КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2015 р. Справа№ 927/743/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Агрикової О.В.

Сухового В.Г.

при секретарі судового засідання Євдокимові В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Банк Форум»

на рішення Господарського суду Чернігівської області

від 22.06.2015

у справі № 927/743/15 (суддя Михайлюк С.І.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк Форум»,

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,

про стягнення 69776,64 доларів США,

за участю представників:

від позивача: Патенок А.В. - представник (довіреність від 16.06.2015 №10/00-60);

від відповідача: ОСОБА_4 - представник (довіреність від 26.03.2013 №563),

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" Ларченко І.М. (надалі - ПАТ «Банк Форум», позивач) звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (надалі - ФОП ОСОБА_2, відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 69 776,64 доларів США, зумовлених неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором від 25.08.2008 №0015/08/27-KL.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 22.06.2015 у справі № 927/743/15 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду, Публічне акціонерне товариство "Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" Ларченко І.М. звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Чернігівської області від 22.06.2015 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним і неповним дослідженням доказів, порушенням судом норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.07.2015 колегією суддів у складі: головуючий суддя Мальченко А.О., судді Жук Г.А., Суховий В.Г. апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 21.09.2015.

У зв'язку з перебуванням судді Жук Г.А. на лікарняному, на підставі розпорядження секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 21.09.2015, відповідно до підпункту 2.3.25 пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, справу №927/743/15 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Мальченко А.О., судді Агрикова О.В., Суховий В.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.09.2015 апеляційну скаргу прийнято до провадження визначеною судовою колегією.

Відповідач скористався правом, наданим статтею 96 Господарського процесуального кодексу України, надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

В судовому засіданні 21.09.2015 представник скаржника доводи, викладені в апеляційній скарзі підтримав повністю, оскаржуване рішення просив скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає рішення законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржуване рішення без змін.

21.09.2015 в судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови апеляційного господарського суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні у справі докази, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування господарським судом норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Місцевим господарським судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 25.09.2008 між Акціонерним комерційним банком «Форум», в подальшому перейменованим в Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» (в тексті договору - банк) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (в тексті договору - позичальник) укладено кредитний договір №0015/08/27-KL (надалі - Кредитний договір).

В подальшому до Кредитного договору сторонами були укладені Додаткові договори від 20.03.2009 №1, від 06.11.2009 №2 та від 26.11.2010 №3, відповідно до умов яких внесено зміни щодо розміру кредиту, графіку його погашення та банківських реквізитів для оплати кредитних коштів.

Відповідно до пункту 1.1. Кредитного договору, в редакції Додаткового договору №1, банк надає позичальнику кредитні кошти у формі кредитної лінії на поповнення обігових коштів, закупівлю сировини та оплату монтажу технологічної лінії по виробництву паливного брикету з максимальним лімітом заборгованості в сумі 60 000 доларів США (надалі - кредитні кошти). За домовленістю сторін позичальник повертає кредитні кошти згідно наступного графіку погашення заборгованості: по 8 572,00 доларів США щомісячно впродовж березня-серпня 2009 року та 8 568,00 доларів США - до 24.09.2009.

За користування кредитними коштами встановлюється плата у розмірі 14 процентів річних (пункт 1.3. Кредитного договору).

Згідно з пунктом 2.6. Кредитного договору, в редакції Додаткового договору №3, проценти за користування кредитними коштами позичальник сплачує в валюті кредиту самостійно на рахунок погашення кредиту та процентів, за перший місяць користування кредитними коштами, не пізніше останнього робочого дня першого місяця користування кредитними коштами за період з моменту видачі кредитних коштів по 25 число першого місяця користування кредитними коштами включно. В подальшому проценти за користування кредитними коштами сплачуються позичальником щомісячно, за період з 26 числа попереднього місяця по 25 число поточного місяця включно, не пізніше останнього робочого дня поточного місяця. Якщо останній день місяця, в якому клієнт має сплатити проценти, припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, проценти за користування кредитом позичальник сплачує у перший робочий банківський день після вихідних, святкових або неробочих днів.

Договір набуває чинності з моменту підписання уповноваженими представниками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (пункт 7.3. Кредитного договору).

Визначаючи правову природу відносин, що склались між сторонами в ході виконання договору, суд першої інстанції правильно зазначив, що такі мають ознаки кредитного договору, за яким, у відповідності до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно частини 2 статті 1054 Цивільного кодексу України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 "Позика" глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

За приписами статей 509, 526 ЦК України, статей 173, 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з розрахунком, наданим позивачем, заборгованість відповідача за наданими кредитними коштами становить 60 000,00 доларів США та 9 776,64 доларів США процентів за користування кредитом за період з 26.05.2009 по 18.07.2010.

Відповідач проти наявності заборгованості за Кредитним договором не заперечив, доказів її погашення суду не надав.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на матеріали справи, місцевий господарський суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення заборгованості за Кредитним договором у розмірі 69 776,64 доларів США є доведеною, обґрунтованою, відповідачем не спростованою.

У ході розгляду справи судом першої інстанції відповідачем подано заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності до вимоги про стягнення заборгованості за Кредитним договором.

Статтею 256 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 256 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 3 статті 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до частин 1, 5 статті 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

Матеріали справи свідчать, що сторонами було встановлено строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням суми кредиту, а також щомісячну сплату процентів за користування кредитними коштами.

Відповідно до пункту 2.4. Кредитного договору несплата позичальником процентів протягом 20-ти календарних днів після встановленої пунктом 2.6. цього договору дати є підставою для вимоги щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами, неустойки та є підставою для звернення банком стягнення на заставлене майно.

Згідно розрахунку заборгованості за Кредитним договором, наданим позивачем до матеріалів справи, останній платіж з повернення суми кредиту відповідачем було здійснено 25.12.2008, а зі сплати процентів за користування кредитом - 27.06.2009 (а.с.24-25).

З урахуванням умов Кредитного договору, право вимоги позивача щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів виникає у випадку несплати процентів протягом 20-календарних днів після спливу строку їх оплати, встановленого договором. Тобто, оскільки проценти за користування кредитом згідно умов договору мали бути сплачені 30.06.2009, право вимоги у позивача виникло 21.07.2009.

Відтак, строк позовної давності до вимоги про стягнення заборгованості за Кредитним договором сплив 21.07.2012. У свою чергу банк звернувся до суду із зазначеним позовом 20.05.2015.

Відповідно до підпункту 2.3. пункту 2. постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» від 26.05.2013 № 10, якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов'язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 Цивільного кодексу України та вирішити питання про наслідки такого спливу.

Згідно з частиною 4 статті 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи, що позивачем не було заявлено про поважність причин пропуску ним строку позовної давності, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження його переривання, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовна вимога про стягнення 69 776,64 доларів США не підлягає задоволенню у зв'язку зі спливом строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарським судом Чернігівської області від 22.06.2015 у справі №927/743/15 прийнято з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги обґрунтованих висновків суду не спростовують, у зв'язку з чим оскаржуване рішення має бути залишеним без змін, а апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Банк Форум» без задоволення.

Відповідно до частини 3 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

У випадках коли позивач звільнений від сплати судового збору та якщо позов залишено без задоволення - судовий збір не стягується (пункт 4.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013 № 7).

Керуючись статтями 4-3, 32, 33, 43, 49, 96, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" Ларченко І.М. на рішення Господарського суду Чернігівської області від 22.06.2015 у справі №927/743/15 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 22.06.2015 у справі №927/743/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи №927/743/15 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді О.В. Агрикова

В.Г. Суховий