ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2015 р. Справа № 914/1679/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий-суддя М.І. Хабіб

судді О.В.Зварич

ОСОБА_1

при секретарі Мазепа Н.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Пікко-67, б/н від 04.08.15 (вх. № 01-05/3509/15 від 06.08.15)

на рішення Господарського суду Львівської області від 27.07.2015

у справі № 914/1679/15

за позовом: Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Пікко-67, м. Львів

про стягнення заборгованості в сумі 8 102, 56 грн

за участю представників:

позивача: ОСОБА_2 (довіреність в матеріалах справи);

відповідача: ОСОБА_3 керівник.

Апеляційну скаргу прийнято до провадження 10.08.2015 колегією у складі: головуючого - судді М.І. Хабіб, суддів О.В. Зварич, В.Л. Кузя, розгляд справи призначено на 18.08.2015.

У звязку з перебуванням судді Кузя В. Л. у відпустці розпорядженням в.о. голови Львівського апеляційного господарського суду від 17.08.15 до складу судової колегії замість судді Кузя В.Л. введено суддю Юрченка Я.О.

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до ТзОВ «Пікко-67» про стягнення заборгованості за договором оренди №19 від 16.04.2009 в сумі 8 102, 56 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 16.04.2009 сторони уклали договір №19 на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності площею 32 кв м на умовах оренди для розміщення обєктів соціально-культурного, торгівельного та іншого призначення. Згідно з розділом 7 даного договору термін його дії встановлено на 5 літніх сезонів: з 01.06.2009 до 31.08.2009; з 01.06.2010 до 31.08.2010; з 01.06.2011 до 31.08.2011; з 01.06.2012 до 31.08.2012; з 01.06.2013 до 31.08.2013.

За умовами договору орендар зобовязаний щомісячно сплачувати орендну плату до 25 числа поточного місяця, однак відповідач своїх зобовязань не виконав, за період з 01.06.2009 по 31.08.2013 заборгованість відповідача за договором становить 8 102, 56 грн.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 27.07.2015 у справі №914/1679/15 (суддя Коссак С.М.) позов задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з ТзОВ «Пікко-67» на користь Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради 8 102, 56 грн заборгованості та 1827, 00 грн судового збору.

Рішення мотивоване ст. ст.526,610, 612, 626, 629 ЦК України, ст. ст.283, 286 ГК України, ст.ст. 5, 13, 21 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів», ст.ст. 26, 30 ЗУ «Про місцеве самоврядування», ст.ст. 18, 19 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» та Положенням про оренду окремих конструктивних елементів благоустрою комунальної власності для розміщення обєктів соціально-культурного, торговельного та іншого призначення, затвердженим ухвалою Львівської міської ради від 05.03.2009 № 2451( далі Положення).

При задоволенні позову місцевий господарський суд виходив з того, що в порушення умов договору та норм чинного законодавства відповідач не виконав свого обовязку щодо сплати орендної плати за використання окремих конструктивних елементів благоустрою комунальної власності за адресою вул. Підвальна, 9 у м. Львові площею 32,0 кв. м.

Відповідач не погодився з прийнятим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення від 27.07.2015 у справі №914/1679/15.

Скаржник зазначає, зокрема, що суд першої інстанції не взяв до уваги докази відповідача про його приватну власність на предмет оренди, не встановив кому належить конструктивний елемент, що позивач не довів своє право власності на обєкт оренди. Вказує, що суд проігнорував відсутність погодження зміни до договору оренди в частині вартості оренди та банківських реквізитів; не взяв до уваги відсутність акту прийому -передачі. Посилаючись на копії первинних бухгалтерських документів про виконання будівельних робіт з благоустрою прилеглої території, стверджує, що предмет оренди не є комунальною власністю, а є його приватною власністю, відтак він не зобовязаний сплачувати орендну плату за своє ж майно. Також зазначає, що суд неправильно встановив суму заборгованості, вважає, що з урахуванням розміру орендної плати (457,22 грн в місяць), сума заборгованості за 15 місяців повинна складати 6 858, 30 грн, а не 8 102, 56 грн.

В додаткових поясненнях (вх.№ 01-04/5711/15 від 10.09.2015) скаржник також вказує, що після звернення до ЛКП «Старий Львів» та Управління комунальної власності Галицького району м. Львова йому стало відомо, що будинок №9 на вул. Підвальній разом з прибудинковою територією знаходиться на балансі ЛКП, а вулиці, тротуари , газони на балансі Управління комунальної власності Галицького району м. Львова, тому вважає, що позивач - Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради не мало права укладати договір оренди конструктивних елементів благоустрою комунальної власності.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти доводів скаржника. Посилаючись на ухвали ЛМР № 2451 від 05.03.2009 «Про затвердження Положення про оренду окремих конструктивних елементів благоустрою комунальної власності для розміщення обєктів соціально-культурного, торговельного та іншого призначення» та № 2452 від 05.03.2009 «Про затвердження Порядку отримання дозволів на встановлення відкритих літніх майданчиків у м. Львові біля обєктів ресторанного господарства для здійснення підприємницької діяльності» вказує, що передавати обєкти в оренду за актами прийомів-передачі не потрібно. Спростовує доводи відповідача, що конструктивний елемент є його власністю, вказуючи, що виданий в 2005 році відповідачу дозвіл на виконання робіт по благоустрою території прилеглої до стаціонарного обєкту ресторанного господарства не моє жодного відношення до влаштування літнього майданчика. Тим більше, що цей дозвіл не встановлює права власності на окремий конструктивний елемент благоустрою, який переданий відповідачу в тимчасове користування на умовах оренди. Також зазначає, що відповідно до ОСОБА_4 розрахунку вартості окремих конструктивних елементів благоустрою комунальної власності і розміру орендної плати за розміщення обєктів соціально-культурного, торговельного та іншого призначення, яка є додатком до Положення про оренду окремих конструктивних елементів благоустрою комунальної власності для розміщення обєктів соціально-культурного, торговельного та іншого призначення, затверджених ухвалою ЛМР № 2451 від 05.03.2009, зазначає, що зональним коефіцієнтом для розрахунку суми орендної плати встановлено коефіцієнт 18, а не зазначений відповідачем коефіцієнт 12.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав доводи та вимоги, викладені в апеляційній скарзі.

Представник позивача підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, Львівський апеляційний суд встановив наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджено матеріалами справи, у березні 2009 року генеральний директор ТзОВ «Пікко-67» звернувся із заявою до міського голови м. Львова про надання дозволу на розміщення відкритого літнього майданчика площею 32,0 кв.м. при існуючому кафе-барі у м. Львові на вул. Підвальній,9/13 на 3 місяці (червень-серпень) упродовж 5-ти років ( а.с. 42).

26.03.2009 Управлінням архітектури департаменту містобудування Львівської міської ради позивачу видано дозвіл №19 на розміщення відкритого літнього майданчика площею 32,0 кв м за адресою вул. Підвальна, 9 терміном на 5 літніх сезонів - з 01.06.2009 до 31.08.2009; з 01.06.2010 до 31.08.2010; з 01.06.2011 до 31.08.2011; з 01.06.2012 до 31.08.2012; з 01.06.2013 до 31.08.2013.

16.04.2009 Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради (далі Управління) та ТзОВ «Пікко-67» уклали договір №19 на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення обєктів соціально-культурного, торговельного та іншого призначення, за умовами якого предметом договору є надання орендареві права на тимчасова користування конструктивним елементом благоустрою комунальної власності площею 32 кв. м (тротуар, газон тощо) на вул. Підвальній, 9 у м. Львові на умовах оренди для розміщення відкритого літнього майданчику на підставі дозволу на розміщення обєктів соціально-культурного, торговельного та іншого призначення, який є невідємною частиною даного договору.

Термін дії договору встановлено з 01.06.2009 до 31.08.2013 (5 літніх сезонів): з 01.06.2009 до 31.08.2009; з 01.06.2010 до 31.08.2010; з 01.06.2011 до 31.08.2011; з 01.06.2012 до 31.08.2012; з 01.06.2013 до 31.08.2013( п.7 договору).

Згідно з п. 3.1, п. 3.2 договору орендар сплачує орендну плату за користування обєктом оренди у розмірі 457, 22 грн ( з ПДВ) щомісячно до 25 числа поточного місяця. Обовязок внесення орендної плати орендарем виникає з часу укладення договору оренди.

Розрахункові ставки орендної плати щорічно на кожен наступний рік визначаються шляхом коригування розміру розрахункової ставки попереднього року на рівень інфляції за цей рік( п.3.3 договору).

09.11.2010 сторони уклали договір №19/(д-10) про внесення змін до договору №19 в частині пункту 9 договору «Юридичні адреси та банківські реквізити сторін», а саме: замість розрахункового рахунку Управління № 2002 вказали розрахунковий рахунок № 0002 ( а.с. 17).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не сплатив орендної плати за договором, його заборгованість за період з 01.06.2009 по 31.08.2013 становить 8102, 56 грн (розрахунок заборгованості викладений у довідці №2302-вих-1000 від 17.04.2015, а.с. 18).

Позивач надавав відповідачу рахунки на оплату орендної плати та надіслав претензію № 2302-74 від 19.12.2014(а.с.37-41, 49-53). Відповідач рахунків не оплатив, претензію залишив без відповіді.

Дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Статтею 1 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» встановлено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Орендодавцями майна, яке перебуває у комунальній власності, є органи місцевого самоврядування (ст. 5 Закону).

Відповідно до частини ч. 3 ст. 18 ЗУ Про оренду державного та комунального майна орендар зобовязаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Частиною 1 ст.19 цього Закону встановлено, що орендар за користування обєктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства( ст. 627 ЦК України).

Згідно з ст.30 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, організація благоустрою населених пунктів.

Відповідно до ст.21 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів» елементами благоустрою є, зокрема, покриття площ, вулиць, доріг, проїздів, алей, бульварів, тротуарів, пішохідних зон і доріжок відповідно до діючих норм і стандартів.

Ухвалою Львівської міської ради №2451 від 05.03.2009 затверджено Положення про оренду окремих конструктивних елементів благоустрою комунальної власності для розміщення обєктів соціально-культурного, торговельного та іншого призначення ( далі Положення), яке розроблене з метою визначення порядку справляння орендної плати за окремі конструктивні елементи благоустрою комунальної власності та встановлення відповідальності за несвоєчасну сплату орендної плати або ухилення від неї( п.1.2).

Пункт 1.6 Положення передбачає, що підставою для укладення договору оренди і набуття права на оренду окремих конструктивних елементів благоустрою комунальної власності для розміщення обєктів соціально-культурного, торговельного та іншого призначення є дозвіл, виданий управлінням архітектури департаменту містобудування або іншим уповноваженим органом.

Відповідно до п. 1.5. Положення орендодавцем окремих конструктивних елементів благоустрою комунальної власності для розміщення обєктів соціально-культурного, торговельного та іншого призначення є Управління комунальної власності.

Згідно з п.2 Положення для обєктів соціально-культурного, торговельного та іншого призначення площа орендованого елемента благоустрою комунальної власності визначається як площа горизонтальної проекції обєкта.

Увалою Львівської міської ради №2452 від 05.03.2009 затверджено Порядок отримання дозволів на встановлення відкритих літніх майданчиків у м. Львові біля обєктів ресторанного господарства для здійснення підприємницької діяльності( далі Порядок), яким передбачено, що дозволи на встановлення відкритих літніх майданчиків видає Управління архітектури департаменту містобудування на підставі позитивних висновків комісії з видачі дозволів на встановлення відкритих літніх майданчиків.

Згідно з п.2.5, п. 2.17 Порядку заявник розробляє проект літнього майданчика, який містить зокрема, погоджену з управлінням архітектури схему привязки обєкта на топографо-геодезичній основі, план, розгортку літнього майданчика з привязкою до фасаду тощо, а управління архітектури розглядає проект літнього майданчика та відсутності заперечень погоджує його.

Затверджений проект літнього майданчика є невідємною частиною дозволу, про що вказано в самому дозволі №19, який в свою чергу є невідємною частиною договору №19.

Матеріалами справи підтверджено, що на підставі дозволу №19, виданого відповідачу 29.03.2009, позивачем та відповідачем 16.04.2009 був укладений договір № 19 на право тимчасового користування відповідачем окремими конструктивними елементами комунальної власності (тротуар, газон тощо) на умовах оренди площею 32,0кв м за адресою вул. Підвальна, 9 терміном на 5 років (5 літніх сезонів) - з 01.06.2009 до 31.08.2009; з 01.06.2010 до 31.08.2010; з 01.06.2011 до 31.08.2011; з 01.06.2012 до 31.08.2012; з 01.06.2013 для розміщення відкритого літнього майданчика біля кафе-бару. За користування конструктивними елементами комунальної власності відповідач мав щомісячно сплачувати до 25 числа поточного місяця упродовж дії договору орендну плату у розмірі, визначеному договором. Однак відповідач не сплатив орендної плати, його заборгованість за період з 01.06.2009 по 31.08.2013 становить 8 102, 56 грн.

В силу ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Суд перевірив розрахунок заборгованості, викладений у довідці №2302-вих-1000 від 17.04.2015, та вважає, що сума заборгованості визначена правильно, розрахунок проведений відповідно до умов договору та ОСОБА_4 розрахунку вартості окремих конструктивних елементів благоустрою комунальної власності для розміщення обєктів соціально-культурного, торговельного та іншого призначення (додаток до Положення), затвердженої ухвалою міської ради від 05.03.2009 № 2451.

Зміни до договору в частині розміру орендної плати сторонами не вносилися, позивач також не змінював розміру орендної плати в односторонньому порядку, а при розрахунку заборгованості позивач визначив розмір орендної плати на кожний наступний рік з урахуванням індексу інфляції за попередній рік, як це передбачено п.3.3 договору.

Відповідач не подав суду жодних доказів на спростування наявності боргу чи його розміру.

Відтак апеляційний суд відхиляє доводи скаржника про відсутність погодження сторонами зміни вартості оренди, неправильність розрахунку суми боргу, що сума заборгованості за 15 місяців повинна складати 6 858, 30 грн, оскільки скаржником не враховані положення п.3.3 договору №19 щодо коригування розміру розрахункової ставки попереднього року на рівень інфляції за цей рік.

Доводи скаржника про відсутність погодження змін до договору оренди в частині банківських реквізитів спростовуються підписаним двома сторонами договором №19/(д-10) від 09.11.2010, яким внесені зміни до договору №19 в частині пункту 9 договору «Юридичні адреси та банківські реквізити сторін», замість розрахункового рахунку Управління №2002 вказаний розрахунковий рахунок № 0002.

Доводи скаржника, що предмет оренди не є комунальною власністю, а є його приватною власністю не підтверджені жодними належними та допустимими доказами та є необгрунтованими, оскільки відповідач не може мати у власності частину тротуар, газону на вул. Підвальній, 9, які в силу закону належать територіальній громаді м. Львова.

Положенням, Порядком та договором №19 не передбачено складання акту приймання передачі конструктивного елемента, право користування яким на умовах оренди є предметом договору. Площа літнього майданчика та його місце розташування вказані в дозволі №19, а конкретне місце розташування літнього майданчика на місцевості, схема привязки обєкта, план, розгортка літнього майданчика з привязкою до фасаду тощо вказані в затвердженому проекті літнього майданчика, який є невідємною частиною дозволу, а дозвіл, в свою чергу, є невідємною частиною договору.

Таким чином колегія суддів вважає, що відсутність акту приймання передачі конструктивного елементу не позбавила відповідача права та можливості розмістити літній майданчик та не може бути підставою для звільнення відповідача від сплати орендної плати, тому відхиляє посилання скаржника на відсутність акту.

Доводи відповідача про те, що позивач не мав права укладати договір №19, суперечать ЗУ «Про місцеве самоврядування», ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» та Положенню про оренду окремих конструктивних елементів благоустрою комунальної власності для розміщення обєктів соціально-культурного, торговельного та іншого призначення, затв. ухвалою Львівської міської ради №2451 від 05.03.2009, згідно з яким саме Управління комунальної власності департаменту економічної політики міської ради наділене такими повноваженнями.

Інші доводи скаржника не беруться до уваги як такі, що не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає рішення суду першої інстанції про стягнення з відповідача 8 102, 56 заборгованості правомірним та обгрунтованим.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В силу вимог ст.ст. 33,34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч.2 ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що скаржником не доведено, доказів не подано наявності підстав, передбачених ст. 104 ГПК України, для скасування чи зміни рішення та для задоволення апеляційної скарги.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.43, 49, 91, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Львівської області від 27.07.2015 у справі № 914/1679/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Справу повернути до місцевого господарського суду.

Постанова підписана 21.09.2015

ОСОБА_4 Хабіб

Суддя О.В. Зварич

Суддя Я.О. Юрченко