ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2015 р. Справа № 911/2999/15

Господарський суд Київської області, у складі судді Саванчук С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Першого заступника прокурора Автономної Республіки Крим,

01011, Київ-11, вул. Різницька, 13/15

в інтересах держави в особі

1) Міністерства аграрної політики та продовольства України,

01001, м. Київ, Шевченківський р-н, вул. Хрещатик, буд. 24

2) Державного підприємства Державний резервний насіннєвий фонд України,

01033, м. Київ, Печерський р-н, вул. Саксаганського, буд. 1

до Селянського (фермерського) господарства Росток-2,

96043, Автономна Республіка Крим, Красноперекопський р-н, с. Орлівське, вул. Кірова, буд. 41

про стягнення 481 860,07 грн.

за участю представників:

прокурора Пономарьов А.О. (службове посвідчення № 030835, видане 15.12.2014);

позивача 1 ОСОБА_1 (довіреність від 21.07.2015 № 31-4/14);

позивача 2 ОСОБА_2 (довіреність від 31.08.2015 № 72);

відповідача не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

Обставини справи:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Першого заступника прокурора Автономної Республіки Крим (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України (далі позивач 1), Державного підприємства Державний резервний насіннєвий фонд України (далі позивач 2) до Селянського (фермерського) господарства Росток-2 (далі відповідач) про стягнення 481 860,07 грн.

Позов подано прокурором на підставі статті 121 Конституції України, статті 36-1 Закону України Про прокуратуру та Статуту Державного підприємства Державний резервний насіннєвий фонд України.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошових зобовязань за договором поставки насіння від 22.08.2012 № 3-49.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України від 15.04.2014 № 1207-VII, у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя судами Автономної Республіки Крим на тимчасово окупованих територіях, змінено територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим на території Автономної Республіки Крим судам та забезпечено розгляд, зокрема, господарських справ господарського суду Автономної Республіки Крим - господарським судом Київської області.

Ухвалою господарського суду Київської області від 16.07.2015 порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 18.08.2015.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 19165/15 від 18.08.2015) позивачем 2 подано письмові докази на виконання вимог ухвали суду від 16.07.2015.

У судове засідання 18.08.2015 представник відповідача не зявився, розгляд справи відкладено на 08.09.2015.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 20424/15 від 02.09.2015) прокурором подано додаткові докази.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 20931/15 від 08.09.2015) позивачем 2 подано письмові докази.

У судовому засіданні 08.09.2015 прокурор, представники позивача 1 та позивача 2 підтримали позовні вимоги, відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, при цьому, судом враховано таке.

У звязку з надходженням до господарського суду Київської області (вх. № 134/14 від 08.04.2014) повідомлення Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" про тимчасове призупинення приймання до пересилання поштових відправлень адресованих одержувачам населених пунктів Автономної Республіки Крим, з метою забезпечення процесуальних прав відповідача, ухвалою суду від 16.07.2015, запропоновано позивачу 2 направити копію ухвали про порушення провадження у справі на адресу відповідача курєрською службою доставки та надати суду докази відправки зазначеної ухвали. Доказів такого надіслання суду не надано.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 01.12.2014 № 01-06/2052/2014, судом розміщено інформацію про дату і час судового засідання на сторінці господарського суду Київської області (у розділі Новини та події суду) офіційного веб-порталу Судова влада в Україні у мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/), докази цього містяться у матеріалах справи.

Відтак, суд здійснив всі заходи для належного повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи № 911/2999/15.

На підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України, справу розглянуто за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 08.09.2015 оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні прокурора, представників позивача 1 та позивача 2, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд -

встановив:

Між Державним підприємством Державний резервний насіннєвий фонд України (далі постачальник) та Селянським (фермерським) господарством Росток-2 (далі покупець) укладено договір поставки насіння від 22.08.2012 № 3-49 (далі Договір), відповідно до умов якого постачальник зобовязується передати у власність покупця насіння сільськогосподарських рослин, а покупець зобовязується прйняти це насіння та оплатити його вартість відповідно до умов, вказаних у Договорі (пункт 1.1. Договору).

Пунктом 3.1. Договору, у редакції Додаткової угоди від 19.10.2012 № 1, встановлено, що ціна Договору становить 646 246,68 грн., у тому числі ПДВ 97 318,45 грн.

Відповідно до підпункту 3.2.2. пункту 3.2. Договору, у редакції Додаткової угоди від 19.10.2012 № 1, покупець оплачує суму у розмірі 549 060,07 грн. наступним чином: 5 600,00 грн. до 25.10.2012; 5 600,00 грн. до 25.11.2012; 5 600,00 грн. до 25.12.2012; 5 600,00 грн. до 25.01.2013; 5 600,00 грн. до 25.02.2013; 5 600,00 грн. до 25.03.2013; 5 600,00 грн. до 25.04.2013; 5 600,00 грн. до 25.05.2013; 5 600,00 грн. до 25.06.2013; 5 600,00 грн. до 25.07.2013; 493 060,07 грн. до 15.08.2013.

Згідно з пунктом 1. Додаткової угоди від 19.12.2013 № 2, заборгованість за Додатковою угодою від 19.10.2012 № 1 до Договору у розмірі 493 060,07 грн. покупець оплачує наступним чином: 5 600,00 грн. до 25.12.2013; 5 600,00 грн. до 25.01.2014; 5 600,00 грн. до 25.02.2014; 5 600,00 грн. до 25.03.2014; 5 600,00 грн. до 25.04.2014; 5 600,00 грн. до 25.05.2014; 5 600,00 грн. до 25.06.2014; 5 600,00 грн. до 25.07.2014; 448 260,07 грн. до 01.09.2014.

Договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками та скріплення печатками сторін і діє до повного виконання зобовязань сторонами Договору (пункт 7.1. Договору).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 2, на виконання умов Договору, поставив відповідачу товар, всього на суму 646 246,68 грн., що підтверджується наданими у матеріали справи видатковими накладними від 03.10.2012 № РН-3-10-51, від 03.10.2012 № РН-3-10-51/1, від 19.10.2012 № РН-3-10-51/2, що підписані у двосторонньому порядку уповноваженими представниками та скріплені відбитками печаток обох сторін, а відповідач, за довіреностями від 02.10.2012 № 96 та від 19.10.2012 № 103, вказаний товар отримав.

Відтак, товар передано позивачем 2 відповідачу у порядку і у спосіб, що визначені умовами Договору.

Крім того, підписання покупцем видаткових накладних, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні і відповідають вимогам статті 9 вказаного Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксують факт здійснення господарських операцій і встановлення відносин, є підставою виникнення обовязку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Матеріали справи не містять доказів заперечень відповідача при отриманні товару щодо неналежності виконання позивачем 2 зобов'язань з поставки товару за Договором.

Відповідачем спірний товар частково оплачено, на підтвердження чого до матеріалів справи надано платіжні доручення від 03.09.2012 № 417, від 04.10.2012 № 467, від 24.10.2012 № 499, від 23.11.2012 № 546, від 25.12.2012 № 570, від 24.01.2013 № 19, 27.02.2013 № 57, від 20.03.2013№ 97, від 19.04.2013 № 154, від 21.05.2013 № 199, від 20.06.2013 № 238, від 19.07.2013 № 273, від 20.12.2013 № 518, від 21.01.2014 № 13, відповідно до яких судом встановлено здійснення відповідачем часткових оплат за Договором у розмірі 164 386,61 грн.

Оскільки відповідач зобовязання за Договором, у частині оплати вартості товару, що поставлений позивачем 2, виконав частково, у відповідача наявна заборгованість перед позивачем 2 за Договором у розмірі 481 860,07 грн. різниця між вартістю поставленого товару та розміром часткової оплати.

Відповідно до частини 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору на підставі доказів у справі. Зокрема, відповідно до частини 2 статті 32 Господарського процесуального кодексу України на підставі письмових доказів та пояснень представників сторін.

Згідно з частиною 1 статті 36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до статей 32, 36 Господарського процесуального кодексу України, господарським судом взято до уваги у якості письмових доказів: зазначені вище видаткові накладні у якості письмових доказів передачі товару позивачем 2 та прийняття товару уповноваженою особою відповідача, платіжні доручення у якості письмових доказів для встановлення відсутності перерахувань відповідачем позивачу 2 коштів у повному обсязі і, відповідно, наявності заборгованості.

Докази повної оплати товару за Договором у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір, що укладений між позивачем 2 та відповідачем, за правовою природою є договором поставки.

Відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з вимогами статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

На підставі аналізу вищезазначених норм чинного законодавства, дослідження матеріалів та всебічного розгляду всіх обставин справи, господарський суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 481 860,07 грн. основного боргу є доведеною, обґрунтованою, відповідачем не спростованою, а, отже, підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 3 статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету у розмірі 9 637,20 грн.

Керуючись статтями 4, 32, 33, 36, 43, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, статтею 12 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Селянського (фермерського) господарства Росток-2 (96043, Автономна Республіка Крим, Красноперекопський р-н, с. Орлівське, вул. Кірова, буд. 41, ідентифікаційний ) на користь Державного підприємства Державний резервний насіннєвий фонд України (01033, м. Київ, Печерський р-н, вул. Саксаганського, буд. 1, ідентифікаційний ) 481 860 (чотириста вісімдесят одна тисяча вісімсот шістдесят) грн. 07 коп. заборгованості.

3. Стягнути з Селянського (фермерського) господарства Росток-2 (96043, Автономна Республіка Крим, Красноперекопський р-н, с. Орлівське, вул. Кірова, буд. 41, ідентифікаційний ) на користь Державного бюджету України 9 637 (девять тисяч шістсот тридцять сім) грн. 20 коп. судового збору.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 28.09.2015.

Суддя С.О. Саванчук