РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2015Справа №910/27202/14

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна"

про стягнення 1 719,48 грн.

суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача Кобець Р.Ю. - представник за довіреністю № ГН-14-Ю від 02.01.15
від відповідачане з'явились

В судовому засіданні 16.09.2015, в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" про стягнення 1719,48 грн. в порядку регресу.

Рішенням господарського суду м. Києва від 20.01.15 у справі № 910/27202/14 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.04.15 апеляційну скаргу ПрАТ "Страхова компанія "ВУСО" залишено без задоволення, рішення господарського суду м. Києва від 20.01.15 у справі № 910/27202/14 без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 23.07.15 касаційну скаргу ПрАТ "Страхова компанія "ВУСО" задоволено частково, рішення господарського суду міста Києва від 20.01.2015 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 08.04.2015 року у справі № 910/27202/14 скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.

При цьому, Вищий господарський суд України в постанові від 23.07.15 зазначив, що Законами України "Про страхування" та "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення.

Відповідно до вимог ст. 2-1 ГПК України справу № 910/27202/14 передано для подальшого розгляду судді Пукшин Л.Г.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.07.2015 справа № 910/27202/14 прийнята до провадження та призначена до розгляду у судовому засіданні 16.09.2015.

У судове засідання, призначене на 16.09.2015, з'явився представник позивача, який підтримав позовні вимоги, надав пояснення по суті спору та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання явку уповноваженого представника не забезпечив, про поважні причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду не виконав, обґрунтованих клопотань щодо своєї неявки не направляв, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 494, з якого вбачається, що відповідач отримав ухвалу суду 06.08.2015.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до вимог ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про достатність матеріалів справи для її розгляду по суті за відсутності представника відповідача.

Зважаючи на те, що матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов за відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

19 липня 2011 року між позивачем, як страховиком та ОСОБА_2, страхувальником, було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № -01 (далі - Договір страхування), згідно з умовами якого позивач прийняв на себе обов'язок по страхуванню автомобіля Daewoo Nexia, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Предметом Договору страхування є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом, вказаним в п. 1.1.1. Договору страхування.

У відповідності до істотних умов Договору страхування позивач взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.

05 грудня 2012 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "БМВ", реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 та транспортного засобу Daewoo Nexia, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2, що підтверджується довідкою Оболонського РУ м. Києва МВС України № 9119415 про дорожньо-транспорту пригоду.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 21.12.2012 у справі №3-9098/12, №2605/20291/12 гр. ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля Daewoo Nexia, реєстраційний номер НОМЕР_1 з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складає 15 875,52 грн, що підтверджується розрахунком №1317/585/580004 від 30.07.13, зробленого фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4

У відповідності до наявного в матеріалах справи рахунку-фактури №УСЧ1021962 від 17.12.12 вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля складає 17 595,00 грн.

Відповідно до складеного позивачем Страхового акту № 984-02 від 21.03.13 сума страхового відшкодування становить 17 595,00 грн.

На виконання умов Договору страхування позивач виплатив страхове відшкодування в сумі 17 595,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3031 від 21.03.13.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до ПрАТ "СК "ВУСО" перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вина водія, який керував автомобілем "БМВ", реєстраційний номер НОМЕР_2, підтверджується постановою Оболонського районного суду м. Києва від 21.12.2012 у справі №3-9098/12, № 2605/20291/12.

Пунктом 36.4 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АВ/5885357 вбачається, що транспортний засіб - автомобіль марки "БМВ", реєстраційний номер НОМЕР_2, яким спричинено ДТП, застрахований в ПрАТ "СК "Провідна". За вказаним полісом ліміт відповідальності за шкоду майну становить 50000,00 грн., франшиза - 510 грн.

Таким чином, відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля Daewoo Nexia, реєстраційний номер НОМЕР_1, відповідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача як особи, відповідальної за завдані збитки.

За чинним законодавством України окрім особи, винної у завданні шкоди, потерпілий у ДТП має також право одержати майнове відшкодування або за рахунок страхової організації, якою застраховане його майно, за правилами і в порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Законом України "Про страхування", або за рахунок страховика, яким застраховано відповідальність особи, що володіє транспортним засобом, водія якого визнано винним у ДТП, за правилами та у порядку, встановленому ЦК України та Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Право потерпілого обрати той чи інший спосіб захисту чинним законодавством не обмежене. В даному випадку потерпілий звернувся за відшкодуванням майнової шкоди до позивача, який застрахував його майно - автомобіль Daewoo Nexia, реєстраційний номер НОМЕР_1.

В розумінні положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" позивач набув (в порядку регресу) право на виплату страхового відшкодування від страховика винної особи.

Згідно ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

З матеріалів справи вбачаться, що відповідачем було здійснено виплату регресного страхового відшкодування в розмірі 15 365,52 грн. на рахунок ПАТ "Укрсоцбанк" з вирахуванням встановленої полісом франшизи в розмірі 510,00 грн.

Позивачем не заперечується факт виплати відповідачем страхового відшкодування за вказаним вище страховим випадком у розмірі 15 365,52 грн., проте ним зазначається, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є саме платіжне доручення. І оскільки, позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування своєму страхувальнику в розмірі 17 595,00 грн., відповідач має доплатити різницю страхового відшкодування, а саме 1 719,48 грн. (17 595,00 - 15 365,52 - 510,00 грн.).

Законами України "Про страхування" та "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначити розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення тарнспортного засобу.

Верховним Судом України у Листі "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування" від 19.07.2011 року роз'яснено, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Документом, який підтверджує дійсний розмір витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, є акт виконаних робіт. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є платіжне доручення (інший документ, який підтверджує факт перерахування коштів на відновлювальний ремонт).

Відтак, реальний розмір витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом автомобіля Daewoo Nexia, реєстраційний номер НОМЕР_1, склав 17 595,00 грн., відповідно до рахунку СТО № УСЧ 1021962 від 17.12.2012. Факт виплати позивачем, як страховиком цивільно-правової відповідальності потерпілої у ДТП особи, страхового відшкодування в розмірі 17 595,00 грн. суду також доведений (підтверджується платіжним дорученням № 3031 від 21.03.13.).

Судом враховано, що відповідно до абзацу третього пункту 3 частини 1 статті 988 ЦК України та частини 17 статті 9 Закону України "Про страхування" страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. А згідно з абзацом другим частини 1 статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З матеріалів справи вбачаться, що відповідач часткового сплатив суму матеріальної шкоди в розмірі 15 365,52 грн.

Як було зазначено раніше, відповідно до приписів статті 993 ЦК України, статті 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного майнового страхування, переходить право вимоги до страховика, який здійснив обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу, у розмірі виплаченого страхового відшкодування.

Згідно з частинами четвертою та вісімнадцятою статті 9 Закону України "Про страхування" розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування.

Пунктами 12.1.1, 12.4.1 Договору сторони передбачили, що розмір збитків і виплата страхового відшкодування визначається на підставі страхового акта та рахунку СТО, рекомендованого страховиком.

Виходячи з вищевикладеного, суд погоджується з позицією позивача стосовно того, що відповідач неправомірно здійснив перерахування суми страхового відшкодування на підставі звіту про оцінку транспортного засобу, оскільки сума страхового відшкодування виплачена позивачем (страховиком) своєму страхувальнику була здійсненна на підставі страхового акту № 984-02 від 21.03.2013р. у розмірі 17 595,00 грн.

Таким чином після виплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи у позивача виникло право вимоги до відповідача в розмірі 17 595,00 грн., з яких відповідачем сплачено 15 365,52 грн.

Відтак, суд вважає обґрунтовані позовні вимоги про стягнення з відповідача решти несплаченої сими страхового відшкодування у розмірі 1 719,48 грн.

Враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу № АВ 5885357 та положення статей 12, 22, 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", статей 9, 27 Закону України "Про страхування", статей 993, 1191 ЦК України, відповідач повинен був відшкодувати позивачу у встановлений законом строк шкоду в межах ліміту його відповідальності за спірним страховим випадком (50 000 грн.), у межах суми, що перейшла до позивача (17 595,00 грн.), з урахуванням того, що франшиза за полісом дорівнює 510,00 грн., та за мінусом вже сплаченої відповідачем суми в розмірі 15 365,52 грн., відповідач повинен відшкодувати позивачу 1 719,48 грн.

Отже, позов підлягає задоволенню судом повністю в заявленій сумі 1 719,48 грн.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 1827,00 грн. відповідно до положень статті 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 33, 49, 75, 82-85 ГПК України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (03049 Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 25, ідентифікаційний код 23510137) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (03680, м. Київ, вул. Казимира Малевича, буд. 31, ідентифікаційний код 31650052) 1 719 (одну тисячу сімсот дев'ятнадцять) грн. 48 коп. страхового відшкодування в порядку регресу, 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 21.09.2015 р.

Суддя Л.Г. Пукшин