Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі - Закон), в редакції з 19.01.2013 року, положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом.

За частиною 1 статті 2 Закону, провадження у справі про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до статті 9 Закону, справи про банкрутство юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Пункт 8 частини 3 статті 129 Конституції України визначає серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Таким чином, випадки в яких особа має право оскаржити рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку мають бути встановлені Господарським процесуальним кодексом України.

Нормами статті 91 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участі у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

У відповідності до статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, що діє з 19.01.2013 року) учасниками у справі про банкрутство є сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) суб'єкта підприємницької діяльності - боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Як встановлено статтею 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", сторонами у справі про банкрутство є конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів) та боржник (банкрут).

Цією статтею також визначено, що кредитор - юридична або фізична особа, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Особливості та порядок заявлення кредиторами претензій до боржника, що ліквідується в порядку статті 95 Закону, визначені положеннями частини 3 статті 95 Закону та передбачають, що кредитори мають право заявити свої вимоги до боржника, який ліквідується, у місячний строк з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника, який ліквідується, банкрутом, на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу.

У зв'язку з наведеним, органи державної податкової служби та інші державні органи є кредиторами неплатоспроможних боржників, якщо вони мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника, що узгоджується з нормою частини 1 статті 210 Господарського кодексу України. Однак, вказана норма не встановлює автоматичного визнання цих органів кредиторами у всіх справах про банкрутство.

Таким чином, особа, яка має грошові вимоги до боржника, набуває статусу учасника провадження у справі про банкрутство, а саме кредитора, лише у разі подання у встановленому порядку заяви з грошовими вимогами до боржника. Тільки після цього, така особа має процесуальне право на оскарження процесуальних документів у справі про банкрутство.

Також, колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що відповідно до вимог п. 11.1 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказ Міністерства фінансів України від 09 грудня 2011 року N 1588 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 22 квітня 2014 року N 462) дані про прийняття рішення щодо припинення юридичної особи та припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, відомості щодо яких містяться в Єдиному державному реєстрі, контролюючі органи отримують від державних реєстраторів у порядку взаємного обміну інформацією з реєстрів Державної реєстраційної служби України та Центрального контролюючого органу.

Згідно вимог п. 11.5 вищевказаного Порядку, у зв'язку з ліквідацією або реорганізацією платника податків контролюючі органи розпочинають та проводять процедури, передбачені цим розділом, у разі одержання хоча б одного з таких документів (відомостей):

заяви за формою N 8-ОПП від платника податків, поданої згідно з пунктами 11.2 - 11.4 цього розділу;

відомостей державного реєстратора про внесення до Єдиного державного реєстру запису про рішення засновників (учасників) юридичної особи, уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи;

відомостей з Єдиного державного реєстру чи ЄДРПОУ, повідомлення органу державної реєстрації про закриття відокремленого підрозділу;

судових рішень або відомостей з Єдиного державного реєстру, іншої інформації щодо прийняття судом рішень про порушення провадження у справі про банкрутство чи визнання банкрутом платника податків, порушення справи або прийняття рішення судом про припинення юридичної особи, визнання недійсною державної реєстрації чи установчих документів платника податків, зміну мети установи, реорганізацію платника податків.

При отриманні першого з документів про ліквідацію або реорганізацію платників податків робиться запис у журналі за формою N 6-ОПП.

Пунктом 11.6. вказаного Порядку визначено, що при проведенні заходів, пов'язаних з ліквідацією або реорганізацією платника податків, контролюючі органи організовують та планують їх таким чином, щоб вимоги щодо сплати платежів, контроль за справлянням яких здійснюють контролюючі органи, були сформовані і отримані особою, відповідальною за погашення грошових зобов'язань або податкового боргу платника податків, не пізніше строку, визначеного для заявлення кредиторами своїх вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до вимог ст. 105 Цивільного кодексу України в Бюлетені державної реєстрації №313(8) від 17.03.2015 було опубліковано оголошення про припинення даної юридичної особи.

Ухвалу господарського суду Чернігівської області від 11.06.2015 про порушення провадження у справі про банкрутство та постанову господарського суду Чернігівської області від 18.06.2015 про визнання боржника банкрутом направлено до податкового органу за місцем знаходження боржника.

18.06.2015 оприлюднено повідомлення про визнання ТОВ "Мережева інфраструктура" банкрутом на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, Державна податкова інспекція з заявою з грошовими вимогами до боржника в установленому законом порядку не зверталась, а тому статусу кредитора ДПІ у справі не набула.

Також, колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що чинним законодавством про банкрутство не обмежуються повноваження податкових органів на проведення перевірок своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів) суб'єктів господарювання, які перебувають у процедурах банкрутства. В будь-якому випадку порушення провадження у справі про банкрутство боржника не може бути перешкодою податковому органу у здійсненні ним планової або позапланової перевірки боржника.

Доводи заявника касаційної скарги, що визнання боржника банкрутом унеможливлює проведення перевірки останнього та встановлення обсягу податкових зобов'язань по сплаті податків, а також порушують права Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві, як контролюючого органу, не можуть бути прийняті судом касаційної інстанції до уваги, оскільки, факт прийняття постанови про визнання боржника банкрутом не обмежує право контролюючого органу щодо проведення податкової перевірки банкрута.

Орган податкової служби вправі звернутися з цього приводу до ліквідатора боржника та провести позапланову перевірку його господарської діяльності, а у випадку відмови ліквідатора, як керівника боржника, надати можливість проведення перевірки суб'єкта господарювання, орган податкової служби вправі оскаржити дії ліквідатора до суду.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про те, що Державна податкова інспекція у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві не є учасником справи про банкрутство, доказів в підтвердження того, що прийнята господарським судом постанова про визнання банкрутом ТОВ "Мережева інфраструктура" стосується прав і обов'язків Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві або порушує її права, остання не надала.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов правомірних висновків про наявність підстав для відмови у прийнятті апеляційної скарги Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову суду першої інстанції про визнання банкрутом ТОВ "Мережева інфраструктура".

Враховуючи викладене, колегія Вищого господарського суду України не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та скасування ухвали суду апеляційної інстанції, а доводи скаржника вважає такими, що не спростовують висновків апеляційного суду.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення.

Ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 10.07.2015 у справі № 927/803/15 залишити без змін.

Головуючий: Білошкап О.В.
Судді:Жукова Л.В.
Погребняк В.Я.