ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"21" вересня 2015 р.Справа № 916/3185/15

Господарський суд Одеської області у складі:

Судді Зайцева Ю.О.

при секретарі судового засідання Ошарін Д.С.

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 674 від 10.09.2015р.);

Від відповідача: не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго до відповідача Державного підприємства „Одеське обласне підприємство по племінній справі в тваринництві про стягнення 42 182,51 грн., -

ВСТАНОВИВ:

СУТЬ СПОРУ: 29.07.2015р. Публічне акціонерне товариство „Енергопостачальна компанія „Одесаобленерго звернулося до господарського суду з позовом до Державного підприємства „Одеське обласне підприємство по племінній справі в тваринництві про стягнення заборгованості за спожиту активну електричну енергію у розмірі 13 028,73 грн., заборгованості за перевищення договірних величин споживання електричної енергії у розмірі 17 529,23 грн., пені, нарахованої за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії, у розмірі 5 145,70 грн., 3% річних, нарахованих за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії, у розмірі 381,40 грн., інфляційних витрат, нарахованих за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії, у розмірі 6 097,45 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03.08.2015р. було порушено провадження по справі №916/3185/15 із призначенням до розгляду в судовому засіданні.

Відповідач у засідання суду призначене на 02.09.2015р. та на 21.09.2015р. не з`явився, правом на відзив в порядку ст. 59 ГПК України не скористався. Ухвали господарського суду Одеської області від 03.08.2015р. та 02.09.2015р. були направлені за належною адресою, зазначеною в позовній заяві.

Проте, поштове відправлення ухвали суду від 03.08.2015р. було повернене до суду (поштове повідомлення вх.№39268/15 від 04.09.2015р.) у звязку із відсутністю адресата за зазначеною адресою.

Як зазначено у третьому абзаці п.3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р., в разі якщо ухвалу суду було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до п. 32 Інформаційного листа ВГСУ від 29 вересня 2009 року № 01-08/350 Про деякі питання, порушені в доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України викладена правова позиція, згідно якої відмітка про відправку процесуального документа суду на зворотньому аркуші у лівому нижньому куті першого примірника процесуального документа є підтвердженням розсилання процесуального документа сторонам у справі та іншим особам, які брали участь у справі, а коли йдеться про ухвалу, де зазначено про час і місце судового засідання, - підтвердженням повідомлення про час і місце такого засідання. При цьому, суд зазначає, що необґрунтоване затягування розгляду справи суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Приймаючи до уваги, що судові відправлення скеровувалися на адресу відповідача зазначеною в позовній заяві та підтвердженою витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 02.09.2015р., суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

У судовому засіданні 21.09.2015р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду в порядку статті 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив.

06.07.2006р. між відкритим акціонерним товариством „Енергопостачальна компанія „Одесаобленерго, найменування якого було змінено на Публічне акціонерне товариство „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго (Постачальник) та Державним підприємством „Одеське обласне підприємство по племінній справі в тваринництві (Споживач) було укладено договір на постачання електричної енергії № 78 від 06.07.2006р., відповідно до якого ПАТ „Одесаобленерго продає електричну енергію ДП „Одеське облплемпідприємство для забезпечення потреб електроустановок останнього з приєднаною потужністю, величини якої по площадках вимірювання та точках продажу визначені додатком „Графік зняття показників засобів обліку електричної енергії, а ДП „ Одеське облплемпідприємство оплачує ПАТ „Одесаобленерго вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Згідно із п. 9.4 Договору, цей Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2006р. Договір вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не було заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Згідно із п. 4 Додатку № 5 „Порядок розрахунків в редакції до Договору, обсяг фактично спожитої за рахунковий період електричної енергії, з урахуванням розрахункової величини втрат на ділянці мережі від місця встановлення засобів обліку до межі балансової належності електромереж, визначається за „Актом про обсяги спожитої електроенергії за показниками розрахункових засобів обліку, знятих відповідно до графіка зняття показників. Розмір коштів, які має оплатити споживач за спожиту в розрахунковому періоді електричну енергію визначається на підставі поданого споживачем „Акта про обсяги спожитої електроенергії як сума добутків рівнів тарифу відповідного класу, який діяв на кінець розрахунковому періоду на обсяг спожитої в розрахунковому періоді електроенергії (п.5 Додатку № 5 „порядок розрахунків до Договору).

У липні 2014р. ДП „Одеське облплемпідприємство було спожито 16054 кВт.год електричної енергії на суму 22 888,81грн., що підтверджується актом про обсяги спожитої електричної енергії та рахунком-фактурою на оплату вартості спожитої електричної енергії, який був отриманий представником відповідача, про що свідчить підпис останнього в рахунку.

Відповідно до абз. 3 п. 2 Додатку № 5 „Порядок розрахунків до Договору, остаточний розрахунок за активну електроенергію, за підвищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, оплата нарахувань по протоколах порушень при користуванні електричною енергією, рахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної енергії, пеня, індекс інфляції, 3% річних та інші платежі, згідно з умовами цього Договору, здійснюються споживачем самостійно на протязі 5 операційних днів з дня отримання рахунку.

Проте, заборгованість за спожиту активну електричну енергію у липні 2014р. відповідачем оплачена лише частково на суму 9 860,08 грн.

Таким чином, неналежне виконання вищевказаних умов договору у частині своєчасного та повного проведення розрахунків за договором про постачання електричної енергії призвело до виникнення у ДП „Одеське облплемпідприємство заборгованості за спожиту активну електричну енергію у липні 2014р. у розмірі 13 028,73грн.

Згідно із п. 5.1. Договору, для визначення договірних величин споживання електричної енергії на наступний рік споживач не пізніше 1 листопада поточного року надає постачальнику електричної енергії відомості про розмір очікуваного споживання електричної енергії з помісячним розподілом (по формі додатку „Обсяги постачання електричної енергії споживачу).

Згідно із п. 5.5. Договору, Споживач має право протягом поточного розрахункового періоду, зазначеного у додатку „Порядок розрахунків до цього Договору, звернутись письмово до постачальника за коригуванням договірної величини споживання електричної енергії та граничної величини електричної потужності.

ДП „ Одеське облплемпідприємство не зверталось до ПАТ „Одесаобленерго із заявою про коригування договірної величини споживання електричної енергії у липні 2014р. Враховуючи, що Споживач не скористався своїм правом щодо коригування договірної величини споживання електричної енергії, тому у липні 2014р. договірна величина споживання електричної енергії не була скорегована та залишились без змін на рівні 1,3 тис.кВт.год.

Згідно із п. 4.2.2. Договору, за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, визначених згідно із вимогами розділу 5 цього Договору, Споживач сплачує постачальнику двократну вартість різниці фактично спожитої та договірної величини.

Відповідно до абз. 3 п. 2 Додатку № 5 „Порядок розрахунків до Договору, остаточний розрахунок за перевищення договірних величин споживання електричної енергії здійснюються Споживачем самостійно на протязі 5 операційних днів з дня отримання рахунку.

Заборгованість за перевищення договірних величин споживання електричної енергії у липні 2014р. у розмірі 17 529,23 грн. відповідачем досі не погашена.

Таким чином, неналежне виконання вказаних умов договору у частині своєчасного проведення розрахунків за договором про постачання електричної енергії призвело до виникнення у ДП „Одеське облплемпідприємство заборгованості за перевищення договірних величин споживання електричної енергії у липні 2014р. у розмірі 17 529,23грн.

Пунктом 4.2.1. Договору передбачено, що за внесення платежів, передбачених пунктами2.3.3.-2.3.4. цього Договору (вартість електричної енергії, за перетікання реактивної електричної енергії), з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, Споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,5%, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла на той період, за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Згідно змісту п.7 Додатку № 5 „Порядок розрахунків до Договору вбачається, що у разі несвоєчасної оплати, обумовлених даним порядком платежів Постачальник електричної енергії проводить Споживачу нарахування пені.

У звязку з тим, що ДП „Одеське облплемпідприємство у період з 31.07.2014р. по 21.07.2015р. належним чином не виконувало договірні зобовязання в частині своєчасної оплати вартості спожитої активної електричної енергії, відповідачу була нарахована пеня у розмірі 5 145,70грн.

Згідно із п. 7 Додатку № 5 „Порядок розрахунків до Договору, у разі несвоєчасної оплати, обумовлених даним порядком платежів Постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені, а сума боргу повинна бути сплачена з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних.

У звязку із тим, що ДП „Одеське облплемпідприємство у період з 30.07.2014р. по 21.07.2015р. належним чином не виконувало договірні зобовязання в частині своєчасної оплати вартості спожитої активної електричної енергії, відповідачу були нараховані 3% річних на суму 381,40грн.

Крім того, за несвоєчасне здійснення відповідачем платежів, передбачених Додатком № 5 „Порядок розрахунків до Договору, відповідачу були нараховані інфляційні витрати за серпень 2014р., вересень 2014р., жовтень 2014р., листопад 2014р., грудень 2014р., січень 2015р., лютий 2015р.. березень 2015р., квітень 2015р., травень 2015р. та червень 2015р., на суму 6 097,45грн.

Посилаючись на порушення відповідачем своїх грошових зобовязань за договором про постачання електричної енергії, щодо своєчасного розрахунку за спожиту електричну енергію, Публічне акціонерне товариство „Енергопостачальна компанія „Одесаобленерго змушено було звернутись з відповідним позовом до суду за захистом свого порушеного права.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частини 1, 4 ст.202 ЦК України визначають, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Стаття 526 ЦК України передбачає, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

У відповідності до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Частиною 2 ст.640 ЦК України передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Стаття 712 ЦК України передбачає, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 220 ГК України, боржник, який прострочив виконання господарського зобовязання, відповідає перед кредитором (кредиторами) за збитки, завдані простроченням, і за неможливість виконання, що випадково виникла після прострочення.

Статтею 275 ГК України встановлено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається (ч. 2 ст. 275 ГК України).

Згідно до ч. 6 ст. 276 Господарського кодексу України, розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Водночас абоненти користуються енергією з додержанням правил користування енергією відповідного виду, що затверджуються Кабінетом міністрів України (ч. 1 ст. 277 ГК України).

Відповідно до п. 6.14. Правил, перевищення договірної величини споживання електричної енергії визначається під час підбиття підсумків розрахункового періоду на основі підтверджених сторонами даних розрахункового обліку електричної енергії або акта прийняття - передавання електричної енергії.

Враховуючи вищезазначене, проаналізувавши вимоги позивача про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 42 182,51 грн., суд дійшов до про задоволення даної вимоги у повному обсязі.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних у сумі 381,40 грн., інфляційних витрат у розмірі 6 097,45 грн. та суму пені у розмірі 5 145,70 грн. суд зазначає наступне.

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є господарські санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

Згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання, або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Інфляційні збитки є наслідком інфляційних процесів в економіці, а тому їх слід вважати складовою частиною основного боргу, стягнення яких передбачене статтею 625 Цивільного кодексу України. Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів.

Перевіривши розрахунок 3% річних у сумі 381,40 грн., інфляційних витрат у розмірі 6 097,45 грн. та суму пені у розмірі 5 145,70 грн., надані позивачем, суд встановив, що такий розрахунок відповідає вимогам чинного законодавства, здійснений належним чином, у звязку з чим дані позовні вимоги підлягають судом задоволенню в повній мірі.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Рішення прийнято на підставі наданих доказів, оскільки згідно із ст.33, 38 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона: повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; самостійно визначити і надати суду ті докази на підтвердження своїх доводів, які вважає необхідними, належними і достатніми. Докази витребовуються судом у ході розгляду справи лише у разі подання відповідного клопотання - на суд не покладено обов'язку вказувати стороні, які докази вона повинна подати на підтвердження свої вимог чи заперечень, або проводити розшук тих чи інших доказів з власної ініціативи.

За при приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія „Одесаобленерго є обґрунтовані, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до приписів ст.ст.44, 49 ГПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судових витрат, а саме 1 827,00 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 32,33,34,38,43,44,49,75,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго до відповідача Державного підприємства „Одеське обласне підприємство по племінній справі в тваринництві про стягнення 42 182,51 грн. задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства „Одеське обласне підприємство по племінній справі в тваринництві /67806, Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул.. Ангарська, 1, ідентифікаційний код: 00702897/ на користь Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Одесаобленерго" (65031, м. Одеса, вул. Миколи Боровського, 28 Б, ) 13 028 /тринадцять тисяч двадцять вісім/ грн. 73 коп. - заборгованості за спожиту активну електричну енергію; 17 529 /сімнадцять тисяч пятсот двадцять девять / грн. 23 коп. - заборгованості за перевищення договірних величин споживання електричної енергії, 5 145 /пять тисяч сто сорок пять/ грн. 70 коп. - пені за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії; 381 /триста вісімдесят одна/ грн. 40 коп. - 3% річних за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії; 6 097 /шість тисяч девяносто сім/ грн. 45 коп. - інфляційних витрат за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії, та 1827 /одна тисяча вісімсот двадцять сім/ грн. 00коп. витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст складено та підписано 28 вересня 2015 р.

Суддя Ю.О. Зайцев