КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2015 р. Справа№ 927/604/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Отрюха Б.В.

За участю представників сторін:

від позивача: не з»явився

від відповідача: Бойко В.С. - предст. Володіна В.М. - предст.

розглянувши апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Пластмас" Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Пластмас - Прилуки"

на рішення

Господарського суду Чернігівської області

від 19.05.2015р.

у справі № 927/604/15 (суддя І.Г. Мурашко)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство матеріально-технічного забезпечення "Інженерний Центр "Реагент"

до Дочірнього підприємства "Пластмас" Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Пластмас - Прилуки"

про стягнення заборгованості в сумі 684 807, 19 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 19.05.2015 у справі № 927/604/15 провадження по справі в частині стягнення основного боргу в сумі 30000,00 грн. припинено. В іншій частині позовні вимоги задоволено частково: з Дочірнього підприємства "Пластмас" Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Пластмас - Прилуки" стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство матеріально - технічного забезпечення "Інженерний Центр "Реагент" 554 140,90 грн. основного боргу, 97 369,32 грн. інфляційних втрат, 3 281,55 грн. три відсотки річних, 13694,78 грн. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, просить рішення скасувати повністю або частково і прийняти нове рішення, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неповне з»ясування обставин справи, а також на недоведеність позивачем обставин справи, які місцевий суд визнав встановленими, неправильне застосування норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що місцевим судом було порушено норми процесуального права, оскільки судом було розглянуто справу у відсутності представника відповідача не зважаючи на клопотання відповідача про відкладення розгляду справи у зв»язку з хворобою повноважного представника, чим порушено ст. ст. 69, 77 ГПК України, оскільки відповідач був позбавленим права на належний захист та надання доказів.

Апелянт вважає, що позивачем неправильно розраховано суму позовних вимог, не надано належних відповідних доказів суду, а саме - первинних документів, які б свідчили про фактичну реальну заборгованість відповідача перед позивачем.

На думку апелянта, розрахунки інфляційних втрат, трьох відсотків річних (а.с. 63-64, 82-83) правильність їх нарахування та періоди нарахування, навіть з урахуванням поправок, що зазначені в рішенні, стосовно прострочки в оплаті вартості поставленого товару згідно видаткової накладної №387 від 16.01.2015р., розраховані невірно, а отже судом першої інстанції недостатньо досліджувались розрахунки суми заборгованості, розрахунки інфляції та трьох відсотків річних, оскільки не зверталась увага на періоди нарахування, наявність товарного кредиту з відстрочкою платежу, дати сплати відповідачем коштів за товарний кредит, що призвело до помилкових розрахунків позивача та місцевого суду.

В судове засідання представник позивача не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомлено. Через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити рішення місцевого господарського суду без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає можливим здійснити розгляду справи в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи у відсутності представника позивача, який був належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, проте не скористався своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України, та виходячи з того, що явка сторін не визнавалася обов'язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, вислухавши пояснення представників відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права колегія встановила наступне.

14.10.2013 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Підприємство матеріально - технічного забезпечення "Інженерний Центр "Реагент" (продавець за умовами договору) та Дочірнім підприємством "Пластмас" Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Пластмас - Прилуки" (покупець за умовами договору), укладено договір поставки № 752/13.

Відповідно до п.п. 1.1. укладеного договору продавець зобов'язався передати у власність покупця хімічну продукцію, перераховану у видаткових накладних, надалі - товар, згідно виставлених документів, а покупець - оплатити та прийняти її.

Вартість товару визначена у відповідній видатковій накладній, яка є невід'ємною частиною договору. Загальна сума договору визначається сумою видаткових накладних, які є невід'ємною частиною договору (п.п.2.1-2.2 договору). Право власності на товар згідно даного договору переходить від продавця до покупця в момент поставки товару та супровідних документів на нього ( п.3.5).

Відповідно до п. 2.3 договору сторони погодили, що покупець оплачує вартість товару шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця на протязі 14 календарних днів після поставки товару.

Як передбачено ст. 712 ЦК України та ст. 265 ГК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 статті 712 ЦК України встановлено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про договір купівлі-продажу, якщо інше не встановлено договором, законодавством або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до п. 1 ст. 693 ЦК України договором купівлі-продажу може бути встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу.

На виконання своїх договірних зобов'язань позивач відповідно до видаткових накладних № 7320 від 05.11.2013 р. на суму 12696,00 грн., № 1905 від 03.03.2014 р. на суму 259875,00 грн., № 4505 від 26.06.2014 р. на суму 355162,50 грн., № 7096 від 02.07.2014 р. на суму 355162,50 грн., № 7669 від 16.07.2014 р. на суму 359370,00 грн., № 7715 від 29.08.2014 р. на суму 402187,50 грн., № 8827 від 24.09.2014 р. на суму 90000,00 грн., № 10823 від 13.10.2014 р. на суму 36000,00 грн., № 10972 від 13.10.2014 р. на суму 302016,00 грн., № 10504 від 26.11.2014 р. на суму 449641,50 грн., № 12626 від 27.11.2014 р. на суму 396742,50 грн., № 12914 від 04.12.2014 р. на суму 396742,50 грн., № 13127 від 19.12.2014 р. на суму 404167,50 грн., № 13532 від 22.12.2014 р. на суму 245025,00 грн., № 13485 від 29.12.2014 р. на суму 271200,00 грн., № 387 від 16.01.2015 р. на суму 397223,40 грн., № 828 від 23.01.2015 р. на суму 388125,00 грн. (а.с. 13-29) поставив відповідачу товар, а відповідач в особі Куліш С.В., Яковенко А.С., Глух О.В. на підставі довіреностей № 1121 від 30.10.2013 р., № 115 від 28.02.2014 р., № 496 від 25.06.2014 р., № 515 від 02.07.2014 р., № 584 від 15.07.2014 р., № 780 від 29.08.2014 р., № 913 від 23.09.2014 р., № 1012 від 13.10.2014 р., № 1011 від 13.10.2014 р., № 1208 від 25.11.2014 р., № 1221 від 27.11.2014 р., № 1255 від 04.12.2014 р., № 1317 від 19.12.2014 р., № 1323 від 22.12.2014 р., № 1351 від 25.12.2014 р., № 21 від 15.01.2015 р., № 20 від 23.01.2015 р. (а. с. 30-46) отримав товар на загальну суму 5 121 336,90 грн.

Однак, відповідач свої зобов'язання всупереч п. 2.3 укладеного договору виконав частково, а саме вартість поставленого товару оплатив частково на суму 4537196,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, що містяться в матеріалах справи (а.с. 47-56, 84-85). Решту вартості поставленого товару не сплатив.

Позивачем були виставлені претензії № 132 від 04.02.2015 р. та № 233 від 04.03.2015 р. з вимогами про погашення наявної заборгованості (а.с. 57 - 58). Відповідач листом від 13.02.2015 р. надав відповідь на претензію від 04.02.2015 р. та зазначив про намір погашення наявної заборгованості в майбутньому (а.с.59).

Відповідач на день подання позову до суду відповідач вартість поставленого товару в сумі 584140,90 грн. (5121336,90 грн. - 4537196,00 грн.) не оплатив, доказів сплати до суду не надав.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч.ч. 2,3 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

За ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, (ст. 525 ЦК України).

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) є порушенням цього зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Під час розгляду справи в місцевому господарському суді 19.05.2015 р. позивач зазначив про часткове погашення відповідачем після порушення провадження по справі (21.04.2015 р.) основного боргу на суму 30000,00 грн., що підтверджується банківською випискою від 15.05.2015 р. по рахунку позивача (а.с.88-89).

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі за відсутністю предмета спору.

Припинення провадження у справі на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК можливе лише у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив своє існування в процесі розгляду справи ( п. 4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" ).

На підставі вищевикладеного колегія вважає, що місцевий суд дійшов правильного висновку щодо припинення провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 30000,00 грн. підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Доводи апелянта про те, що сума заборгованості станом на 19.05.2015 складала 529 140, 90грн. колегія не приймає до уваги, оскільки в судовому засіданні представник відповідача пояснив, що заборгованість у розмірі 25 000 грн. була сплачена 19.05.2015 після винесення оскаржуваного рішення.

За таких обставин колегія приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 554 140,90 грн. основного боргу є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача 97 369,32 грн. інфляційних втрат за період з 30.01.2015 р. по 14.04.2015 р. включно та 3 296,97 грн. три відсотки річних за той же період.

За час прострочення виконання грошового зобов'язання відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат у розмірі 97 369, 32 грн. за період з 31.01.2015 р. по 14.04.2015 р. за допомогою Інформаційно-правової системи «Ліга Закон» колегія погоджується з висновком місцевого суду щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат в межах заявлених позовних вимог в сумі 97369,32 грн.

Місцевим судом правильно встановлено, що позивачем при розрахунку 3% річних допущено помилку щодо визначення періоду прострочки з оплати вартості поставленого товару згідно видаткової накладної № 387 від 16.01.2015 р., що настала з 31.01.2015 р. відповідно до умов п.2.3 договору поставки та ст. 253 ЦК України.

Перевіривши розрахунок 3% річних у розмірі 3 281, 55 грн. за період з 31.01.2015 р. по 14.04.2015 р. за допомогою Інформаційно-правової системи «Ліга Закон» колегія погоджується з висновком місцевого суду про часткове задоволення позовних вимог в розмірі 3% річних в розмірі 3 281, 55 грн.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Апелянтом не надано суду доказів, які б свідчили про необґрунтованість вимог позивача, а доводи викладені в апеляційній скарзі спростовуються матеріалами справи та не можуть бути підставою для скасування рішення місцевого суду.

Крім того, колегія вважає за необхідне зазначити, що апелянтом надано апеляційному суду довідку-розрахунок до апеляційної скарги, з якої не вбачається, за допомогою якої саме методики ним було розраховано інфляційні та три відсотки річних, Також апелянтом сума боргу за видатковою накладною від 23.01.2015р. зазначена 388 125, 00 грн., а позивачем за зазначеною видатковою накладною зазначена суму боргу 388 000,00 грн.

Здійснивши перевірку нарахування інфляційних втрат та 3% річних за допомогою Інформаційно-правової системи «Ліга Закон», апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду Чернігівської області обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для його скасування не вбачається, у зв'язку з чим апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 80, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Пластмас" Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Пластмас - Прилуки" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.05.2015р. у справі № 927/604/15 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.05.2015р. у справі № 927/604/15 залишити без змін.

Матеріали справи № 927/604/15 повернути Господарському суду Чернігівської області.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б. Михальська

Б.В. Отрюх