УХВАЛА

22.09.2015Справа № 910/25028/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРО»

до Підприємства з 100% іноземними інвестиціями «БІЛЛА-Україна»

про стягнення 122 704, 93 грн.

Суддя Ломака В.С.

Представники сторін:

від позивача: Будник Б.А. за довіреністю б/н від 17.10.2014 р.;

від відповідача: Тройніков В.В. за довіреністю № 90 від 04.09.2015 р.

В судовому засіданні присутній вільний слухач: ОСОБА_3

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЕРО» (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Підприємства з 100% іноземними інвестиціями «БІЛЛА-Україна» (далі - відповідач) про стягнення 122 704, 93 грн., з яких 99 162, 39 грн. основного боргу та 23 542, 54 грн. штрафних санкцій. Крім того, позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати щодо сплати судового збору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що між ним та відповідачем були укладені Договори поставки № 302802 від 01.01.2011 р., № 302802/12 від 01.01.2012 р., № 302802/13 від 01.01.2013 р., згідно з якими позивач поставив відповідачу продукцію, яка відповідачем в повному обсязі оплачена не була, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість в сумі 99 162, 39 грн. Враховуючи зазначене, позивач вирішив звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.11.2014 р. порушено провадження у справі № 910/25028/14, її розгляд призначено на 02.12.2014 р.

28.11.2014 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

В судовому засіданні 02.12.2014 р. представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 02.12.2014 р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.12.2014 р. на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України суд відклав розгляд справи на 18.12.2014 р. та витребував від Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві та Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві необхідні для подальшого розгляду справи докази, які мають значення для правильного вирішення спору, що виник між сторонами.

18.12.2014 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва від Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві надійшли витребувані судом документи, а саме належним чином засвідчені копії Реєстру виданих та отриманих податкових накладних ТОВ «ПЕРО» () за звітний період з 01.01.2011 р. по 02.12.2014 р. згідно інформаційних систем ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві; належним чином завірені копії Декларації з податку на додану вартість, додатку № 1 та додатку № 5 (Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)) до податкової декларації з податку на додану вартість, яка подавалася ТОВ «ПЕРО» на виконання зобов'язань за Договорами поставки № 302802 від 01.01.2011 р., № 302802/12 від 01.01.2012 р., № 302802/13 від 01.01.2013 р., укладеними між ТОВ «ПЕРО» та ПІІ «БІЛЛА-Україна» згідно інформаційних систем ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві.

18.12.2014 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи, а також клопотання про уточнення позовних вимог, яким фактично деталізував викладені в прохальній частині позовної заяви вимоги та просить суд стягнути з відповідача 122 704, 93 грн., з яких 99 162, 39 грн. основного боргу, 4 015, 68 грн. пені, 3 472, 45 грн. 3% річних, 16 054, 41 грн. інфляційних втрат.

В судовому засіданні 18.12.2014 р. представник позивача підтримав подане через відділ діловодства господарського суду міста Києва клопотання про уточнення позовних вимог. Судом означене клопотання прийнято до розгляду, у зв'язку з чим позовні вимоги розглядаються в його редакції.

Представник позивача в судовому засіданні 18.12.2014 р. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав додаткові документи для долучення до матеріалів справи, зокрема письмове пояснення, в якому позивач зазначає, що зважаючи на специфіку сфери господарювання на його підприємстві використовується так званий "котловий" (знеособлений) метод обліку поставлених товарів - метод обліку, за яким поставлені товари у синтетичному обліку групують та відображають дебіторську заборгованість у цілому по контрагенту, а не в розрізі договорів чи інших документів деталізуючого характеру. Як стверджує позивач, котловий метод обліку об'єктивно не передбачає вчинення записів про те, за якими саме видатковими накладними відбулися операції з оплати товару грошовими коштами/взаємозаліку/повернення, а вчиняються в цілому по відношенню до сукупної суми заборгованості по кожному контрагенту.

Представник відповідача в судовому засіданні 18.12.2014 р. надав відзив на позовну заяву б/н від 17.12.2014 p., за змістом якого позовні вимоги визнає частково, посилаючись на те, що 01.01.2013 р. між ним та позивачем було укладено Договір про надання послуг № 302802/13, за умовами якого відповідач взяв на себе зобов'язання надавати послуги, спрямовані на привернення уваги до товарних знаків та продукції позивача, на формування або підтримку інтересу і просування на ринку товару, що поставляється позивачем. За твердженням відповідача, на виконання умов означеного Договору він надав позивачу послуги на загальну суму 139 011, 96 грн., які позивачем не були оплачені в повному обсязі, і на даний час заборгованість позивача перед відповідачем за цим Договором складає

42 190, 74 грн. За таких обставин, відповідач вважає, що його заборгованість перед позивачем за отримані товари складає 40 465, 46 грн.

У судовому засіданні 18.12.2014 р. суд дійшов висновку, що з метою визначення дійсних показників обсягів поставки товарів та їх оплати відповідачем, з урахуванням повернення товарів, за господарськими операціями відносно спірних договорів необхідно призначити у справі судову економічну експертизу, яка включає, зокрема, дослідження документів бухгалтерського, податкового обліку і звітності.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.12.2014 р. в порядку ст. 41 Господарського процесуального кодексу України у справі № 910/25028/14 призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено судовому експерту Гершману Юрію Валерійовичу (Свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта № 769 від 31.05.2013 р., видане Центральною експертно-кваліфікаційною комісією Міністерства юстиції України; адреса: Україна, 01601, м. Київ, провулок Рильський, будинок 10, офіс 1).

При цьому, ухвалою господарського суду міста Києва від 18.12.2014 р. на підставі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі № 910/25028/14 зупинено на час проведення експертизи.

22.12.2014 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва від Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Міндоходів у м. Києві надійшов лист № 7620/9/-26-51-10-33 від 18.12.2014 р., виходячи зі змісту якого ДПІ не може надати інформацію стосовно Підприємства з 100% іноземними інвестиціями «БІЛЛА-Україна», у зв'язку з тим, що воно знято з обліку в ДПІ у Дарницькому районі ГУ Міндоходів у м. Києві 04.03.2011 р. та перейшло на облік до іншої ДПІ.

26.12.2014 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подані письмові пояснення у справі, відповідно до змісту яких позивач не погоджується з твердженнями відповідача стосовно того, що розмір заборгованості його заборгованості перед відповідачем за надані послуги складає 42 190, 74 грн., оскільки в наведеному відповідачем реєстрі актів за 2013 рік містяться акти, щодо яких позивачем було направлено мотивовану відмову від їх підписання. Зокрема, 30-31 січня 2014 року відповідачем було надано позивачу для оплати наступні акти: 1. Акт відносно рахунку № ВО на 3 312, 49 грн. (маркетингові послуги компенсація); 2. Акт відносно рахунку № ВО на 5 405, 00 грн. (маркетингові послуги відкриття нових філій); 3. Акт відносно рахунку № ВО на 5 430, 00 грн. (маркетингові послуги відкриття нових філій); 4. Акт відносно рахунку № ВО на 5 430, 00 грн. (маркетингові послуги відкриття нових філій); 5. Акт відносно рахунку № ВО на 34 944, 00 грн. (маркетингові послуги календар 2014). Листом № 20 від 06.02.2014 р. позивач повідомив відповідача про відмову від підписання зазначених актів, обґрунтувавши це тим, що зазначені в актах послуги ним не замовлялися та не були передбачені діючим договором, зокрема, Додатком № 2 до Маркетингової угоди. Таким чином, позивач стверджує, що він скористався наданим п. 4.6. Маркетингової угоди правом та повідомив відповідача про обґрунтовану відмову від підписання зазначених вище актів виконаних робіт. Щодо інших актів виконаних робіт позивач стверджує, що він розрахувався у повному обсязі, що підтверджується долученими до матеріалів справи актами про залік взаємних вимог. Додатково позивач звертає увагу на те, що відповідачем не висловлено інших заперечень щодо змісту та розміру позовних вимог (ані щодо своєчасності поставок, обсягу та якості поставленого товару).

Також, 26.12.2014 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи, а саме податкові накладні, складені на виконання укладених з відповідачем Договорів поставки, згідно реєстрів за 2011-2013 р. р.

12.02.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва від судового експерта Гершмана Ю.В. надійшло клопотання про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення судової економічної експертизи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.02.2015 р. поновлено провадження у справі № 910/25028/14, задоволено клопотання судового експерта Гершмана Юрія Валерійовича, витребувано додаткові документи необхідні для проведення експертизи.

При цьому, ухвалою господарського суду міста Києва від 14.02.2015 р. на підставі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі № 910/25028/14 зупинено на час проведення експертизи.

21.04.2015 р. та 16.06.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подані витребувані судовим експертом додаткові документи, необхідні для проведення судової експертизи.

Листом від 25.06.2015 р. судовий експерт Гершман Ю.В. повідомив господарський суд міста Києва про те, що з урахуванням особливої складності призначеної у справі експертизи, орієнтовний строк її закінчення - 01.08.2015 р.

28.07.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшов Висновок експерта № 03 від 23.07.2015 р. за результатами проведення судової економічної експертизи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.07.2015 р. на підставі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України поновлено провадження у справі № 910/25028/14, її розгляд призначено на 11.08.2015 р.

05.08.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва судовим експертом Гершманом Ю.В. подані докази направлення сторонам у справі копій Висновку експерта за результатами проведення судової економічної експертизи № 03 від 23.07.2015 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.08.2015 р. в порядку ст. 69 Господарського процесуального кодексу України продовжено строк вирішення спору у справі № 910/25028/14 на п'ятнадцять днів, на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні оголошено перерву до 03.09.2015 р.

19.08.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог б/н від 17.08.2015 р., відповідно до змісту якої позивач просить суд стягнути з відповідача 178 678, 30 грн., з яких 99 162, 39 грн. основного боргу та 79 515, 91 грн. сума штрафних санкцій, які складаються з 73 589, 78 грн. інфляційних втрат та 5 926, 13 грн. 3% річних.

21.08.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подані письмові пояснення для долучення до матеріалів справи.

Оскільки судове засідання 03.09.2015 р. не відбулось у зв'язку із перебуванням судді Ломаки В.С. на лікарняному, ухвалою господарського суду міста Києва від 08.09.2015 р. розгляд справи № 910/25028/14 призначено на 22.09.2015 р.

В судовому засіданні 22.08.2015 р. представник позивача підтримав заяву б/н від 17.08.2015 р. про збільшення розміру позовних вимог.

Розглянувши в судовому засіданні 22.09.2015 р. заяву позивача б/н від 17.08.2015 р. про збільшення розміру позовних вимог, суд дійшов висновку, що вона подана з порушенням вимог чинного законодавства, а тому підлягає поверненню на підставі п. 4 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Як на тому наголошено в 3.10. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення.

Пунктом 3.11. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", передбачено, що ГПК, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи

- об'єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову.

У будь-якому з таких випадків позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ГПК та зазначені в цій постанові.

Відповідно до п. 2.8. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» у разі коли позивач на підставі частини четвертої статті 22 ГПК до прийняття рішення зі справи збільшив розмір позовних вимог чи до початку розгляду справи по суті змінив предмет або підставу позову, в зв'язку з чим зросла ціна позову, він відповідно до абзацу другого частини другої статті 6 Закону повинен сплатити недоплачену в зв'язку з цим суму судового збору до звернення з відповідною заявою до господарського суду.

Зі змісту прохальної частини позовної заяви та клопотання про уточнення позовних вимог, яке надійшло до суду 18.12.2014 р., вбачається, що позивачем були заявлені вимоги про стягнення з відповідача 122 704, 93 грн., з яких 99 162, 39 грн. основного боргу, 4 015, 68 грн. пені, 3 472, 45 грн. 3% річних, 16 054, 41 грн. інфляційних втрат, за які при подачі позову було сплачено судовий збір в сумі 2 454, 10 грн. на підставі платіжного доручення № 2623 від 23.10.2014 р.

В свою чергу, у заяві про збільшення розміру позовних вимог б/н від 17.08.2015 р., позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 178 678, 30 грн., з яких 99 162, 39 грн. основного боргу та 79 515, 91 грн. штрафних санкцій, з яких 73 589, 78 грн. інфляційних втрат та 5 926, 13 грн. 3% річних.

При цьому, до вищевказаної позовної заяви позивачем було додано платіжне доручення № 4267 від 17.08.2015 р., згідно з яким позивач доплатив судовий збір у розмірі 1 119, 47 грн.

Досліджуючи наявні в матеріалах справи документи, а також заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог від 17.08.2015 р., судом встановлено, що загальний розмір заявлених позивачем, з урахуванням означеної заяви, вимог, з якого має бути сплачено судовий збір, складає не 178 678, 30 грн., як зазначає позивач, а 182 693, 98 грн., з яких 99 162, 39 грн. основного боргу та 79 515, 91 грн. штрафних санкцій, з яких 73 589, 78 грн. інфляційних втрат та 5 926, 13 грн. 3% річних, 4 015, 68 грн. пені.

Таким чином, виходячи з вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції станом на дату подачі позивачем заяви про збільшення розміру позовних вимог б/н від 17.08.2015 р.), загальний розмір судового збору з урахуванням збільшених позовних вимог, мав скласти 3 653, 88 грн., у зв'язку з чим позивач повинен був доплатити судовий збір у розмірі 1 199, 78 грн., проте на підставі платіжного доручення № 4267 від 17.08.2015 р. доплатив лише 1 119, 47 грн.

Згідно з вимогами п. 3.10. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", якщо ж до заяви про збільшення розміру позовних вимог не додано доказів сплати суми судового збору у встановленому порядку та розмірі (з урахуванням такого збільшення), то відповідна заява повертається господарським судом на підставі 22 пункту 4 частини першої статті 63 ГПК.

Крім того, у п. 2.8. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» аналогічну правову позицію стосовно того, що у разі, якщо до заяви про збільшення розміру позовних вимог не додано доказів доплати судового збору, така заява повертається без розгляду на підставі пункту 4 частини першої статті 63 ГПК.

За таких обставин, оскільки до заяви б/н від 17.08.2015р. про збільшення розміру позовних вимог позивачем не додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, суд повертає означену заяву позивачу без розгляду.

Враховуючи вищевикладене та керуючись п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРО» б/н від 17.08.2015 р. про збільшення розміру позовних вимог з доданими до неї документами повернути без розгляду.

Суддя В.С. Ломака