ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2015 р. Справа № 925/1410/15

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Спаських Н.М. з секретарем судового засідання Волна С.В., за участю представників сторін:

від позивача: Савицька С.В. - директор, Галаган Г.М. - за довіреністю;

від відповідача: Голуб С.В. - за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за

позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Обслуговуюче підприємство "Митниця" до Комунального підприємства "Служба утримання будинків "Митниця" Черкаської міської ради про стягнення 229 126,56 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 229 126,56 грн. з яких: 219 012,92 грн. інфляційних, 10 113,64 грн. як 3% річних за прострочення розрахунків по укладеному між сторонами договору № 66/3 від 01.06.2012 року про надання послуг з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем за період з вересня 2014 року по липень 2015 року. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та просять суд їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечує повністю та просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, зокрема і з підстав, що інфляційні та 3% річних повинні стягуватися одночасно із стягненням основного боргу, а початок прострочення для нарахування інфляційних та 3% річних слід відраховувати із дати набрання судового рішення, про що надав відзив на позов № 769 від 07.09.2015 року.

Заслухавши доводи та пояснення представників обох сторін та дослідивши наявні у справі документи, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення, виходячи з такого:

У відповідності до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

З матеріалів справи вбачається наступне:

01 червня 2012 року між комунальним підприємством "Служба утримання будинків "Митниця" Черкаської міської ради в особі директора Гончарова Юрія Андрійовича (Замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "підприємство "Митниця" в особі директора Вишиваної Людмили Андріївни (Виконавець) було укладено договір про надання послуг з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем № 66/3 (а.с. 11-13), відповідно до умов якого Виконавець зобов'язався протягом визначеного в договорі строку надавати Замовнику послуги з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання та зливової каналізації (далі внутрішньобудинкові системи), а також з ліквідації аварій у внутрішньобудинкових мережах житлових будинків, що знаходяться на балансі чи обслуговуванні Замовника. Обслуговування здійснювалось від зовнішньої стіни будинку (крім транзитних трубопроводів) до першої запірної арматури на відгалуженні від стояка або (у разі її відсутності) трійника (врізки) включно, що знаходиться у квартирі споживача, нежитлового приміщення у житловому будинку.

Пунктом 1.4 договору визначено, що Технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем здійснюється Виконавцем згідно з чинним законодавством і нормативними документами.

Згідно п. 2.1. договору вартість послуг з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем, відповідно до п. 1.1 договору, складалась згідно фактично наданих послуг.

Пунктом 2.3 договору визначено, що підставою для оплати робіт є підписаний уповноваженим представником Замовника акт про виконання робіт з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем, планового і аварійного ремонту внутрішньобудинкових систем, згідно форми КБ-2в, формою № КБЗ.

На підставі п. 2.4. та п.2.5 договору Замовник здійснює оплату за виконані роботи не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним. Якщо останній день строку оплати виконаних робіт припадає на вихідний або святковий день, то Замовник зобов'язаний оплатити виконані роботи протягом робочих днів, що передують вихідному чи святковому дню. Оплата вартості робіт, здійснюється Замовником шляхом зарахування відповідної суми грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця.

Договір укладено на 5 років і набирає чинності з 01.06.2012 року (п.11.1 договору).

09 лютого 2015 року господарським судом Черкаської області було прийнято рішення у справі № 925/2261/14 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Обслуговуюче підприємство "Митниця" до комунального підприємства "Служба утримання будинків "Митниця" Черкаської міської ради про стягнення боргу ( а.с. 19), яким було задоволено позовні вимоги та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 451 949,16 грн. з яких: 118 251,00 грн. заборгованості за надані послуги за серпень 2014 року, 113 055,15 грн. заборгованості за вересень 2014 року, 107 821,56 грн. заборгованості за жовтень 2014 року, 112 821,45 заборгованості за листопад 2014 року на підставі невиконання відповідачем зобов'язань по договору № 66/3 від 01.06.2012 року про надання послуг з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових електричних мереж. Даним рішенням з відповідача на користь позивача також було стягнуто і судовий збір в сумі 9038,98 грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 27 квітня 2015 року ( а.с. 21-23) та постановою Вищого господарського суду від 15 липня 2015 року ( а.с. 24-26) рішення господарського суду Черкаської області від 09 лютого 2015 року у справі № 925/2261/14 залишено без змін.

У відповідності до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Зобов'язання у відповідності з ст. 526 Цивільного Кодексу України та ст. 193 Господарського Кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Статтею 230 Господарського кодексу України визначено, що порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно роз'яснень п. 1.8, 1.9., 5.1. постанови Пленуму ВГСУ від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" -- попереднє, до подання позову до господарського суду, звернення кредитора до боржника з вимогою про сплату сум пені, інфляційних нарахувань та процентів річних не передбачено законом і тому не є обов'язковим. Отже, неподання позивачем (кредитором) доказів такого звернення не тягне за собою відмови в задоволенні відповідних позовних вимог. День фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.Кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом зі сплатою суми основного боргу, так і окремо від неї.

З цих підстав суд відхиляє заперечення відповідача про те, що позивач має право стягувати інфляційні та 3% річних лише разом із стягненням основного боргу за виконані роботи.

Згідно довідки Придніпровського відділу ДВС від 10.08.2015 року № 30471 ДВ-16 (а.с. 27) в ході виконавчого провадження по виконанню наказу суду у справі № 925/2261/14 про стягнення з відповідача на користь позивача 451949,16 грн. та 9038,98 грн., було стягнуто і перераховано на користь позивача:

- 900,09 грн. 07.07.2015 року;

- 196316,98 грн. 20.07.2015 року;

- 32690,91 грн. 22.07.2015 року;

- 231410,16 грн. 30.07.2015 року;

Станом на 07.08.2015 року вся сума боргу за рішенням у справі № 925/2261/14 стягнута з відповідача на користь позивача повністю.

Позивач з урахуванням вищевказаних дат стягнення з відповідача коштів на погашення боргу, просить стягнути з відповідача інфляційні та 3% річних, нараховані на прострочені до сплати кошти за виконі роботи у серпні-листопаді 2014 року, які вказані у судовому рішенні у справі № 925/2261/14. Інфляційні та 3% рінчих розраховані за період з вересня 2014 року по липень 2015 року. Дані вимоги підлягають до повного задоволення, виходячи з наступного:

У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст.612 Цивільного кодексу України ).

Втрати внаслідок інфляції у позивача виникли в той період, коли відповідач, в порушення вимог ст. 526 ЦК України, не виконував належним чином, відповідно до умов договору та вимог законодавства своїх зобов'язань по оплаті грошових коштів за надання послуг по договору № 66/3 від 01.06.2012 у вересні-листопаді 2014 року, що встановлено судовим рішенням у справі № 925/2261/14.

У відповідності до роз'яснення п. 3 Інформаційного листа ВГСУ від 21.11.2011 р. N 01-06/1624/2011 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" -- чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з прийняттям судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання. Таким чином, наявність судових актів про стягнення заборгованості, у тому числі стосовно яких є ухвала про відстрочку або розстрочку виконання, не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків (див. постанови Вищого господарського суду України від 14.09.2010 N 36/358, від 16.02.2011 N 17/177-10 та постанову Верховного Суду України від 04.07.2011 N 13/210/10).

Таким чином нарахування інфляційних та 3% річних позивач має право проводити на заборгованість відповідача аж до моменту повного погашення боргу.

Право на нарахування інфляційних та 3% річних виникає у позивача незалежно від того, чи встановлено такі умови договором, оскільки таку відповідальність для боржника встановлено законом. Строк позовної давності для стягнення інфляційних та 3% річних встановлено у три роки.

Суд відхиляє заперечення відповідача про те, що нарахування інфляційних та 3% річних повинно проводитися позивачем лише з часу набрання законної сили судовим рішенням у справі № 925/2261/14, оскільки до цього моменту борг є спірним. Таке твердження відповідача не узгоджується із нормами чинного законодавства, а ст. 611 ЦК України передбачає, що правові наслідки, встановлені договором або законом, настають у разі порушення зобов'язання, тобто відразу після такого порушення, а не з якоїсь іншої події, в т.ч. лише із судового рішення про стягнення боргу.

Розрахунок інфляційних на суму 219 012,92 грн. та 3% річних на суму 10 113,64 грн. за вказаний позивачем період є вірним та перевірений судом за програмою Ліга-Закон в ході розгляду справи в присутнсоі обох сторін.

Заперечень проти правильності розрахунків позивача відповідач суду не надав.

Доказів про проведення розрахунків за інфляційними та 3% річних відповідач суду не надав. Комунальна форма власності відповідача згідно положень чинного законодавства України не звільняє відповідача від виконання своїх грошових зобов'язань та від майнової відповідальності перед контрагентами.

На підставі викладеного, з відповідача на користь позивача слід примусово стягнути 219 012,92 грн. інфляційних та 10 113,64 грн. як 3% річних за прострочення розрахунків по договору № 66/3 від 01.06.2012 року про надання послуг з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових електричних мереж за період з вересня 2014 по липень 2015 року.

На підставі ст. 49 ГПК України, при задоволенні позову з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 4 582,53 грн., що відповідає 2% вартості позовних вимог.

Керуючись ст. 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Служба утримання будинків "Митниця" Черкаської міської ради (ідентифікаційний код 36701739, м. Черкаси, бул. Шевченка, 345) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Обслуговуюче підприємство "Митниця" (ідентифікаційний код 39089572, м. Черкаси, бул. Шевченка, 345) - 219 012,92 грн. інфляційних, 10 113,64 грн. як 3% річних за прострочення розрахунків по договору № 66/3 від 01.06.2012 року про надання послуг з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем за період з вересня 2014 року по липень 2015 року та 4 582,53 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

Наказ видати.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду протягом 10 днів.

Повний текст рішення складено 28 вересня 2015 року.

Суддя Н.М. Спаських