РІШЕННЯ

17.09.2015Справа №910/18940/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., при секретарі судового засідання Нечай О.Н., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/18940/15

за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», м. Київ, в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на тимчасову адміністрацію у публічному акціонерному товаристві «Банк «Київська Русь» Волкова Олександра Юрійовича, м. Київ,

до товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРРМЕТ», м. Київ,

про стягнення 122 205 828,88 грн.,

за участю представників:

позивача - Кирей О.В. (довіреність від 17.08.2015 № 348);

відповідача - не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» (далі - Банк) в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на тимчасову адміністрацію у Банку Волкова Олександра Юрійовича звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРРМЕТ» (далі - Товариство) про стягнення: 118 292 802,44 грн. боргу за кредитом за кредитним договором на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 25.12.2013 № 114483-20/13-1 (далі - Договір); 2 341 905,82 грн. процентів за користування кредитом; 141 884,30 грн. пеню за несвоєчасну сплату відсотків; 1 361 177,45 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту; 68 058,87 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту, а всього 122 205 828,88 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.07.2015 порушено провадження у справі; призначено судовий розгляд на 18.08.2015.

18.08.2015 позивач подав суду документи на виконання вимог ухвали суду для долучення до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.08.2015 розгляд справи було відкладено на 17.09.2015, у зв'язку з неявкою представників відповідача та задоволенням клопотання позивача про відкладення.

14.09.2015 відповідач подав суду клопотання про відкладення судового розгляду у зв'язку з необхідністю отримання відповіді від Банку на лист від 08.09.2015, який було надіслано власником Товариства.

Відповідно до статті 42 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно зі статтею 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до частини першої статті 69 ГПК України спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви.

Відповідач просив суд відкласти розгляд справи, мотивуючи тим, що необхідно отримати відповідь на лист від 08.09.2015, який було надіслано власником Товариства Банку.

У вказаному листі Шамрина Д.М. пропонувала Банкові врегулювати спір шляхом переговорів.

Відповідно до частини першої статті 77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є: нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу; виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, за наявності ухвали суду про таку участь, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; неподання витребуваних доказів; необхідність витребування нових доказів; залучення до участі в справі іншого відповідача, заміна неналежного відповідача; необхідність заміни відведеного судді, судового експерта.

Відповідач документально не підтвердив наявність підстав для відкладення судового розгляду у розумінні статті 77 ГПК України.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Разом з тим, відповідно до положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України», «Субот проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України», «Буряк проти України», «ТОВ «ФПК «ГРОСС» проти України», «Гержик проти України» суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 та інші).

Отже, повторне відкладення розгляду в даній є недоцільним і таким, що суперечить принципу розумності строку вирішення спору.

17.09.2015 позивач подав суду клопотання про долучення до матеріалів справи документів.

Представник позивача у судовому засіданні 17.09.2015 надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представники відповідача у судове засідання 17.09.2015 не з'явилися, вимоги ухвал суду не виконали; відзив на позовну заяву не подали.

Ухвали Господарського суду міста Києва були надіслані відповідачу на адреси, зазначені у позовній заяві та у витягах з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що також підтверджується відмітками канцелярії на звороті таких ухвал.

До матеріалів справи долучено конверти з копіями ухвал суду, які були повернуті поштою з адрес відповідача з відміткою: «за закінченням встановленого строку зберігання».

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (далі - Постанова № 18) зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд визнав наявні в матеріалах справи документи достатніми для вирішення спору та відповідно до статті 75 ГПК України розглянув справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 17.09.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

25.12.2013 Банком (кредитодавець) і Товариством (позичальник) укладено Договір, за умовами якого:

- Банк відкриває позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію та зобов'язується надавати кредитні кошти у розмірі та на умовах, визначених Договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти та інші платежі. Кредит надається в грошовій формі на таких умовах: ліміт кредитної лінії - 45 000 000 грн.; кінцевий термін повернення кредиту 24.12.2014; ціль використання кредиту - ведення статутної діяльності; тип процентної ставки - фіксована; процентна ставка за користування кредитом - 17,3 % річних (пункт 1.1 Договору);

- повернення кредиту позичальником здійснюється шляхом перерахування коштів із свого поточного рахунку на позичковий рахунок. Остаточне повернення кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій позичальник зобов'язаний здійснити не пізніше кінцевого терміну повернення кредиту (пункт 4.1 Договору);

- сплата позичальником процентів здійснюється щомісячно в строк не пізніше 5-гочисла місяця, наступного за місяцем нарахування процентів (пункт 4.3 Договору);

- позичальник зобов'язаний достроково повернути всю заборгованість за договором, а саме: повернути всю суму кредиту, оплатити нараховані проценти, винагороди Банку, штрафні санкції (за наявності), а також сплатити всі інші платежі, передбачені Договором, у випадках, строки та в порядку, передбачених пунктами 9.1 та 9.2 Договору (підпункт 6.1.3 пункту 6.1 Договору);

- Банк має право зупинити подальше кредитування позичальника та/або вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, винагород, штрафних санкцій та інших платежів, що передбачені Договором, а також відшкодування збитків, завданих банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником та/або іншими особами, що є поручителями позичальника (гарантами, майновими поручителями), умов Договору та/або договорів забезпечення, а позичальник зобов'язаний протягом 5 календарних днів з дати надіслання Банком відповідної вимоги, або в інший строк, встановлений у відповідній вимозі Банку, повернути суму заборгованості за кредитом, що залишилась, сплатити проценти, винагороди, інші платежі за Договором та штрафні санкції, а також відшкодувати збитки, завдані Банку, у разі настання в тому числі і випадку передбаченого підпунктом 9.2.1 пункту 9.2 Договору, а саме: порушення позичальником строків (термінів) сплати платежів, що встановлені Договором (пункт 9.2 Договору);

- Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і скріплення печатками та діє до повного виконання сторонами зобов'язань за Договором (пункт 10.1 Договору).

Договір підписано уповноваженими особами, а саме, від позивача - заступником голови правління Братком Володимиром Вікторовичем, який діяв на підставі довіреності від 16.05.2013 № 211, та від відповідача - директором Березовською Вітою Вадимівною, яка діяла на підставі статуту, та скріплено печатками.

Договір у встановленому порядку не оспорений, не розірваний, не визнаний недійсним.

Таким чином, Договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

Сторонами було укладені такі додаткові угоди: від 23.01.2014; від 03.06.2014; від 21.11.2014.

Вказаними додатковими угодами були внесені такі зміни: ліміт кредитної лінії - 179 686 174,10 грн.; процентна ставка, починаючи з 01.06.2014 складає 6,51 %; кінцевий термін повернення кредиту - 20.10.2015.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Отже, укладений сторонами Договір за своєю правовою природою є кредитним договором.

Згідно з частиною другою статті 10561 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Позивач на виконання умов Договору видав відповідачу кредитні кошти на суму 179 686 174,10 грн., що підтверджується такими меморіальними ордерами: від 25.12.2013 № 5640 на суму 45 000 000 грн. та від 23.01.2014 № 9403 на суму 134 656 174,10 грн.

Товариство, починаючи з 19.03.2015, порушило умови Договору в частині сплати процентів за користування кредитними коштами.

Банк надіслав відповідачу вимогу від 23.06.2015 про відкликання кредиту, у зв'язку з порушеннями умов Договору.

Факт надсилання вказаної вимоги Товариству підтверджується списком згрупованих рекомендованих листів та фіскальним чекам від 23.06.2015 № 3230.

Відповідач вимогу Банку не виконав та кредит не повернув; відповідь на вказаний лист позивачу не надіслав.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем складає: 118 292 802,44 грн. (179 686 174,10 грн. (надано кредит) - 61 393 400,66 грн. (погашено кредит)) заборгованості за кредитом; 2 341 905,82 грн. заборгованості з процентів.

З огляду на наведене, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитом та заборгованості за процентами підлягають задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача: 141 884,30 грн. пені за несвоєчасну сплату відсотків (період прострочення з 06.04.2015 по 07.07.2015); 1 361 177,45 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту (період прострочення з 01.07.2015 по 07.07.2015); 68 058,87 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту (період прострочення з 01.07.2015 по 07.07.2015).

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 343 Господарського кодексу України (далі - ГК України) і статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 8.1 Договору передбачено, що позичальник прийняв на себе зобов'язання у випадку порушення строків повернення кредитних коштів та відсотків, сплачувати Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідний період, за кожний день прострочення платежу.

За приписом частини шостої статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином, вирішуючи спір про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, суд визначає розмір такої пені за ставкою, що не перевищує подвійної облікової ставки НБУ.

Так, перевіривши здійснені позивачем розрахунки пені та 3% річних, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що вони правильні.

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно з статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2.3 Постанови № 18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Відповідач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

За приписами статті 49 ГПК України судовий збір, нарахований станом на день подання позову, стягується з відповідача в доход державного бюджету пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Террмет» (01001, м. Київ, вул. Михайлівська, 13; місцезнаходження: 01030, м. Київ; вул. Б. Хмельницького, 17/52-А; ідентифікаційний код: 39028840) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» (04071, м. Київ, вул. Хорива, 11-А; ідентифікаційний код: 24214088): 118 292 802 (сто вісімнадцять мільйонів двісті дев'яносто дві тисячі вісімсот дві) грн. 44 коп. боргу за кредитом; 2 341 905 (два мільйони триста сорок одну тисячу дев'ятсот п'ять) грн. 82 коп. процентів за користування кредитом; 141 884 (сто сорок одну тисячу вісімсот вісімдесят чотири) грн. 30 коп. пені за несвоєчасну сплату відсотків; 1 361 177 (один мільйон триста шістдесят одну тисячу сто сімдесят сім) грн. 45 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту; 68 058 (шістдесят вісім тисяч п'ятдесят вісім) грн. 87 коп. 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Террмет» (01001, м. Київ, вул. Михайлівська, 13; місцезнаходження: 01030, м. Київ; вул. Б. Хмельницького, 17/52-А; ідентифікаційний код: 39028840) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, в доход державного бюджету України 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. судового збору.

4. Після набрання рішенням законної сили видати відповідні накази.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 22.09.2015.

Суддя І.Д. Курдельчук