ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22 вересня 2015 р. Справа № 903/860/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ

до відповідача: Держаного комунального підприємства "Луцьктепло", м.Луцьк

про стягнення 17 180 010,30 грн.

Суддя Дем'як В.М.

Представники:

від позивача: Пронюк В.Я. - довіреність №14-182 від 15.07.2014р.

від відповідача: Наумчук В.А. - довіреність №65/08 від 12.01.2015р.

Суть спору: Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось з позовом до відповідача Держаного комунального підприємства "Луцьктепло" та просить суд стягнути 17 180 010,30 грн. заборгованості за несвоєчасне виконання умов договору купівлі-продажу природного газу №822/14-ТЕ- 2 від 26.12.2013р. в т.ч.: втрат від інфляційних процесів - 10 215 535, 99 грн., пені - 5 986 722,04 грн. та 3% річних - 977 752,27 грн.

Заявлені вимоги підтверджує: договором №822/14-ТЕ-2 від 26.12.2013р. та додатковими угодами №1,2 до договору, актами приймання-передачі природного газу, сальдо та операціями по відповідачу, відомостями з ЄДРПОУ про місцезнаходження відповідача в Єдиному реєстрі підприємств та організацій України, витягом про знаходження Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" в Єдиному реєстрі підприємств та організацій України, витягом з Статуту Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України".

Представник позивача в судовому засіданні на вимогу ухвали суду від 25.08.2015р. супровідним листом за вх. №01-54/9452/15 від 22.09.2015р. долучив до матеріалів справи наступні документи:

- банківські виписки за період з лютого 2014р. по січень 2015р.;

- письмове підтвердження того, що у провадженні судів України або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір, немає справи з спору між цими сторонами, про цей предмет і з цих підстав та відсутнє рішення вище перелічених органів з даного спору;

- розрахунок суми позову: пені, 3% річних, інфляційних втрат із зазначенням періоду прострочення оплати та походження коштів боржника, а саме власні кошти чи субвенції із державного бюджету.

Представник відповідача на вимогу ухвали суду від 25.08.2015р. супровідним листом за вх. №01-54/9331/15 від 17.09.2015р. подав контррозрахунок суми позову: пені, 3% річних, інфляційних втрат із зазначенням періоду прострочення оплати та походження коштів боржника.

В судовому засіданні представник Держаного комунального підприємства "Луцьктепло" подав заяву про зменшення розміру пені до 10% за вх. №01-65/269/15 від 22.09.2015р., в зв'язку з значною сумою нарахуванням 3% річних, інфляційних втрат та враховуючи скрутний майновий стан підприємства, фінансова діяльність якого є збитковою, при цьому просив врахувати, що розрахунки за отриманий газ повністю проведені.

Заслухавши доводи та пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

26 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Постачальник) та Державним комунальним підприємством «Луцьктепло» (Покупець) був укладений договір № 822/14-ТЕ-2 купівлі-продажу природного газу (а.с.9-13).

Відповідно до п.1.1 договору продавець зобов'язався передати покупцеві природний газ, виключно для вироблення теплової енергії, яка споживається населення, релігійними організаціями, національними творчими спілками та їх регіональними осередками, а покупець зобов'язався прийняти і оплатити природний газ в обсязі, на умовах цього договору.

Відповідно до п.6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключцо грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору покупець зобов'язується (крім суми заборгованості) сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за якйй сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день простроченої о платежу.

На виконання умов договору позивач поставив протягом січня - грудня 2014 року, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 84 548 887,47 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу від 31.01.14 на суму 4 823,10 грн., 31.01.14р. на суму 5 024,71 грн., 31.01.14р. на суму 17 455 777,00 грн., 28.02.14р. на суму 3 261,21 грн., 28.02.14р. на суму 3 056,99 гри., 28,02.14р. на суму 13 423 100,60 грн., 31.03.14р. на суму 2 935,22 грн., 31.03.14р. на суму 3 354,17 грн, 31.03.14р. на суму 11 420 422,61 грн., 30.04,2014р. на суму 195,07 грн., 30.04.2014р. на суму 130,92 грн., 30.04.2014р. на суму 4 938 184,57 грн., 31.05.2014р. на суму 3 093 242,92 грн., 30.06.2014р. на суму 2 945 544,20 грн., 31.07.2014р. на суму 1 336 149,88 грн., 31.08.2014р. на суму 1 364 395,87 грн., 30.09.2014р. на суму 2 239 746,63 грн., 31.10.2014р. на суму 3 698 590,81 грн., 30.11.2014р.на суму 10 030 697,64 грн., 31.12.2014р. на суму 12 580 253,35 грн. (а.с.16-35).

Розрахунки за поставлений газ по актах - приймання природного газу за січень - грудень 2014 року проведені з про строчкою платежів, про що не заперечує відповідач.

Відповідно до ст. 144 Господарського кодексу України, майнові права та майнові обов'язки суб'єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Як встановлено, між сторонами виникли цивільні права та обов'язки на підставі договору купівлі-продажу природного газу №822/14-ТЕ-2 від 26.12.2013р.

Відповідно до статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Окрім того, виходячи з положень ст. 610, ч. 1 ст. 612, ст. 611 ЦК України, ч. 2 статті 193 ГК України, Відповідач є порушником грошового зобов'язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом, та зокрема у вигляді нарахування і стягнення пені, відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України та на підставі положень п.7.2 договору і приписів ч. 6 ст. 232 ГК України.

Згідно ст.ст.230-232 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

У відповідності до ст.ст. 1, 2 ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно п.7.2 договору у разі невиконання покупцем умов п.6.1 цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем умов п.6.1 цього договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю крім суми заборгованості пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення.

При подачі позову до суду позивач просив стягнути пеню в розмірі 5 986 722,04грн. (а.с.36-45). Відповідач подав свій контр розрахунок, в якому пеня становить 5 956 865,76грн.

Водночас, господарський суд перевірив правомірність нарахування пені за допомогою комплексної системи інформаційно-правового забезпечення «ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ» за період з лютого 2014р. по березень 2015р.

Згідно уточненого розрахунку пеня становить 5 814 853,12грн.

Водночас, відповідач просить зменшити розмір нарахованої до стягнення пені та стягнути 10% від заявленої суми.

За приписом п.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

Частина 3 ст.551 ЦК України встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Судом враховано те, що розрахунки за отриманий газ відповідачем повністю проведені, періоди прострочення платежів є незначними, крім пені за прострочку виконання грошових зобов'язань, нараховано інфляційні та відсотки річних, що в загальній сумі становить 8 608 952,82 грн., які підлягають до стягнення з відповідача і зазначена сума покриває збитки позивача понесені через несвоєчасні розрахунки за газ. При зменшенні суми пені, суд враховує фінансовий стан ДКП «Луцьктепло», який характеризується значними збитками.

Вищий господарський суд України в п.2.4 роз'яснення №02-5/293 від 20.04.1994 р., вказав, що застосовуючи приписи п.3 ст. 83 ГПК України щодо зменшення пені суд повинен об'єктивно оцінити чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Отже, надавши належну правову оцінку усім наявним у матеріалах справи документам та доводам сторін, взявши до уваги їх майновий стан, особливий статус відповідача, відсутність доказів щодо спричинення збитків компанії відповідним простроченням чи настання негативних наслідків, суд дійшов висновку про можливість зменшення розміру пені та стягнути її в розмірі 518 485,31грн., що становить 10% від заявленої суми.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Рівненського апеляційного господарського суд від 05.11.2014р. №903/682/14 та в постанові Вищого господарського суду України від 21.01.2015р. №903/682/14.

Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пленум ВГСУ в п.3.2 Постанови №14 роз'яснив, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Згідно розрахунку позивача (а.с. 36-45) заборгованість відповідача становить 10 215 535,99грн. - втрати від інфляційних процесів за весь час прострочення, 5 986 722,04грн. - пені та 977 752,27грн. - 3%річних.

Перевіривши доданий позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості за допомогою комплексної системи інформаційно-правового забезпечення «ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ» по відсотках та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що правомірним є нарахування та підлягає стягненню з відповідача:

- 950 834,32грн. - 3% річних (ст.625ЦК України);

- 7 658 118,50грн. - втрати від інфляційних процесів за весь час прострочення;

У стягненні нарахованих 5 405 236,73грн. - пені, 26 917,95грн. - 3% річних за 2 557 417,49грн. - інфляційних втрат слід відмовити, як безпідставно заявлених.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оцінюючи подані сторонами докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному й об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу №822/14-ТЕ-2 від 26.12.2013р. підлягають задоволенню в сумі 9 127 438,13грн., в т.ч.: - 518 485,31грн. - пені, 950 834,32грн. - 3% річних та 7 658 118,50грн. - втрат від інфляційних процесів за весь час прострочення. В решті позову слід відмовити.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору в сумі 73 080,00грн. відповідно до ст. 49 ГПК України слід покласти на нього.

Керуючись ст.193 Господарського кодексу України, 525, 526, 546, 549, 610, 612, 625, 629 Цивільного кодексу України, ст. ст. 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України , господарський суд України,- вирішив:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Держаного комунального підприємства "Луцьктепло" (43000,м.Луцьк, вул. Гулака-Артемовського,20, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м.Київ, вул. Б.Хмельницького,6, ) 9 127 438,13грн. заборгованості, в т.ч.: 518 485,31грн. - пені, 950 834,32грн. - 3% річних, 7 658 118,50грн. - втрат від інфляційних процесів за весь час прострочення та 73 080,00 грн. в повернення витрат по сплаті судового збору

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду, у відповідності до ст.85 ГПК України, набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 цього Кодексу.

Повний текст

рішення складено

28.09.2015р.

Суддя В. М. Дем`як