РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2015Справа №910/16549/15
За позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»

про стягнення 8941,00 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - представник за довіреністю;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року ФОП ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду м. Києва з указаним позовом.

Позивач зазначив, що всупереч умовам укладеного між ним і відповідачем договору на розрахунково-касове обслуговування № 2/50665-08 від 27.10.2008, відповідач не виконав платіжне доручення щодо перерахування з його рахунку на рахунок отримувача 8941,00 грн.

З наведених підстав позивач просив задовольнити позов, стягнути з відповідача 8941,00 грн. заборгованості, 140,82 грн. 3% річних, 3209,82 грн. інфляційних та 1713,26 грн. пені.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав, уповноваженого представника у судове засідання не направив, хоча про час і місце його проведення повідомлений у встановленому законом порядку.

Суд вважає можливим розглянути справу відповідно до вимог ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 27.10.2008 між позивачем (Клієнт) та відповідачем (Банк) укладено договір на розрахунково-касове обслуговування № 2/50665-08 (далі - договір), згідно з умовами якого Банк відкрив Клієнту поточний рахунок у гривні № НОМЕР_2 для зберігання коштів та здійснення його розрахунково-касового обслуговування відповідно до тарифів Банку, в порядку і на умовах, визначених договором.

Згідно з п. 3.2.1 договору, Клієнт має право самостійно розпоряджатись грошовими коштами на рахунках, окрім випадків обмеження такого права, встановлених чинним законодавством України.

Відповідно до умов п. 2.2 договору, списання Банком грошових коштів з Рахунку здійснюється за дорученням Клієнта або без його доручення у випадках, передбачених чинним законодавством України.

Пунктами 3.3.2-3.3.3 договору визначено, що Банк зобов'язується вести комплексне розрахунково-касове обслуговування рахунків та виконувати за дорученням Клієнта розрахункові, касові і інші операції, які не суперечать та передбачені для даного виду рахунків чинним законодавством України та банківськими правилами. Здійснювати розрахунково-касове обслуговування рахунків у визначений час, з 9:00 год. до 17:00 год., крім суботи, неділі та святкових і неробочих днів.

Відповідно до умов розділу 8 договору, договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін (27.10.2008) і діє протягом невизначеного строку.

Судом встановлено, що позивач належним чином оформив та надав на виконання відповідачу платіжні доручення № 1 від 02.02.2015 на суму 8941,00 грн.

Відповідач, в свою чергу, платіжне доручення не виконав, про причини його невиконання позивача не повідомив.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Положеннями ч. 1 ст. 1066 ЦК України визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1068 ЦК України, банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Статтею 1071 ЦК України визначено, що банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом (стаття 1074 ЦК України).

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися коштами на власний розсуд (п. 1.6. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 22 від 21.01.2004).

Пунктом 1.30 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» встановлено, що платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі (п. 30.1 ст. 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).

Судом встановлено, що відповідачем не виконане платіжне доручення позивача на суму 8941,00 грн. Як вбачається з довідки ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (вих. № 41 від 29.05.2015), станом на 26.05.2015 залишок коштів на поточному рахунку позивача (№ НОМЕР_3) становить 8941,00 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивач 16.06.2015 надіслав відповідачеві лист із вимогою про виконання платіжного доручення, або, на розсуд відповідача, перерахувати залишок грошових коштів на рахунок позивача у іншій банківській установі. Зазначена вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Крім того, 19.08.2015 позивач звернувся до відповідача з заявою про дострокове розірвання договору та повернення залишку грошових коштів на рахунок позивача у іншій банківській установі.

Згідно з положеннями п. 8.2 договору, договір може бути розірваний за заявою будь-якої із сторін, а також в інших випадках та з підстав, передбачених договором та чинним законодавством України. Договір вважається розірваним через двадцять днів після отримання іншою стороною цього повідомлення, якщо сторони не досягнуть домовленості про що-небудь інше. Впродовж п'яти днів після розірвання договору клієнт зобов'язується подати в банк заяву про переклад залишку засобів на розрахунковий рахунок клієнта, відкритий в іншому банку. Банк зобов'язується перевести залишок засобів на рахунку клієнта, згідно вказаній заяві, протягом трьох банківських днів з моменту отримання заяви.

В той же час відповідач вимоги позивача не виконав, грошові кошти на зазначений останнім рахунок не перевів.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене кореспондується з положеннями ст.ст. 525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відтак, враховуючи факт звернення позивача до відповідача із заявою про розірвання договору та перебіг двадцятиденного строку з моменту звернення, договір банківського рахунку слід вважати розірваним.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1075 ЦК України, договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами.

Доказів виконання відповідачем вимоги позивача про видачу залишку грошових коштів сторонами не надано.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 8941,00 грн. заборгованості підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 32.2 Закону України «Про платіжні системи та перекази коштів України» визначено, що у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10% від суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Позивачем, на підставі ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та перекази коштів України» нараховано пеню за невиконання банком платіжного доручення на суму 8941,00 грн. в розмірі 1713,26 грн. Наданий позивачем розрахунок, є законним та обґрунтованим, в зв'язку з чим зазначена сума пені підлягає стягненню з відповідача.

Крім того, за неналежне виконання відповідачем умов договору позивачем нараховано 3209,82 грн. інфляційних втрат та 140,82 грн. 3% річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України та Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», які задоволенню не підлягають, оскільки наведені норми передбачають відповідальність за порушення виконання боржником грошового зобов'язання, в той же час між сторонами укладено договір про розрахунково-касове обслуговування, згідно з умовами якого Банк відкрив Клієнту поточний рахунок для зберігання коштів та здійснення його розрахунково-касового обслуговування відповідно до тарифів Банку, який, за своєю суттю, не породжує виникнення між сторонами грошових зобов'язань.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

З урахуванням положень ст. 49 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (04050, Україна, м. Київ, вул. Артема, 60; ідентифікаційний код 09807856) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) 8941 (вісім тисяч дев'ятсот сорок одну) грн. заборгованості, 1713 (одну тисячу сімсот тринадцять) грн. 26 коп. пені та 1388 (одну тисячу триста вісімдесят вісім) грн. 52 коп. судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Я.В. Маринченко