РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2015 р. Справа № 924/856/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючої судді Олексюк Г.Є.

суддів Мельник О.В.

суддів Грязнов В.В.

при секретарі судового засідання Юрчук Ю.М.

розглянувши апеляційну скаргу відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "СГК Промінь" на рішення господарського суду Хмельницької області від 21.07.15 р.

у справі № 924/856/15 (суддя Смаровоз М.В. )

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "М-ТРЕЙД" с.Васильківці Тернопільська обл.

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "СГК Промінь"

про стягнення 6821568,42 грн. основного боргу, 147651,26 грн. 3% річних, 3011553,78 грн. інфляційних втрат, 682079,45 грн. пені

за участю представників сторін:

позивача - Дубно І.Ю. ( представник, довіреність у справі)

відповідача - не з'явився

Судом роз'яснено представнику позивача права та обов'язки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 21.07.2015 р. ( суддя Смаровоз М.В.) у справі № 924/856/15 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "М-Трейд" до Товариства з обмеженою відповідальністю "СГК Промінь" про стягнення 6821568,42 грн. основного боргу, 147651,26 грн.- 3% річних, 3011553,78 грн. інфляційних втрат, 682079,45 грн. пені задоволено частково.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "СГК Промінь" (м. Одеса, вул. Космонавтів, буд. 36, ідентифікаційний код 38720031) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "М-Трейд" (с. Васильківці Гусятинського району Тернопільської області, вул. Незалежності, буд. 68А, ідентифікаційний код 35855,42 грн. основного боргу, 147651,26 грн. 3% річних, 3011553,78 грн. інфляційних втрат, 341039,72 грн. пені, 73080 грн. відшкодування судового збору.

В решті позову відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції керувався положеннями ст. 526,ч.ч.1,3 ст. 530, ч.ч.1,3 ст. 549 , ч.3 ст.551, п.3 ст.3 ст. 627, ст. 655, ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, п.3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 року та прийшов до висновку, що договір поставки № 17/01/14 МТ СГК П мд, ззр від 17.01.2014р.є дійсним , підписаний керівниками постачальника та покупця ,скріплений їхніми печатками,а відповідачем не доведено, що невідомими третіми особами було підроблено підпис директора ТОВ "СГК Промінь" та відбиток печатки ТОВ "СГК Промінь" з метою укладення договору та підписання накладних для створення заборгованості ТОВ "СГК Промінь" перед ТОВ "Торговий дім "М-Трейд".

Крім того, суд вказав, що проведення господарських операцій підтверджується копіями податкових накладних, квитанцій про реєстрацію податкових накладних та реєстрів виданих та отриманих податкових накладних. Водночас, відповідач не надав суду доказів про відмову від прийняття договору від 17.01.2014р. до виконання, як то відмову від прийняття товару, його повернення позивачеві, здійснення коригування податкової звітності (сум ПДВ).

Оскільки відповідач у встановлений п.2.2. договору поставки № 17/01/14 МТ СГК П мд, ззр від 17.01.2014р. строк не провів розрахунок за отриманий згідно з видатковими накладними товар на суму 6821568,42 грн., суд стягнув з нього 6821568,42 грн. основного боргу, 147651,26 грн. 3% річних, 3011553,78 грн. інфляційних втрат.

При вирішенні питання щодо стягнення неустойки суд врахував невідповідність розміру стягуваної неустойки наслідкам порушення зобов'язання, взяв до уваги при цьому розмір інфляційних втрат та річних, що підлягають стягненню з відповідача, та зменшив розмір загальної суми пені, що підлягає стягненню з відповідача, на 50%, тобто з 682079,45 грн. до 341039,72 грн.

Не погодившись з постановленим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій вказує, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

Апелянт вказує, що ТОВ "СГК ПРОМІНЬ" не укладав договір з позивачем, а директором Терлецькою Г.В. не підписувались та не скріплювались печаткою будь-які договори чи інші документи з ТОВ "ТД "М-ТРЕЙД".

Вважає, що невідомими третіми особами було підроблено підпис директора ТОВ "СГК ПРОМІНЬ" та відбиток печатки ТОВ "СГК ПРОМІНЬ" з метою укладення Договору та підписання накладних для створення заборгованості ТОВ "СГК ПРОМІНЬ" перед ТОВ "ТД "М-ТРЕЙД".

Просить врахувати, що ТОВ "СГК ПРОМІНЬ" не мало волевиявлення на укладення Договору, накладних та отримання товару за Договором, а особи, що підписували від імені ТОВ "СГК ПРОМІНЬ" відповідні документи не мали на те повноважень (обсягу цивільної дієздатності).

Вважає, Договір є недійсним з моменту його укладення на підставі ст. 203, 215 Цивільного кодексу України. Покликається, що таких позицій притримується Пленум Вищого господарського суду України у постанові №11 від 29.05.2013 року "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними (п. 2.6. Постанови).

Апелянт зауважує, що господарський суд Хмельницької області не повно розглянув обставини, що мають значення для справи, що призвело до невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.

Просить врахувати, що місцевим господарським судом безпідставно не було задоволено клопотання ТОВ "СГК ПРОМІНЬ" про призначення почеркознавчої експертизи та технічної експертизи, оскільки їх висновки могли підтвердити обставини підробки підпису директора ТОВ "СГК ПРОМІНЬ" та відбитку печатки ТОВ "СГК ПРОМІНЬ" на Договорах та накладних з ТОВ "ТД "М-ТРЕЙД".

Вважає безпідставним не задоволення клопотання ТОВ "СГК ПРОМІНЬ" про зупинення розгляду даної справи до вирішення господарським судом Тернопільської області справи № 921/698/15-г/15 за позовом ТОВ „СГК Промінь" до ТОВ "Торговий дім "М-Трейд" про визнання недійсним договору поставки № 17/01/14 МТ СГК П мд, ззр від 17.01.2014р.

Просить врахувати вказані обставини, скасувати оскаржуване рішення та задовольнити вимоги скарги.

У відзиві позивач вказує, що апеляційна скарга ТОВ "СГК ПРОМІНЬ" не містить чіткої вказівки на норми матеріального чи процесуального права, які були порушені судом при винесенні оскаржуваного рішення.

Вважає, що покликання апелянта на необхідність призначення експертизи є надуманим і необґрунтованими, оскільки висновок експертизи жодним чином не може вплинути на результати розгляду даної справи і не має до вирішення питання про стягнення заборгованості жодного відношення,оскільки предметом розгляду справи даної справи є стягнення заборгованості, а не визнання недійсними правочинів.

Позивач у відзиві наголошує, що судом першої інстанції при винесенні рішення було повно з'ясовано та досліджено усі обставини справи.

Окрім того, позивач зауважує, що господарські операції за вищевказаним Договором відображені сторонами у бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджується податковими накладними, квитанціями про їх реєстрацію, реєстрами виданих та отриманих податкових накладних, а також податковими деклараціями позивача з додатками (копії додаються).

Звертає увагу суду апеляційної інстанції, що згідно правової позиції Вищого господарського суду України, відображеної у Постановах по судових справах №921/539/13-г/5 та №921/540/13-г/6 при дослідженні доказів, які можуть підтверджувати факти поставки товару, судам слід звертати увагу і на податкові документи, в яких сторонами відображено операції з поставки такого товару.

До позовної заяви ТОВ "СГК ПРОМІНЬ", що додавалась до клопотання про зупинення провадження у справі, не додано жодного доказу, який би підтверджував викладені ТОВ "СГК ПРОМІНЬ" твердження, а саме немає жодного доказу, що підтверджували б заперечення колишнього директора ТОВ "СГК ПРОМІНЬ" Терлецької Г.В. про підписання договору та видаткових накладних із ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "М-ТРЕЙД". Директор Головатчук Є.І., котрий підписував позовну заяву, не може володіти достовірними відомостями про те, чи дійсно колишнім директором Терлецькою Г.В. підписувались і завірялись відповідні документи.

За таких обставин просять рішення господарського суду Хмельницької області від 21.07.2015р. залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У судовому засіданні представник позивача заперечила вимоги апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві. Вважає рішення суду обґрунтованим і таким, що прийняте у відповідності до чинного законодавства. Просила залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач в судове засідання не з"явився, проте надіслав письмове клопотання про відкладення розгляду справи, у зв"язку з тим, що директор ТОВ "СГК Промінь" Охрименко С.В. станом на 23.09.2015 р. перебуває на польових роботах, а представник Товариства перебуває на лікарняному.

Колегія суддів вважає, що клопотання задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог ст. 28 Господарського процесуального кодексу (надалі - ГПК), справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника.

Виходячи з викладеного, представниками юридичних осіб можуть бути особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації .В даному випадку, керівник підприємства скаржника не позбавлений права видати довіреність за своїм підписом або іншої уповноваженої ним особи на ведення справи в господарському суді , іншій особі.

Крім того, статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Оскільки апелянт належним чином повідомлений про час та місце апеляційного перегляду справи, враховуючи обмеженість строків вирішення спору, явка сторін обов'язковою не визнавалась, судова колегія визнала за можливе розглянути справу у відсутність представника скаржника.

У відповідності до статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. У процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при винесенні оскарженого рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю "СГК Промінь" (покупцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "М-Трейд" (постачальником) укладено договір поставки № 17/01/14 МТ СГК П мд, ззр від 17.01.2014р. (надалі - Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити на умовах СРТ Поле за адресою: Хмельницька обл., Красилівський р-н (згідно з правилами INCOTERMS 2010) засоби захисту рослин та мінеральні добрива (товар), визначений у видаткових накладних, що є невід'ємними додатками до договору (п. 1.1. Договору) ( а.с.15 ).

В пунктах 2.1., 2.2. Договору вказано, що загальна вартість товару, що постачається згідно з договором, складає суму усіх поставок, що відбулися за період дії договору та підтверджені видатковими накладними. Оплата товару за даним договором у розмірі 100% вартості товару здійснюється протягом 90 календарних днів після підписання уповноваженими представниками сторін видаткових накладних шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок в банку ( а.с.15).

Згідно з п. 3.1. Договору поставка товару здійснюється автомобільним транспортом окремими партіями згідно з усними заявками покупця. Поставка товару в повному обсязі, передбаченому цим договором, повинна бути здійснена не пізніше, ніж 31 грудня 2014р. ( а.с.15).

Розділом 5 "Порядок приймання товару" Договору визначений порядок приймання товару, де зокрема в п.п. 5.1., 5.2, 5.3. вказано, що приймання товару по якості та кількості здійснюється в місці поставки товару. Перехід до покупця права власності на товар відбувається після приймання такого товару по кількості та по якості уповноваженим представником (представниками) покупця. Приймання товару по кількості відбувається шляхом підписання представником покупця товарно-супровідних документів (товар вважається прийнятим покупцем по якості у випадку відсутності письмових претензій покупця, направлених поштою, щодо наявності дефектів (прихованих дефектів) товару протягом 3 робочих днів з дати підписання представником покупця товарно-супровідних документів (товарно-транспортної накладної). Дата відправлення претензії визначатиметься поштовим штемпелем. Постачальник виписує та надає покупцю підсумкові видаткові та податкові накладні за місяць. Сторони дійшли згоди, що у випадку незгоди постачальника з претензіями покупця щодо якості товару, експертний висновок торгово-промислової палати України приймається сторонами в якості достатнього підтвердження невідповідності товару умовам договору. Копія акту направляється постачальнику поштою супровідним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення ( а.с.15-16).

Розділом 6 Договору встановлена відповідальність сторін, де в п.п 6.4, 6.5, 6.6. договору зазначається, що за затримку оплати товару згідно з п. 2.2. покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, чинної в період затримки оплати, від суми простроченого платежу за кожен день затримки оплати, але не більше 10% від цієї суми. Сторони погодились, що п. 6.4. автоматично втрачає чинність у випадку передоплати. Сплата пені не звільняє винну сторону від виконання своїх зобов'язань згідно з даним договором. За невиконання вказаних в договорі умов та зобов'язань сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України. ( а.с.16).

Відповідно до п.9.1 Договору, останній набирає чинності з дати, зазначеної вперше на початку договору, за умови його підписання уповноваженими представниками сторін, та припиняється 31.12.2014р., але не раніше дати повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором ( а.с.16).

Як вбачається з видаткових накладних № 1 від 17.01.2014р., № 18 від 19.03.2014р., № 34 від 31.03.2014р., № 104 від 12.05.2014р., № 178 від 20.05.2014р., № 313 від 30.05.2014р., № 392 від 02.06.2014р., № 438 від 20.06.2014р., № 616 від 21.07.2014р., № 673 від 31.07.2014р., № 754 від 20.08.2014р., № 798 від 29.08.2014р., № 821 від 19.09.2014р., № 845 від 30.09.2014р., № 922 від 31.10.2014р., № 927 від 19.11.2014р., на виконання договору поставки № 17/01/14 МТ СГК П мд, ззр від 17.01.2014р. позивачем поставлено відповідачеві товар (засоби захисту рослин та мінеральні добрива) на загальну суму 6821568,42 грн. ( а.с.18-33).

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи ТОВ "СГК Промінь" в порушення умов вищевказаного Договору та після підписання сторонами видаткових накладних, оплату так і не здійснило, що змусило позивача звернутись з позовом до суду про стягнення заборгованості у сумі 6821568,42 грн, 147651,26 грн. 3% річних, 3011553,78 грн. інфляційних втрат, 682079,45 грн. пені.

Аналізуючи зазначені обставини справи, судова колегія Рівненського апеляційного господарського суду вважає за необхідне застосувати наступні положення чинного законодавства.

За приписами п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договір, умови якого, в силу вимог ч. 1 ст. 629 ЦК України є обов'язковими для виконання сторонами.

Згідно з частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Цивільний кодекс у ч. 1 ст.509 ЦК України також визначає зобов'язання як правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтями 174, 193 Господарського кодексу України визначено, що господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать та повинні виконуватися суб'єктами господарювання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У ч. 1 ст. 173 ГК України вказано, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом, господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі, боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання, та інші учасники господарських відносин повинні, виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний, строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як передбачено ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Колегія суддів вважає за необхідне вказати, що суд першої інстанції правомірно встановив, що між позивачем - ТОВ "Торговий дім "М-Трейд" та відповідачем - ТзОВ « СГК « Промінь» склались господарські відносини на підставі Договору поставки № 17/01/14 МТ СГК П мд, ззр від 17.01.2014р.

З матеріалів справи вбачається, що поставка товару відображена у видаткових накладних, а також відповідні господарські операції відображено позивачем і у податкових накладних, зокрема поставка згідно видаткових накладних, а саме:

- № 18 від 19.03.2014р. на суму 843 427,58 грн. за мінеральні добрива відображена в податковій накладній від 19.03.2014 р. ( а.с.80);

- № 34 від 31.03.2014 р. на суму 529 557,00 грн. за мінеральні добрива відображена в податковій накладній від 31.03.2014 р. ( а.с.81);

- № 104 від 12.05.2014 р. на суму 1 366 872,36 грн. за мінеральні добрива відображена в податковій накладній від 12.05.2014 р. ( а.с.82) ;

-№ 178 від 20.05.2014 р. на суму 831 564,44 грн. за мінеральні добрива відображена в податковій накладній від 20.05.2014 р. ( а.с.83-84);

-№ 313 від 30.05.2014 р. на суму 1 263 064,03 грн. за мінеральні добрива відображена в податковій накладній від 20.05.2014 р. ( а.с.83-84);

-№ 392 від 02.06.2014 р. на суму 32 290,02 грн. за мінеральні добрива відображена в податковій накладній від 02.06.2014 р. ( а.с.87);

-№ 438 від 20.06.2014р. на суму 787 354,72 грн. за мінеральні добрива відображена в податковій накладній від 20.06.2014 р. ( а.с.88);

-№ 673 від 31.07.2014р. на суму 89 071,62 грн. за мінеральні добрива відображена в податковій накладній від 31.07.2014 р. ( а.с.89);

- № 754 від 20.08.2014р. на суму 41 073,68 грн. за мінеральні добрива відображена в податковій накладній від 20.08.2014 р. ( а.с.90);

-№ 798 від 29.08.2014р. на суму 14 908,34 грн. за мінеральні добрива відображена в податковій накладній від 29.08.2014 р. ( а.с.910);

-№ 821 від 19.09.2014р. на суму 422 168,80 грн. за мінеральні добрива відображена в податковій накладній від 19.09.2014 р. ( а.с.92);

-№ 845 від 30.09.2014р. на суму 257 663,69 грн. за мінеральні добрива відображена в податковій накладній від 30.09.2014 р. ( а.с.93);

-№ 922 від 31.10.2014 р. на суму 202 026,24 грн. за мінеральні добрива відображена в податковій накладній від 31.10.2014 р. ( а.с.94);

- № 924 від 19.11.2014 р. на суму 3 942,58 грн. за мінеральні добрива відображена в податковій накладній від 19.11.2014 р. ( а.с.95); № 616 від 21.07.2014р. на суму 128 354,92 грн. за поставку мінеральних добривів ( а.с. 26); № 1 від 17.01.2014 р. на суму 8 228,40 грн . за поставку мінеральних добривів ( а.с. 18).

Слід зауважити, що у всіх вище перелічених податкових накладних, в графі "Покупець" зазначений відповідач ТОВ СГК "Промінь".

Дані податкові накладні відображені в реєстрі виданих та отриманих податкових накладних позивача ( а.с.106-136).

Таким чином, судова колегія встановила, що відповідачу було поставлено товар на загальну суму 6 821 568,42 грн.,при цьому всі господарські операції по поставці товару ТОВ "Торговий дім М-Трейд" відповідачу ТОВ " СГК "Промінь" відображені в податкових накладних.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 р. № 996-XIV в редакції, чинній на момент взаємовідносин між сторонами, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином вищенаведені обставини справи та докази підтверджують факт отримання відповідачем товару та наявну заборгованість за отриманий товар ,яка становить 6 821 568,42 грн. Доказів відмови від прийняття Договору від 17.01.2014р. до виконання, відповідач не надав. Відтак, суд першої інстанції правомірно стягнув з відповідача на користь позивача означену суму основного боргу .

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача 3% річних та інфляційні.

За приписами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання (Постанова Верховного суду України від 12.12.11 в справі № 07/238-10).

Судова колегія, перевіривши розрахунок інфляційних та 3% річних, зроблений судом першої інстанції, вважає його вірним . Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 3 011 553,78 грн. інфляційних та 3% річних в сумі 147 651,26 грн.

Крім того, відповідно до п.п 6.4, 6.5, 6.6. Договору передбачено, що за затримку оплати товару згідно з п. 2.2. Покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, чинної в період затримки оплати, від суми простроченого платежу за кожен день затримки оплати, але не більше 10% від цієї суми.

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ст.1,3 спеціального Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996р. №543/96-ВР, який регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до зазначених положень Договору та норм чинного законодавства позивачем нараховано неустойку, у вигляді пені в розмірі 682079,45 грн.

Разом з тим, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо зменшення розміру пені , з огляду на таке.

Згідно з ч.3 ст. 551 Цивільного кодексу України за рішенням суду розмір неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов'язання, зменшується, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків. Також,приписами ст.233 Господарського кодексу України, передбачено що у разі, якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може, з урахуванням інтересів боржника, зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Згідно з п.3 ч.1 ст.83 Господарського кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Крім того ,пункт 3.17.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 року, визначає, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Враховуючи невідповідність розміру стягуваної неустойки наслідкам порушення зобов'язання, взявши до уваги розмір інфляційних втрат та річних, що підлягають стягненню з відповідача, суд першої інстанції правомірно зменшив загальний розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача на 50%, тобто з 682079,45 грн. до 341039,72 грн.

Щодо покликань апелянта на те , що з позивачем ніколи не укладались жодні договори, зокрема Договір поставки № 17/01/14 МТ СГК П мд, ззр від 17.01.2014р., колегія суддів зауважує таке.

Так, пунктом 3 ст. 3, ст. 627 Цивільного кодексу України закріплено принцип свободи Договору, який передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до положень ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Враховуючи зазначені положення чинного законодавства , судова колегія вважає за необхідне вказати, що Договір № 17/01/14 МТ СГК П мд, ззр від 17.01.2014р. та видаткові накладні з посиланням на означений договір, підписано керівниками постачальника (товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "М-Трейд") та покупця (товариства з обмеженою відповідальністю "СГК Промінь"), а також скріплено відтисками їх печаток.

Слід зауважити, що в матеріалах справи наявна ухвала господарського суду Тернопільської області від 15.07.2015 р. про порушення провадження у справі № 924/698/15-г/15 про визнання недійним Договору № 17/01/14 МТ СГК П мд, ззр від 17.01.2014р. ( а.с.163).

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що матеріали справи не містять доказів (рішень судів) про визнання вищевказаного Договору не дійсним ( які підтверджують покликання апелянта про його підробку), у зв"язку з чим доводи апелянта слід розцінювати, як надумані і такі, що не узгоджуються з наявними матеріалами справи.

Крім того, покликання апелянта про необхідність призначення експертизи є необґрунтованими, оскільки висновок експертизи жодним чином не може вплинути на результати розгляду даної справи, оскільки предметом розгляду справи даної справи є стягнення заборгованостіза договором , а не визнання недійсними правочину, а тому суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні такого клопотання.

Таким чином, апелянтом не подана суду достатніх та обґрунтованих доказів, які б спростовували обставини, викладені в оскарженому рішенні .

В силу ст.ст. 33, 38, 43, 47 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, коли кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а суд, оцінивши подані по справі докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, повинен прийняти рішення за результатами обговорення усіх цих обставин.

Апеляційний господарський суд вважає, що судом першої інстанції в порядку статті 43 Господарського процесуального кодексу України всебічно, повно і об'єктивно досліджено матеріали справи та вірно застосовані норми процесуального і матеріального права, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни рішення господарського суду Хмельницької області від 21 липня 2015 року у справі № 924/856/15.

Керуючись ст.ст. 49,99,101,103,105 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Хмельницької області від 21 липня 2015 року у справі № 924/856/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СГК Промінь" залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуюча суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Грязнов В.В.