РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2015Справа №910/18204/15

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого суддіПривалова А.І.
при секретарі Островській Г.С.

розглянувши справу № 910/18204/15

за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес"
до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша"
про відшкодування шкоди в розмірі 18462,50 грн.

Представники сторін:

від позивача:Сіняк Д.В,, довіреність № 141 від 07.05.2015р.;
відповідача:Дейнеко О.В., довіреність № 26-2015 від 22.12.2014р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось приватне акціонерне товариство "Брокбізнес"(надалі - позивач) з позовом до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" (надалі - відповідач) про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 18462,50 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.07.2015р. порушено провадження у справі № 910/18204/15 призначений розгляд справи на 20.08.15р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі Договору № 006-0044479/01НТ добровільного страхування наземного транспорту від 18.12.2013р., внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, позивачем виплачено відшкодування власнику пошкодженого застрахованого ним автомобіля марки "Toyota Corolla", державний номер АА 1175 ІЕ, а тому, відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993, п. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, позивач отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки цивільна відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля марки "ГАЗ", державний номер АІ 8551 АХ, водій якого визнаний винним у скоєнні ДТП, застрахована відповідачем, у зв'язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду.

Через канцелярію суду 29.07.2015р. від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла витребувана судом інформація щодо полісу АІ/6155349.

Представник позивача в судовому засіданні 20.08.2015р. надав усні пояснення по суті спору, а також надав витребувані судом документи.

Представник відповідача у судове засідання 20.08.2015р. не з'явився, витребуваних судом доказів не надав, проте 29.07.2015р. через канцелярію суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з відпусткою повноважного представника відповідача.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.08.2015р. розгляд справи в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України відкладено на 10.09.2015р.

10.09.2015р. через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання про долучення витребуваних судом документів, а також відзив на позовну заяву.

Присутній у судовому засіданні 10.09.2015р. представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Представник відповідача в судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору та заперечив в частині здійсненого позивачем розрахунку страхового відшкодування, а також повідомив про сплату 04.08.2015р. страхового відшкодування в сумі 14957,50 грн.

В судовому засіданні 10.09.2015р., відповідно до ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 15.09.2015р.

14.09.2015р. через канцелярію суду від позивача надійшли пояснення на відзив на позовну заяву.

Присутній в судовому засіданні 15.09.2015р. представник позивача, надав пояснення щодо здійснення розрахунку страхового відшкодування та підтримав позовні вимоги в сумі 3505,00 грн., що залишилась невідшкодованою відповідачем.

Представник відповідача, надав усні пояснення по суті спору.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, в засіданні суду була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

З постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.11.2014р. у справі № 369/12020/14-п вбачається, що 11.11.2014р. гр. Туцький І.П., керуючи транспортним засобом марки "ГАЗ РУТА", державний номер АІ 8551 АХ, по вул. Київська в м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області, в порушення п. 2.3 "б"; 13.1 ПДР України, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки "Toyota Corolla", державний номер АА 1175 ІЕ, що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів.

Даною постановою суду гр. Туцького І.П. визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425,00 грн.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль марки "Toyota Corolla", державний номер АА 1175 ІЕ.

Пошкоджений автомобіль застрахований у приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес" на підставі договору № 006-0044479/01НТ добровільного страхування наземного транспорту від 18.12.2013р.

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України "Про страхування", договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно п. 3 ст. 20 Закону України "Про страхування", страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Внаслідок вказаної ДТП пошкоджено автомобіль марки "Toyota Corolla", державний номер АА 1175 ІЕ, та власнику автомобіля завдано шкоду, визначену на підставі калькуляції ПП "А" від 15.11.2014р. та складено відповідний розрахунок страхового відшкодування.

Позивачем було складено страховий акт № 53910/1 від 24.11.2014р., згідно з якими подію визнано страховою та вирішено виплатити страхове відшкодування у загальному розмірі 18462,50 грн.

Кошти в розмірі 18462,50 грн. (без ПДВ) були перераховані позивачем страхувальнику (на рахунок СТО), згідно платіжного доручення № 9736 від 25.11.2014р.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ч. 1 статті 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Таким чином, до позивача перейшло в межах суми 18462,50 грн. право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Цивільна відповідальність власника транспортного засобу, автомобіля марки "ГАЗ РУТА", державний номер АІ 8551 АХ, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди автомобілю марки "Toyota Corolla", державний номер АА 1175 ІЕ, на момент скоєння ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Перша", згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/6155349.

Відповідно до умов договору (полісу) № АІ/6155349, страховик зобов'язався відшкодовувати шкоду, заподіяну страхувальником життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля марки "ГАЗ РУТА", державний номер АІ 8551 АХ.

Зокрема ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, визначено в розмірі 50000,00 грн., розмір франшизи встановлено в сумі 0,00 грн.

У зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику, позивач набув право регресу до винної у ДТП особи, оскільки відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "ГАЗ РУТА", державний номер АІ 8551 АХ, застрахована у відповідача, згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/6155349, то відповідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", обов'язок щодо відшкодування збитку, завданого внаслідок ДТП вищевказаним водієм власнику автотранспортного засобу, покладається на відповідача.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем марки "ГАЗ РУТА", державний номер АІ 8551 АХ, встановлена у судовому порядку.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі статтею 1192 Цивільного кодексу України, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 вказаного Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Розглядаючи спір по суті, суд також зазначає, що частиною п'ятою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Оскільки, відповідач не довів факт того, що шкоду транспортному засобу марки "Toyota Corolla", державний номер АА 1175 ІЕ, було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія, відтак вимоги позивача щодо відшкодування страхового відшкодування в порядку регресу у в сумі 18462,50 грн. відповідають вимогам законодавства.

В процесі розгляду справи, відповідач згідно з заявою позивача на виплату (страхового) відшкодування сплатив частину страхового відшкодування в сумі 14957,50 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 04.08.2015р. № 17883 на суму 14957,50 грн., завірена копія якого залучена до матеріалів справи. Дана обставина також підтверджена позивачем під час розгляду справи.

Оскільки відповідачем під час розгляду справи сплачена частина суми страхового відшкодування в розмірі 14957,50 грн., то предмет спору у вказаній частині позовних вимог відсутній.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає за можливе на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 14957,50 грн. страхового відшкодування припинити.

Щодо решти суми страхового відшкодування, суд зазначає, оскільки відповідач належних та допустимих доказів сплати визначеної суми заподіяної шкоди в межах встановленого ліміту відповідальності не надав, відтак вимоги позивача щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування в сумі 3505,00 грн. підлягають задоволенню.

Відносно заперечень відповідача, які викладені у відзиві на позовну заяву та зводяться до того, що позивач безпідставно при здійсненні розрахунку шкоди завданої забезпеченому транспортному засобу внаслідок ДТП не врахував коефіцієнт фізичного зносу, який згідно розрахунку, здійсненого фахівцями відповідача, становить - 0,41, а відтак сума відновлювального ремонту має становити 14957,50 грн., яка і була сплачена відповідачем, то суд зазначає наступне.

Правовідносини позивача приватного акціонерного товариства "Страхова компанія «Брокбізнес» і страхувальника - гр. Шевчука О.В., виникли на підставі Договору № 006-0044479/01НТ добровільного страхування наземного транспорту від 18.12.2013р. Положеннями п. 8.1 зазначеного договору визначено, що виплата страхового відшкодування здійснюється без врахування зносу.

Добровільним же страхуванням, згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України "Про страхування" - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Отже, здійснення позивачем виплати страхового відшкодування в сумі 18462,50 грн. без врахування зносу транспортного засобу своєму страхувальнику не суперечить вимогам ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки названий Закон не поширюється на правовідносини, які виникли за Договором № 006-0044479/01НТ добровільного страхування наземного транспорту від 18.12.2013р. При цьому, Закон України "Про страхування" відповідних застережень також не містить.

Відтак, сума відновлювального ремонту, завданої шкоди забезпеченому транспортному засобу "Toyota Corolla" внаслідок ДТП визначена на підставі та у відповідності до умов Договору № 006-0044479/01НТ добровільного страхування наземного транспорту від 18.12.2013р.

Також, суд звертає увагу на норми ст. 25 Закону України "Про страхування", якими визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Отже, Закон України "Про страхування" не містить положень, які б зобов'язували страховика за договором добровільного страхування визначити розмір страхового відшкодування з урахуванням лише автотоварознавчої експертизи, а також лише на підставі звіту про оцінку колісного транспортного засобу.

Суд зазначає, що звіт про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, яка необхідна для відновлення транспортного засобу.

Таким чином, здійснивши виплату страхового відшкодування в сумі 18462,50 грн., до позивача перейшло право вимоги до відповідача на відшкодування шкоди в розмірі фактично виплаченої суми.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем під час розгляду справи не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилався позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

З огляду на вищевикладене, позові вимоги в частині по якій провадження не припинено підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 49 ГПК України покладаються на відповідача, оскільки спір виник внаслідок його неправильних дій. Доказів протилежного відповідач суду не надав.

Керуючись ст.ст. 49, 80 (п. 1-1), 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" (03118, м. Київ, проспект Червонозоряний, 150; ідентифікаційний код 31681672) на користь приватного акціонерного товариства "Брокбізнес" (04050, м. Київ, вул. Білоруська, 3; ідентифікаційний код 20344871) суму страхового відшкодування в розмірі 3505,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1827,00 грн. Видати наказ.

3. Провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення страхового відшкодування в сумі 14957,50 грн. припинити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 21.09.2015р.

Суддя А.І. Привалов