КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2015 р. Справа№ 910/17643/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Верховця А.А.

Пантелієнка В.О.

при секретарі судового засідання: Сотніковій І.О.

за участю представників сторін:

від ПАТ „Український банк реконструкції та розвитку": Рукавичка В.Ю. - довіреність № 12/09 від 08.01.2015.

від ТОВ „ІБК „Адоніс": Матвєєв О.М. - довіреність № 2/Д від 20.08.2015.

Представники інших учасників провадження у справі в судове засідання не з'явились.

розглянувши апеляційну скаргу арбітражного керуючого Швачки Сергія Васильовича на ухвалу господарського суду міста Києва від 24.06.2015 року

у справі № 910/17643/13 (суддя Івченко А.М.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю „Інвестиційно-будівельна

компанія „Адоніс"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.06.2015 року визнано ПАТ „Український банк реконструкції та розвитку" кредитором ТОВ „ІБК „Адоніс" на суму 16 323 305,13 грн. (1 147,00 грн. - перша черга, 16 322 158,13 грн. - четверта черга); затверджено реєстр вимог кредиторів банкрута з урахуванням визнаних судом кредиторських вимог; відмовлено арбітражному керуючому Швачці С.В. у задоволенні заяви про визнання недійсним правочину (зарахування зустрічної однорідної вимоги в односторонньому порядку); зупинено стягнення на підставі наказу Господарського суду міста Києва № 5011-9/12552-2012 від 27.08.2013 року в ході виконавчого провадження № 38590444 до перегляду ухвали суду від 24.06.2015 року у справі № 910/17643/13 в апеляційному порядку.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, ліквідатор ТОВ „ІБК „Адоніс" арбітражний керуючий Швачка С.В. звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 24.06.2015 року в частині визнання ПАТ „Український банк реконструкції та розвитку" кредитором ТОВ „ІБК „Адоніс" на суму 16 323 305,13 грн. та прийняти нове рішення, яким відмовити у визнанні вимог банку за договорами №№ 1-4 про участь у фінансуванні будівництва об'єкту нерухомості від 26.02.2009 року на суму 7 757 509,34 грн. та за договорами купівлі продажу прав інвестора №№ 1-4 за договорами про участь у фінансуванні будівництва об'єкту нерухомості від 27.04.2010 року на суму 8 564 648,79 грн., посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з'ясування всіх обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу арбітражного керуючого Швачки С.В. у справі № 910/17643/13 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Остапенка О.М., суддів: Верховця А.А., Шипка В.В.

Розпорядженням Заступника Голови Київського апеляційного господарського суду від 17.08.2015 року у зв'язку з перебуванням судді Шипка В.В. у відпустці для розгляду справи № 910/17643/13 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Верховець А.А., Пантелієнко В.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.08.2015 року апеляційну скаргу арбітражного керуючого Швачки С.В. прийнято до провадження та призначено до розгляду на 01.09.2015 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ПАТ „Український банк реконструкції та розвитку" просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду міста Києва від 24.06.2015 року - без змін.

В судовому засіданні 01.09.2015 року продовжено строк розгляду справи та відкладено розгляд справи на 17.09.2015 року.

В судовому засіданні 17.09.2015 року оголошено перерву у справі до 22.09.2015 року.

Представник апелянта в судовому засіданні 22.09.2015 року вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, ухвалу господарського суду міста Києва від 24.06.2015 року скасувати в частині визнання ПАТ „Український банк реконструкції та розвитку" кредитором ТОВ „ІБК „Адоніс" на суму 16 323 305,13 грн. та прийняти нове рішення, яким відмовити у визнанні вимог банку за договорами №№ 1-4 про участь у фінансуванні будівництва об'єкту нерухомості від 26.02.2009 року на суму 7 757 509,34 грн. та за договорами купівлі продажу прав інвестора №№ 1-4 за договорами про участь у фінансуванні будівництва об'єкту нерухомості від 27.04.2010 року на суму 8 564 648,79 грн.

Представник ПАТ „Український банк реконструкції та розвитку" в судовому засіданні проти вимог ліквідатора банкрута, викладених в апеляційній скарзі, заперечував, просив залишити її без задоволення, а ухвалу господарського суду міста Києва від 24.06.2015 року - без змін.

Представники інших учасників провадження у справі в судове засідання не з'явилися, причини неявки суд не повідомили. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи на направляли.

22.09.2015 року було оголошено вступну та резолютивну частини постанови Київського апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення присутніх представників учасників провадження у справі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу арбітражного керуючого Швачки С.В. слід задовольнити частково, ухвалу господарського суду міста Києва від 24.06.2015 року в частині визнання ПАТ „Український банк реконструкції та розвитку" кредитором ТОВ „ІБК „Адоніс" на суму 7 757 509,34 грн. за договорами №№ 1-4 про участь у фінансуванні будівництва об'єкту нерухомості від 26.02.2009 року скасувати та відмовити банку у визнанні кредитором в цій частині, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно із частиною 2 статті 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство).

Як вбачається з матеріалів справи, у вересні 2013 року ТОВ „Інвестиційно-будівельна компанія „Адоніс" в особі ліквідатора звернулося до суду із заявою від 09.09.2013 року про порушення справи на підставі ст. 95 Закону про банкрутство.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.09.2013 року заяву ТОВ „Інвестиційно-будівельна компанія „Адоніс" було прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання на 27.09.2013 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.09.2013 року порушено провадження у справі про банкрутство боржника, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, розгляд справи для вирішення питання про визнання боржника банкрутом призначено на 14.10.2013 року.

Постановою Господарського суду міста Києва від 14.10.2013 року ТОВ „Інвестиційно-будівельна компанія „Адоніс" визнано банкрутом, відкрито його ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Швачку С.В.

Відповідне оголошення про визнання боржника банкрутом опубліковане у газеті „Урядовий кур'єр" від 01.11.2013 року № 201 (5087).

Після публікації вказаного оголошення та у строк, встановлений ст. 23 Закону про банкрутство, до суду надійшла заява ПАТ „Український банк реконструкції та розвитку" про визнання грошових вимог до боржника на загальну суму 16 322 158,13 грн., за наслідками розгляду якої ухвалою господарського суду міста Києва від 24.06.2015 року визнано ПАТ „Український банк реконструкції та розвитку" кредитором ТОВ „ІБК „Адоніс" на суму 16 322 158,13 грн. та включено ці вимоги до четвертої черги реєстру вимог кредиторів.

Перевіряючи законність винесення даної ухвали в частині, що оскаржується скаржником, колегія суддів вбачає наявність підстав для її часткового скасування з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 23.11.2013 року ПАТ „Український банк реконструкції та розвитку" звернулося до суду із заявою про визнання грошових вимог до боржника на загальну суму 16 322 158,13 грн., відповідно до якої вбачається, що 8 564 648,79 грн. з указаних вимог виникли за договорами №1-№4 купівлі-продажу прав інвестора від 27.04.2010 року за договорами про участь у фінансуванні будівництва об'єкту нерухомості, а 7 757 509,34 грн. - за договорами №1-№4 про участь у фінансуванні будівництва об'єкту нерухомості від 26.02.2009 року.

Так, 26.02.2009 року між ТОВ „ІБК „Адоніс" (забудовник) та ПАТ „Український банк реконструкції та розвитку" (інвестор) було укладено чотири договори про участь у фінансуванні будівництва об'єкту нерухомості, за умовами яких інвестор зобов'язується оплатити об'єкт інвестування (визначений в п.1.2 даного договору), а забудовник зобов'язується збудувати, ввести в експлуатацію та передати у власність інвестору об'єкт інвестування на умовах, визначених цим договором.

На виконання своїх зобов'язань з оплати об'єктів інвестування за договорами про участь у фінансуванні будівництва об'єкту нерухомості ПАТ „Український банк реконструкції та розвитку" за актами прийому передачі було передано ТОВ „ІБК „Адоніс" прості векселі загальною номінальною та договірною вартістю 8 870 509,34 грн., а саме:

- за договором № 1 про участь у фінансуванні будівництва об'єкту нерухомості від 26.02.2009 року - простий вексель серії АА1661037, емітент - ТОВ „ІБК „Адоніс", номінальна вартість - 1 266 490,00 грн., термін погашення - 12.02.2012 року;

- за договором № 2 про участь у фінансуванні будівництва об'єкту нерухомості від 26.02.2009 року - простий вексель серії АА1661034, емітент - ТОВ „ІБК „Адоніс", номінальна вартість - 33 775,00 грн., термін погашення - 12.02.2012 року; простий вексель серії АА1661035, емітент - ТОВ „ІБК „Адоніс", номінальна вартість - 1 637 665,00 грн., термін погашення - 12.02.2012 року; простий вексель серії АА1661036, емітент - ТОВ „ІБК „Адоніс", номінальна вартість - 371 175,00 грн., термін погашення - 12.02.2012 року;

- за договором № 3 про участь у фінансуванні будівництва об'єкту нерухомості від 26.02.2009 року - простий вексель серії АА1661032, емітент - ТОВ „ІБК „Адоніс", номінальна вартість - 149 068,00 грн., термін погашення - 12.02.2012 р.; простий вексель серії АА1661033, емітент - ТОВ „ІБК „Адоніс", номінальна вартість - 1 912 335,00 грн., термін погашення - 12.02.2012 року;

- за договором № 4 про участь у фінансуванні будівництва об'єкту нерухомості від 26.02.2009 року - простий вексель серії АА1661031, емітент - ТОВ „ІБК „Адоніс", номінальна вартість - 1 729 492,00 грн., термін погашення - 12.02.2012 року; простий вексель серії АА0991218, емітент - ТОВ „Нові висоти", номінальна вартість - 885 254,67 грн., термін погашення - 12.02.2012 року; простий вексель серії АА0991217, емітент - ТОВ „Нові висоти", номінальна вартість - 885 254,67 грн., термін погашення - 12.02.2012 року

В подальшому, 27.04.2010 року між ПАТ „Український банк реконструкції та розвитку" (продавець) та ТОВ „ІБК „Адоніс" (покупець) було укладено чотири договори купівлі-продажу прав інвестора за договорами про участь у фінансуванні будівництва об'єкту нерухомості, за умовами яких продавець зобов'язується передати у власність покупця права інвестора за договорами про участь у фінансуванні будівництва об'єкту нерухомості, які було укладено 26.02.2009 року між продавцем та покупцем, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити ці права (п. 1.1 договорів).

За вказаними договорами покупець зобов'язувався сплатити банку 9 580 150,09 грн.

Однак, ТОВ „ІБК „Адоніс", як покупець за договорами від 27.04.2010 року, свої зобов'язання виконало частково, а тому у зв'язку з неналежним виконанням взятих на себе господарських зобов'язань, банк звернувся до суду з відповідними позовами про стягнення заборгованості.

Так, рішенням Господарського суду міста Києва від 28.02.2011 року у справі № 50/49 внаслідок невиконання ТОВ „ІБК „Адоніс" умов договору № 1 купівлі-продажу прав інвестора за договором № 1 про участь у фінансуванні будівництва об'єкту нерухомості від 27.04.2010 року з боржника на користь ПАТ „Український банк реконструкції та розвитку" стягнуто основний борг в сумі 1 190 809,20 грн., пеню в сумі 37 531,00 грн., індекс інфляції в розмірі 32 280,13 грн., 3% річних у сумі 14 528,55 грн., державне мито у сумі 12 836,52 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 236,00 грн.

21.03.2011 року на виконання відповідного рішення місцевим господарським судом було видано наказ № 50/49 на суму 1 288 221,40 грн.

28.04.2011 року ВДВС Дарницького районного управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження (Постанова ВП № 26133620).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.02.2011 року у справі № 50/51, зміненим постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.04.2011 року, внаслідок невиконання ТОВ „ІБК „Адоніс" умов договору № 2 купівлі-продажу прав інвестора за договором № 2 про участь у фінансуванні будівництва об'єкту нерухомості від 27.04.2010 року з боржника на користь ПАТ „Український банк реконструкції та розвитку" стягнуто основний борг в сумі 1 929 024,20 грн., суму індексу інфляції в розмірі 52 347,54 грн., суму 3% річних у розмірі 23 568 грн., державне мито у розмірі 18 668,00 грн. та 212,40 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

27.04.2011 року на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 27.04.2011 року місцевим господарським судом було видано наказ № 50/51 на суму 2 023 820,14 грн.

17.06.2011 року ВДВС Дарницького районного управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження (Постанова ВП № 27182368).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.03.2011 року у справі № 21/122 внаслідок невиконання ТОВ „ІБК „Адоніс" умов договору № 3 купівлі-продажу прав інвестора за договором № 3 про участь у фінансуванні будівництва об'єкту нерухомості від 27.04.2010 року з боржника на користь ПАТ „Український банк реконструкції та розвитку" стягнуто боргу у сумі 1 949 315,24 грн., інфляційних витрат у розмірі 50 682,20 грн., 3% річних у розмірі 22 911,13 грн., державне мито у сумі 20 229,09 грн. та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

01.04.2011 року на виконання відповідного рішення місцевим господарським судом було видано наказ № 21/122 на суму 2043373,66 грн.

19.04.2011 року ВДВС Дарницького районного управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження (Постанова ВП № 25928064).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.03.2011 року у справі № 21/121 внаслідок невиконання ТОВ „ІБК „Адоніс" умов договору № 4 купівлі-продажу прав інвестора за договором № 4 про участь у фінансуванні будівництва об'єкту нерухомості від 27.04.2010 року з боржника на користь ПАТ „Український банк реконструкції та розвитку" стягнуто 3 398 001,45 грн. боргу, 88 348,04 грн. інфляційних витрат, 39 938,16 грн. 3% річних, 25 500,00 грн. державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

01.04.2011 року на виконання відповідного рішення місцевим господарським судом було видано наказ № 21/121 на суму 3 552 023,35 грн.

18.05.2011 року ВДВС Головного управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження (Постанова ВП № 26722646).

26.07.2011 року державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень ВДВС ГУЮ у м. Києві Григорян О.Г. вищевказані виконавчі провадження були об'єднані у зведене виконавче провадження на загальну суму 8 907 438,85 грн.

Після часткового погашення боргу в примусовому порядку на суму 342 790,06, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями, станом на 26.11.2013 року заборгованість боржника перед банком за договорами купівлі-продажу прав інвестора №1-№4 за договорами про участь у фінансуванні будівництва об'єкту нерухомості від 27.04.2010 року складає 8 564 648,79 грн.

В свою чергу, надалі рішенням Господарського суду міста Києва від 19.03.2013 року у справі № 5011-9/12552-2012 було визнано недійсними з моменту укладення договори: № 1 про участь у фінансуванні будівництва об'єкту нерухомості від 26.02.2009 року, № 2 від участь у фінансування будівництва об'єкту нерухомості від 26.02.2009 року, № 3 від участь у фінансування будівництва об'єкту нерухомості від 26.02.2009 року, № 4 від участь у фінансування будівництва об'єкту нерухомості від 26.02.2009 року, № 1 купівлі-продажу прав інвестора за договором № 1 про участь у фінансуванні будівництва об'єкту нерухомості від 27.04.2010 року, № 2 купівлі-продажу прав інвестора за договором № 2 про участь у фінансуванні будівництва об'єкту нерухомості від 27.04.2010 року, № 3 купівлі-продажу прав інвестора за договором № 3 про участь у фінансуванні будівництва об'єкту нерухомості від 27.04.2010 року, № 4 купівлі-продажу прав інвестора за договором № 4 про участь у фінансуванні будівництва об'єкту нерухомості від 27.04.2010 року, а також стягнуто з ПАТ „Український банк реконструкції та розвитку" на користь ТОВ „ІБК „Адоніс" 1 113 000,00 грн.

Однак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що незважаючи на результат розгляду справи № 5011-9/12552-2012, станом на час розгляду грошових вимог банку в місцевому суді рішення Господарського суду міста Києва від 28.02.2011 року у справі № 50/49, постанова Київського апеляційного господарського суду від 27.04.2011 року у справі № 50/51, рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2011 року у справі № 21/121 та рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2011 року у справі № 21/122 набрали законної сили у встановленому законодавством порядку, скасовані чи переглянуті за нововиявленими обставинами не були, у зв'язку з чим стягнуті за ними суми з ТОВ „ІБК „Адоніс" на користь ПАТ „Український банк реконструкції та розвитку", які заявлені в якості грошових вимог до боржника у цій справі про банкрутство на загальну суму 8 564 648,79 грн., підлягають визнанню.

Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, щодо незаконності та необґрунтованості заявлених кредиторських вимог у зв'язку з припиненням зобов'язань між сторонами внаслідок визнання вищезазначених договорів недійсними з моменту їх укладення, колегією суддів відхиляються, оскільки вони спростовуються наявністю чинних судових рішень про стягнення з боржника на користь кредитора сум заборгованості, які підлягають обов'язковому виконанню на всій території України, та не можуть бути проігноровані судом у справі про банкрутство. А тому, апеляційна скарга в цій частині задоволенню не підлягає.

Крім того, відповідно до поданої заяви решта заявлених грошових вимог банку у сумі 7 757 509,34 грн. являють собою вартість одержаного ТОВ „ІБК „Адоніс" за договорами про участь у фінансуванні будівництва об'єкту нерухомості від 26.02.2009 року, що має бути повернуто кредитору у зв'язку з визнанням недійсними указаних договорів за рішенням Господарського суду міста Києва від 19.03.2013 року у справі № 5011-9/12552-2012.

Як було вказано вище, 26.02.2009 року між ТОВ „ІБК „Адоніс" (забудовник) та ПАТ „Український банк реконструкції та розвитку" (інвестор) було укладено чотири договори про участь у фінансуванні будівництва об'єкту нерухомості, за умовами яких інвестор зобов'язується оплатити об'єкт інвестування (визначений в п.1.2 даного договору), а забудовник зобов'язується збудувати, ввести в експлуатацію та передати у власність інвестору об'єкт інвестування на умовах, визначених цим договором (п. 1.1 договорів).

На виконання своїх зобов'язань з оплати об'єктів інвестування за договорами про участь у фінансуванні будівництва об'єкту нерухомості ПАТ „Український банк реконструкції та розвитку" за актами прийому передачі було передано ТОВ „ІБК „Адоніс" прості векселі загальною номінальною та договірною вартістю 8 870 509,34 грн.

Як слідує із заяви з кредиторськими вимогами, при визначенні розміру вимог за переданими векселями кредитор керувався визначеною у них номінальною вартістю, що відповідає визначеній у відповідних договорах вартості об'єктів інвестування. При цьому, сума заборгованості за векселями була зменшена кредитором на 1 113 000,00 грн., стягнуті з кредитора на користь боржника рішенням Господарського суду міста Києва від 19.03.2013 року у справі № 5011-9/12552-2012, у зв'язку з зарахуванням зустрічних однорідних вимог за заявою, направленою боржнику 06.09.2013 року.

Таким чином, загальна сума заборгованості за договорами №1-№4 про участь у фінансуванні будівництва об'єкту нерухомості від 26.02.2009 року визначена кредитором у розмірі 7 757 509,34 грн.

Відповідно до абз. 2 п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про деякі питання практики розгляду спорів, пов'язаних з обігом векселів" від 08.06.2007 року № 5, правочини, на підставі яких було видано (передано) вексель, можуть бути визнані судом недійсними у випадках, передбачених статтями 215 - 236 ЦК, із застосуванням між сторонами загальних правових наслідків недійсності правочинів.

Виходячи зі змісту рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2013 року у справі № 5011-9/12552-2012, останнім, з-поміж інших, визнано недійсними договори № 1-4 про участь у фінансуванні будівництва об'єкту нерухомості від 26.02.2009 року з підстав відсутності у ТОВ „ІБК „Адоніс" правових підстав для розпорядження правами на об'єкти інвестування, що є предметом вказаних договорів.

При цьому, в судовому рішенні зазначено, що реституційні наслідки за указаними договорами не застосовувалися, оскільки матеріали справи не містять ні доказів оплати коштів банком (інвестором за умовами договору) боржнику (забудовник за умовами договору), передбачених п. 1.4 у порядку визначеному п) 1 п.2.2.1 цих договорів, ні доказів виконання ТОВ „ІБК „Адоніс" обов'язку по передачі банку у власність об'єктів інвестування, зазначених в даних договорах.

Натомість, висловлено позицію, що жодна зі сторін вказаних договорів не позбавлена можливості звернутися з окремим позовом про застосування до договорів №№1-4 про участь у фінансуванні будівництва об'єкту нерухомості від 26.02.2009 року реституційних наслідків, подавши відповідні докази виконання вказаних договорів, які визнані судом недійсними.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодовувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відтак, наслідком визнання судом недійсними договорів №№1-4 про участь у фінансуванні будівництва об'єкту нерухомості від 26.02.2009 року є зобов'язання боржника повернути банку отримані за цими договорами векселі.

Суд, першої інстанції, задовольняючи заявлені грошові вимоги, виходив з неможливості повернути одержане за правочином майно у натурі через те, що визначений у векселях термін погашення закінчився 12.02.2012 року, а також те, що частина вексельних зобов'язань припинена поєднанням кредитора та боржника в одній особі, оскільки векселедавцем більшості переданих векселів було ТОВ „ІБК „Адоніс".

Проте, місцевим судом не досліджено на підставі належних та допустимих доказів факту виконання банком своїх зобов'язань з оплати об'єктів інвестування за договорами про участь у фінансуванні будівництва об'єкту нерухомості шляхом передання простих векселів, оскільки, вказані векселі в матеріалах справи відсутні.

В свою чергу, ліквідатор банкрута заперечує щодо передання йому головою ліквідаційної комісії оригіналів чи копій даних векселів, що не може свідчити про їхню фізичну відсутність або інші обставини, що обумовлюють неможливість їх повернення в натурі.

Висновок суду про закінчення терміну погашення векселів колегія суддів вважає передчасним, оскільки не з'ясовано обставини щодо наявності чи відсутності продовження вказаного строку, що передбачено ст. 13 Закону України „Про обіг векселів".

Крім того, посилаючись на те, що частина вексельних зобов'язань припинена поєднанням кредитора та боржника в одній особі, судом залишено поза увагою, що іншим векселедавцем на суму 1 770 509,34 грн. є ТОВ „Нові висоти" та відповідно не надано в оскаржуваній ухвалі жодної оцінки в цій частині.

Таким чином, кредитором у відповідності до вимог ст.ст. 33,34 ГПК України не доведено в судовому засіданні наявність у нього грошових вимог до боржника на суму 7 757 509,34 грн. за договорами №№ 1-4 про участь у фінансуванні будівництва об'єкту нерухомості від 26.02.2009 року, а судом першої інстанції помилково задоволені заявлені вимоги.

Судова колегія також відзначає, що в силу п. 2.14 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 11 „Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" за встановленої під час судового розгляду неможливості повернути одержане за правочином майно у натурі (через його втрату, псування, істотну зміну тощо) набувач повинен відшкодувати вартість майна за цінами, які існують на момент відшкодування (абзац другий частини першої статті 216 ЦК України). З метою такого відшкодування заінтересована особа вправі звернутися до набувача з окремою позовною вимогою.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами ліквідатора банкрута, викладеними в апеляційній скарзі, що вимога про застосування реституції підлягає розгляду судом в окремому позовному провадженні, а тому кредитор мав звернутися до суду з вимогами про застосування реституційних наслідків у порядку позовного провадження, а у разі неможливості повернення одержаних за цими договорами векселями у натурі - про відшкодування їх вартості.

Але, оскільки банк з окремим позовом з вимогою про повернення цінних паперів (векселів) не звертався, як і не звертався до суду в межах позовного провадження з вимогою відшкодувати вартість вказаних цінних паперів у зв'язку з неможливістю отримати їх у натурі, що також не заперечується кредитором, а рішення суду про визнання вказаних договорів недійсними з моменту їх укладення не містить реституційних наслідків щодо договорів №№ 1-4 про участь у фінансуванні будівництва об'єкту нерухомості від 26.02.2009 року, то судова колегія приходить до висновку про відсутність підстав на даний час для визнання ПАТ „Український банк реконструкції та розвитку" кредитором ТОВ „ІБК „Адоніс" на суму 7 757 509,34 грн., з огляду на що апеляційна скарга в цій частині підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 99, 101-106 ГПК України, Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу арбітражного керуючого Швачки Сергія Васильовича на ухвалу господарського суду міста Києва від 24.06.2015 року у справі № 910/17643/13 задовольнити частково.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 24.06.2015 року у справі № 910/17643/13 в частині визнання Публічного акціонерного товариства „Український банк реконструкції та розвитку" кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю „Інвестиційно-будівельна компанія „Адоніс" на суму 7 757 509,34 грн. за договорами №№ 1-4 про участь у фінансуванні будівництва об'єкту нерухомості від 26.02.2009 року скасувати.

3. Відмовити Публічному акціонерному товариству „Український банк реконструкції та розвитку" у визнанні кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю „Інвестиційно-будівельна компанія „Адоніс" на суму 7 757 509,34 грн. за договорами №№ 1-4 про участь у фінансуванні будівництва об'єкту нерухомості від 26.02.2009 року

4. В решті ухвалу господарського суду міста Києва від 24.06.2015 року у справі № 910/17643/13 залишити без змін.

5. Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

6. Справу № 910/17643/13 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 28.09.2015 року.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді А.А. Верховець

В.О. Пантелієнко