КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2015 р. Справа№ 910/4054/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Синиці О.Ф.

За участю секретаря судового засідання Криворотька В.В.

представників сторін:

від позивача: Станіславський А.Є. за дов. № 8 від 04.06.2015 р.;

від відповідача: Стеценко Т.М. за дов. № 159-2015 від 31.07.2015 р.;

від третьої особи: не з'явились.

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю

«Львівморепродукти»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 10.06.2015 року

у справі № 910/4054/14 (суддя Сташків Р.Б.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівморепродукти»

до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова

компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Фідобанк»

про стягнення 244 948,57 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.06.2015 року по справі № 910/4054/14 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівморепродукти» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від .06.2015 року по справі № 910/4054/14 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівморепродукти» 143 866,14 грн. страхового відшкодування та судові витрати.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2015 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівморепродукти» було прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді: Зеленін В.О., Шевченко Е.О. та призначено до розгляду на 16.09.2015 року.

10.09.2015 року через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Розпорядженням Заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 16.09.2015 року змінено склад судової колегії на наступний: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Зеленін В.О., Синиця О.Ф.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.09.2015 року справу № 911/1540/15 прийнято до провадження у вищезазначеному складі суду.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного судового рішення.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівморепродукти» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в його апеляційній скарзі, просив суд рішення Господарського суду міста Києва від 23.06.2015 року по справі № 910/8646/15-г скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівморепродукти» 143 866,14 грн. страхового відшкодування та судові витрати.

Представник Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Представник Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» у судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином, ухвала Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2015 року про прийняття справи до свого провадження отримана представником третьої особи 05.08.2015 року.

Колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника третьої особи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

16.11.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Львівморепродукти» (далі - Позивач, страхувальник, ТОВ «Львівморепродукти»), Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі - Відповідач, страховик, ПрАТ «Княжа Вієнна Іншуранс Груп») та Публічним акціонерним товариством «Фідобанк» (далі - Третя особа, вигодонабувач, ПАТ «Фідобанк») укладено Договір страхування (далі - Договір страхування).

За умовами договору Відповідачем було застраховано майнові інтереси страхувальника та вигодонабувача, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням майном, а саме: нежитловими приміщеннями (конструктивні елементи без оздоблення), що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Опришківська, 5.

Відповідно до п. 2.1.3 Договору, одними зі страхових ризиків є затоплення, зливи, снігопади та тиск снігу (сніжного покриву).

20.02.2013 року Позивач звернувся до Відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування, у якій вказав, що «під час вітрів в зимовий період часу 2012-2013 років було зірвано бляшаний парапет довжиною 30 (тридцять) метрів. Після зриву парапету волога потрапила на стіну парапету, у результаті чого відслоївся руберойд, примикання до стін, парапету. В отвори, які виникли між стіною парапету і руберойдом покрівлі попав сніг. При підвищенні температури до плюсових значень сніг розтанув і вода затекла під руберойд покрівлі. При зміні температур від плюсових до мінусових в січні 2013 року вода під руберойдом розмерзалась і замерзала. У результаті такі обставини призвели до прориву руберойду покрівлі, пошкодженню стелі і стін ряду кабінетів, протіканню води в приміщення».

Також у заяві зазначено перелік пошкоджень:

- парапет близько 30 погонних метрів,

- руберойд покрівлі близько 400 м.кв.,

- стіна примикання парапету близько 20 м.кв.,

У додатках до заяви зазначені фотографії, які свідчать про настання страхового випадку (т. 1 а.с. 35-36).

Листом, отриманим страховиком 14.05.2013 року, Позивачем було надано Відповідачу кошторис витрат на суму 287 773,00 грн. на ремонтні роботи, та інші документи, у тому числі довідку про природні явища та документи на підтвердження обсягів та вартості ремонтних робіт (т. 1 а.с. 37-38).

Листом № 3770 від 31.05.2013 року Відповідач відмовив Позивачу у виплаті страхового відшкодування на підставі п. 8.6.7 Договору (у листі текст пункту договору правильний, описка в номері пункту - 8.6.9) з посиланням на п.п. 6.1.4 п. 6.1 Договору, оскільки Позивач не ставився до застрахованого майна так дбайливо, якби воно не було застраховано, а саме, оскільки під час та одразу після атмосферних явищ в зимовий період часу 2012-2013 років Позивачем не було вжито належних заходів для захисту майна від цих явищ, і Позивач не подбав про своє майно так, щоб зменшити шкідливий вплив цих атмосферних явищ, а отже, допустив пошкодження у значно більшому розмірі, ніж коли б ставився до майна дбайливо. Окрім того, Відповідач вказав, що згідно заяви Позивача та доданих до неї документів вбачається пошкодження та ремонт оздоблення, а не конструктивних елементів приміщення.

Враховуючи зазначене, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача 244 948,57 грн. страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» встановлено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Положеннями ст. 980 Цивільного кодексу України та ст. 4 Закону України «Про страхування» визначено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Статтею 982 Цивільного кодексу України визначено, що істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Згідно з п. 1.2 Договору, його предметом є майнові інтереси пов'язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном, а саме: нежитлові приміщення (конструктивні елементи без оздоблення), що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Опришківська, 5.

Таким чином, застрахованими є конструктивні елементи нежитлових приміщень без оздоблень, оскільки це прямо вбачається з умов Договору, та і з застосованих у відносинах між сторонами по Договору страхових тарифів та коефіцієнтів.

З метою встановлення, що саме призвело до пошкодження нежитлових приміщень (адміністративної будівлі) за адресою: м. Львів, вул. Опришківська, 5 (вкрай складні погодні явища, чи недбалість Позивача, чи порушення певних будівельних норм при зведенні будівлі), чи було пошкоджено саме конструктивні елементи приміщення (в якій мірі, та який розмір матеріального збитку це нанесло Позивачу), судом першої інстанції було призначено експертизу.

Згідно висновку експерта № 35/15 від 14.04.2015 року, причиною пошкодження будівлі та її приміщень у зимовий період часу 2012-2013 років, а саме до 19.02.2013 року, є сукупність кількох факторів: наявність атмосферних опадів у вказаний період, відсутність захисного фартуха парапету та найбільш імовірно пошкодження раніше існуючої рулонної покрівлі.

Експерт встановив, що вартість збитків, завданих внаслідок пошкодження конструктивних елементів будівлі та її приміщень внаслідок впливу встановлених експертом засобів впливу та атмосферних явищ у зимовий період 2012-2013 років (а саме до 19.02.2013 року) становить 143 886,14 грн., а по оздобленню - становить 39 112,8 грн.

Крім того, експерт вказав, що не може встановити, з якого саме місяця зимового періоду 2012-2013 років та по який місяць весни/літа відбувалося подальше (після явищ до 19.02.2013 року) пошкодження будівлі та її приміщень, встановленими експертом засобами, в т.ч. атмосферними явищами, оскільки всупереч запиту експерта йому не було надано даних щодо конкретної дати втрати парапетом захисного фартуха та довідку Гідрометеоцентру про атмосферні явища у м. Львові у зимовий період часу 2012-2013 років до 19.02.2013 року щодобово, яка необхідна для визначення дати початку атмосферних опадів, а акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2013 року за формою КБ-2в та довідка про вартість виконаних будівельних робіт за формою КБ-3 з капітального ремонту м'якої покрівлі адміністративної будівлі Позивача не містять конкретної дати складання, а визначає лише звітний період, на протязі якого було завершено ремонтні роботи.

Також експерт вказує, що встановити, через скільки часу після зриву парапету у зимовий період 2012-2013 років (а саме до 19.02.2013 року) та натікання в отвори води в будівлі відповідні наслідки пошкоджень стали візуально проявлятись всередині приміщення не вбачається можливим, оскільки відсутня відповідна методика, станом на час проведення огляду замінено рулонний килим покрівлі, що унеможливлює огляд місць примикань попереднього рулонного покриття до конструктивних елементів на відповідність вимогам нормативній документації, та не можливо визначити отвори місць протікань, якщо такі існували, та невідомий технічний стан конструктивних елементів будівлі до пошкодження їх у зимовий період 2012-2013 років (а саме до 19.02.2013 року).

Експерт зазначає, що внутрішнє та зовнішнє оздоблення будівлі зазнало пошкоджень внаслідок залиття в зимовий період 2012-2013 років (а саме до 19.02.2013 року), але відокремити пошкодження внаслідок залиття, отримані конструктивними елементами будівлі в зимовий період 2012-2013 років (а саме до 19.02.2013 року), від ознак фізичного зносу, що утворюються під час тривалої експлуатації будівлі, неможливо, оскільки відсутні відомості про конкретну дату втрати захисного фартуха парапету та опису ознак фізичного зносу приміщень будівлі до цієї дати.

З огляду на вказане, експерт дійшов висновку, що встановити факт, що основні несучі та огороджуючі конструктивні елементи будівлі (перекриття, стіни та перегородки) зазнали пошкоджень в зимовий період 2012-2013 років (а саме до 19.02.2013 року) від потрапляння вологи не вбачається можливим, оскільки є невідомим технічний стан основних несучих та огороджуючих конструктивних елементів будівлі до пошкодження їх у зимовий період 2012-2013 років (а саме до 19.02.2013 року).

Також експерт вказав, що неможливо визначити будь-яке порушення будівельних норм при будівництві будівлі, яке відбулось значний термін часу тому назад, за якого будівлею отримано ознаки фізичного зносу на протязі терміну експлуатації, і також встановити, чи призвело порушення норм експлуатації вказаної будівлі та її даху (зокрема у зимовий період 2012-2013 років, до 19.02.2013 року) до протікання води в приміщення та пошкодження його конструктивних елементів та оздоблення, а також, чи можна було уникнути цих пошкоджень при належному дотриманні будівельних норм та норм експлуатації будівлі, не вбачається можливим через виконання ремонтно-будівельних робіт із заміни покрівельного килиму.

За таких обставин, Позивачу були спричинені збитки у встановленому експертом розмірі, які завдані внаслідок пошкодження конструктивних елементів будівлі та її приміщень внаслідок впливу встановлених експертом засобів впливу та атмосферних явищ у зимовий період 2012-2013 років (а саме до 19.02.2013 року) у розмір 143 886,14 грн., а по оздобленню - 39 112,80 грн., та разом 182 998,90 грн.

Таким чином, розмір страхового відшкодування зазначений Позивачем не є обґрунтованим, оскільки всупереч умовам Договору страхування Позивач включив вартість ремонту оздоблення приміщення, яке не було предметом страхування за Договором.

Проте, колегія суддів звертає увагу, що Позивачем не доведено перед судом належними засобами доказування, що він ставився до застрахованого майна так дбайливо, якби воно не було застраховано, тобто, що Позивачем було вжито всіх необхідних заходів від моменту укладення Договору та до атмосферних явищ в зимовий період часу 2012-2013 років, під час цих явищ та одразу після них для захисту майна від цих явищ, та/або для зменшення шкідливого впливу атмосферних явищ, та отже, для зменшення розміру спричинених збитків.

Приписами ст. 989 Цивільного кодексу України передбачено, що страхувальник зобов'язаний, в тому числі, вживати заходів щодо запобігання збиткам, завданим настанням страхового випадку, та їх зменшення. Договором страхування можуть бути встановлені також інші обов'язки страхувальника.

Підпунктом 8.6.7 п. 8.6 Договору встановлено, що підставою для відмови страховика у здійсненні виплати страхового відшкодування є невиконання будь-якого обов'язку, визначеного п. 6.1 Договору.

Підпунктом 6.1.4 п. 6.1 Договору встановлено, що страхувальник зобов'язаний відноситись до застрахованого майна так дбайливо, якби воно не було застраховане.

Відповідно до пп. 6.1.5 п. 6.1 Договору страхувальник зобов'язаний вжити заходів щодо запобігання та зменшення збитків, завданих внаслідок страхового випадку.

У заяві від 20.02.2013 року Позивач зазначає, що збитки йому завдавалися протягом тривалого часу, зокрема, під час вітрів в зимовий період часу 2012-2013 років було зірвано бляшаний парапет довжиною 30 метрів, проте Позивачем не надано належного обґрунтування, які дії були вчинені Позивачем на попередження зриву парапету (чи було перевірено стан будівлі перед зимою, чи був стан належним та таким, що міг перенести зимові атмосферні явища, які дії були вчинені по укріпленню будівлі тощо), а також чому зрив парапету не було відремонтовано вчасно, чому Позивач не відреагував на пошкодження майна та спричинив подальше погіршення ситуації з ним, тобто які дії Позивачем було вчинено на збереження майна від та під час атмосферних явищ, які оперативні аварійні ремонтні роботи були проведено та ін.

За таких обставин, Позивачем не доведено перед судом належними засобами доказування, що він виконував умови Договору страхування в частині обов'язку ставився до застрахованого майна так дбайливо, якби воно не було застраховано, оскільки не доведено, що спричинення шкоди застрахованому майну (конструктивні елементи без оздоблення нежитлового приміщення, що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Опришківська, 5) відбулося не через недбале ставлення самого Позивача.

Крім того, Позивачем не було зазначено, які дії ним вчинялися для попередження та зменшення збитків, оскільки, як встановлено вище, збитки йому завдавалися протягом тривалого часу.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обов'язку у Відповідача виплатити страхове відшкодування за спірним страховим випадком не настало. Відповідач у відповідності до умов Договору, Закону України «Про страхування» положень Цивільного кодексу України обґрунтовано не визнав вищевказану подію страховим випадком та відмовив Позивачу на підставі п. 8.6.7 Договору з посиланням на п.п. 6.1.4 п. 6.1 Договору, оскільки Позивач не ставився до застрахованого майна так дбайливо, якби воно не було застраховано.

Стосовно посилання апелянта на те, що йому стало відомо про вказані обставини тільки після настання страхового випадку, слід зазначити наступне.

Як зазначив експерт, одним із факторів настання страхового випадку є відсутність захисного фартуха парапету.

Колегія суддів зазначає, що у випадку належного ставлення Позивачем до даного майна, при належному огляді будівлі, вказані недоліки могли бути усунуті без настання таких негативних наслідків.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені Товариством з обмеженою відповідальністю «Львівморепродукти» в апеляційній скарзі, не знайшли підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2015 року по справі № 910/4054/14 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівморепродукти» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівморепродукти» (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівморепродукти» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2015 року по справі № 910/4054/14 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/4054/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.О. Зеленін

О.Ф. Синиця

Повний текст рішення складено 21.09.2015 року.