ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2015 р. Справа № 911/3926/15

Розглянувши матеріали справи за позовом Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», м.Бориспіль

до Державного авіаційного підприємства «Україна», м.Бориспіль

про стягнення 101640,00 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

За участю представників:

Позивача ОСОБА_1

Відповідача ОСОБА_2

Обставини спрви:

До Господарського суду Київської області подано позов Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» до Державного авіаційного підприємства «Україна» про стягнення 101640,00 грн.

Провадження у справі № 911/3926/15 порушено ухвалою від 01.09.2015 року та призначено справу до розгляду на 17.09.2015 року.

В судовому засіданні 17.09.2015 року позивач позовні вимоги підтримав. Відповідач подав суду заяву № 01-26/1665 від 17.09.2015 року про визнання позову.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши надані докази, судом встановлено наступне.

Як вбачається з викладених у позові обставин та підтверджується матеріалами справи, між Державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (Виконавець, позивач) та Державним авіаційним підприємством «Україна» (Замовник, відповідач) 15.09.2014 року було укладено Угоду № 02.1-14/1-03 про оплату послуг, що надаються аеропортом (надалі - Угода).

Угода набирає чинності з моменту її підписання обома сторонами та діє до 31.12.2014 року (включно). Якщо угода підписується сторонами окремо, датою підписання вважається більш пізня дата (п.8.1 Угоди).

Відповідно до п.1 Додаткової угоди № 1 від 31.12.2014 року до Угоди сторони домовились продовжити термін дії Угоди до 28.02.2015 року.

Відповідно до п. 1.1 Угоди позивач надає, а відповідач отримує та оплачує ОСОБА_3 з використання майданчиків для ПС, що виконують спеціальні рейси на некомерційній основі та/або знаходяться на зберіганні і не виконують польоти (надалі - ОСОБА_3).

Згідно з п. 3.6 Додаткової угоди № 3 від 05.02.2015 року до Угоди починаючи з 01.08.2014 року по 28.02.2015 року (включно) позивач надає відповідачу ОСОБА_3 з використання спеціальних місць стоянок повітряних суден, які охороняються управлінням Державної охорони України.

Рахунки за надані ОСОБА_3 позивач виставляє відповідачу з 01 по 10 число місяця, що слідує за звітним, та з 10 по 15 число місяця, що слідує за звітним, направляє рахунки та ОСОБА_4 рекомендованим листом відповідачу за адресою, що вказана в Угоді.

В свою чергу, відповідач зобовязується до 25-го числа кожного місяця здійснити оплату на поточний рахунок позивача, який зазначений п.3.5 даної Угоди ( п.3.6 Угоди). Разом з рахунком відповідач отримує складений позивачем ОСОБА_5. ОСОБА_4 або письмову мотивовану відмову в його підписанні Замовник зобовязаний повернути Виконавцю протягом 5-ти робочих днів з дати отримання ОСОБА_4. Якщо протягом 5-ти днів ОСОБА_4 або письмова мотивована відмова не будуть направлені позивачу, ОСОБА_4 вважається підписаним Сторонами, а відмови, направлені позивачем з порушенням 5-денного строку, не будуть прийматися позивачем для розгляду.

ОСОБА_5 підписуються керівниками Сторін або призначеними ними повноважними особами. У разі підписання зазначених у цьому пункті ОСОБА_4 не керівниками, сторони надають одна одній належним чином оформлені повноваження на осіб, що підписують ОСОБА_4. ( п.3.7. Угоди).

На виконання умов Угоди, позивачем було складено та передано відповідачу рахунки-фактури та акти приймання-здачі виконаних послуг: за квітень-грудень 2014 року та березень 2015 року на суму 101640 грн., які були отримані відповідачем згідно реєстру на передачу документів. Претензій щодо наданих послуг відповідач позивачу не предявляв.

Однак, в порушення умов Угоди, відповідач не сплатив в повному обсязі вартість отриманих послуг, що стало наслідком виникнення заборгованості в сумі 101 640 грн., що відповідачем визнано в ході розгляду спору.

Також між позивачем та відповідачем було проведено звірку взаєморозрахунків по Угоді за період з 15.09.2014 року по 30.06.2015 року, яким також підтверджено заборгованість Замовника в сумі 101 640 грн.

Таким чином, між позивачем та відповідачем виникло господарське зобовязання в розумінні ст.ст. 173, 174 Господарського кодексу України, яке за своєю правовою природою відноситься до договору про надання послуг (ст.901 Цивільного кодексу України).

Зокрема, ч.1 ст. 173 Господарського кодексу України зазначено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншими учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію на користь іншого субєкта (зокрема сплатити гроші), а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Статтею 175 Господарського кодексу України визначено, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку. Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч.2 ст.509 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується порушення відповідачем строків оплати рахунків-фактур №71/317 від 18.09.2014 року, № 71/2378 від 07.11.2014 року, № 71/416 від 30.11.2014 року, №71/25 від 05.01.2015 року, № 71/201 від 31.03.2015 року, № 71/202 від 31.03.2015 року за ОСОБА_3, отримані за період з квітня 2014 року по березень 2015 року за Угодою на суму 101 640 грн.

Позивач звертався до відповідача з претензією від 07.08.2015 року № 35-28/5-99, якою вимагалось в місячний строк з моменту її отримання перерахувати суму заборгованості по сплаті отриманих за період з квітня 2014 року по березень 2015 року ОСОБА_3.

Відповідач відповіддю на претензію від 18.08.2015 року № 01-25/1475 визнав заборгованість в сумі 101 640 грн. за Угодою та повідомив, що в добровільному порядку перерахувати кошти позивачу не має можливості, так як фінансується за рахунок бюджетних коштів.

Станом на день звернення до суду з даною позовною заявою, заборгованість за ОСОБА_3, надані позивачем відповідачу становить 101640 грн., що підтверджується матеріалами справи та визнано відповідачем.

Згідно зі ст. 78 Господарського процесуального кодексу України визнання позову відповідачем викладається в адресованій господарському суду письмовій заяві, підписаній відповідачем, яка долучається до справи.

У разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов повністю або частково.

Господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Враховуючи, що в ході розгляду спору судом встановлено зобовязання відповідача сплатити на користь позивача 101 640 грн. заборгованості, що відповідачем визнано, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем доведені та обґрунтовані, відповідачем визнані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відшкодування судових витрат відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 78, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства «Україна» (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 2, код 25196197) на користь Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (08307, Київська обл., м. Бориспіль, Міжнародний аеропорт «Бориспіль», код 20572069) 101640 грн. боргу та 2032,80 грн. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя А.Ю. Кошик