ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.09.15р. Справа № 904/6699/15

За позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА СТРАХУВАННЯ", м. Київ

до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ДНІПРОІНМЕД", м. Дніпропетровськ

про стягнення 2 924 грн. 40 коп.

Суддя Кармазіна Л.П.

Представники:

від позивача - ОСОБА_1, представник, дов. №22/18 від 20.01.2015р.

від відповідача - представник не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА СТРАХУВАННЯ" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ДНІПРОІНМЕД" про стягнення 2 924 грн. 40 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення Закону України "Про страхування", згідно з якими до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Ухвалою господарського суду від 28.07.15р., порушено провадження у справі, а розгляд справи призначено на 13.08.2015р.

13.08.2015р. представник відповідача в призначене судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Представник позивача подав через канцелярію суду, супровідним листом документи для долучення до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 13.08.2015р., в зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, розгляд справи відкладено на 22.09.2015р.

22.09.2015 року представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в призначене судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.60).

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України.

Статтею 69 ГПК України передбачено, що спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Позовну заяву подано до господарського суду Дніпропетровської області 28.07.2015р., будь-яких клопотань про продовження строку розгляду справи від представників сторін до господарського суду не надходило, а тому двохмісячний строк розгляду спору спливає.

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні та вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача, оскільки останній повідомлений про час та місце судового засідання належним чином, а матеріали справи містять достатньо документів необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.

Відзиву на позов до суду не надано, тому справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

22.09.2015р. в порядку ст. 85 ГПК України, у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ

Між приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА Страхування" (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №ПРБ68За/12х/мск від 18.05.2012р. (а.с.31-35)

Відповідно до п. 5 договору, застрахованим транспортним засобом виступає автомобіль Skoda Fabia classic, реєстраційний номер НОМЕР_1.

15.08.12 року о 13 год. 10 хв. в м. Харкові на пл. Р. ОСОБА_3, мала місце дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю автомобіля марки Skoda Fabia classic, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки ГАЗ-2752, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4

Відповідно до постанови Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.09.2012 року по справі №2035/7859/2012 провадження №3/2035/2263/2012 (а.с.23), дорожньо-транспортна пригода сталась з вини ОСОБА_4, який керуючи автомобілем ГАЗ-2752, реєстраційний номер НОМЕР_2, біля будинку №8 по площі ОСОБА_3, почав рух заднім ходом, не переконавшись, що це буде безпечним та скоїв зіткнення з автомобілем марки Skoda Fabia classic, реєстраційний номер НОМЕР_1, чим заподіяв матеріальну шкоду та допустив порушення п. 10.9 Правил дорожнього руху України.

Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.09.2012 року по справі №2035/7859/2012 провадження №3/2035/2263/2012 ОСОБА_4, визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на останнього адміністративний штраф в доход держави в сумі 340 грн.

Згідно з розрахунком страхованого відшкодування, сума страхованого відшкодування становить 3434 грн. 40 коп. (а.с.26), про що свідчить наявні в матеріалах справи: калькуляція дефектів №1.002.12.0 від 16.08.2012 року (а.с.46), рахунок №ХС- від 22.08.2012 року на оплату (а.с.27).

На підставі заяви ОСОБА_2, про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу від 16.08.2012 року (а.с.36-37), страхового акту №1.001.12.00790/VESKO20981 від 27.08.2012 року (а.с.25), позивач на виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту №ПРБ68За/12х/мск від 18.05.2012р., здійснив страхове відшкодування ОСОБА_2, в загальному розмірі 3434 грн. 40 коп., що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №41051 від 29.08.2012р. на суму 3434 грн. 40 коп. (а.с.24)

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність винної у ДТП особи ОСОБА_4, застрахована у відповідача, що підтверджується полісом №АВ2559112 (витяг з бази МСТБУ а.с. 45). Відповідно до якого, страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну 50 000 грн. 00 коп., при цьому франшиза встановлена у розмірі 510 грн. 00коп.

У звязку з цим, 21.01.2015р. позивач звернувся до відповідача з регресною претензією про відшкодування шкоди на суму 3434,40 грн. (а.с.21), яка була отримана відповідачем 28.01.2015р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.22). До вказаної заяви були додані усі необхідні документи для здійснення такої виплати.

Відповідач отримавши вказану заяву, грошові кошти не сплатив, будь-якої відповіді на адресу позивача з цього приводу не надав.

Оскільки відповідальність власника транспортного засобу, яким керував винуватець ДТП, застрахована відповідачем за полісом №АВ2559112 приватним акціонерним товариством Страхова компанія Дніпроінмед, позивач звернувся з позовом про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу саме до відповідача.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав:

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з положеннями ст. 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, а тому до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Статтями 1166 та 1188 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода завдана неправомірними діями майну особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала, та в разі завдання шкоди внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується винною особою.

Згідно з ч. 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вина особи, яка керувала автомобілем марки ГАЗ-2752, реєстраційний номер НОМЕР_2., та який перебуває у її володінні, встановлена у судовому порядку.

Таким чином, з аналізу вищезазначених правових норм вбачається, що позивач після виплати застрахованій ним особі страхового відшкодування, може звернутися з відповідною вимогою стягнення сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу саме до страховика за наявності певних підстав.

Правила відшкодування шкоди заподіяної третій особі встановлені ст. 22 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно п. 22.1 якої при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Порядок виплати страхового відшкодування визначений ст. 37 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", зокрема, у п. 37.4 якої встановлено, що страховик має право здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги з ремонту пошкодженого майна, лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків. Страховик здійснює компенсацію витрат страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована, у разі, коли такі витрати здійснюються за згодою страховика. Якщо страхувальник або особа, відповідальність якої застрахована, здійснили такі витрати без попереднього погодження із страховиком, страховик має право відмовити у компенсації таких витрат або зменшити їх розмір з урахуванням вимог законодавства України про порядок відшкодування такої шкоди.

Проте, відповідач, який є страховиком винної у скоєні ДТП та нанесені збитків особи ОСОБА_4, відповідальність якої ним застрахована, не здійснював виплати страхового відшкодування безпосередньо потерпілому, який отримав таке страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту №ПРБ68За/12х/мск від 18.05.2012р. від позивача.

Статтею 38 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено підстави для подачі регресного позову.

Приписами вказаної правової норми встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у п.. 33.1.2 п.33.1 ст. 33 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Тобто зазначена стаття передбачає наявність у страховика права не предявлення регресного позову, а не відсутність цього права.

Пунктом 1 статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до наданого позивачем, в підтвердження своїх позовних вимог, полісу №АВ2559112 (копії витягу з бази МСТБУ), яким встановлена франшиза у розмірі - 510 грн. Позивач, звертаючись до суду з позовом, здійснив вирахування розміру встановленої полісом франшизи у розмірі 510 грн. (3434,40 - 510 = 2924,40 грн.)

Отже розмір регресного відшкодування, який повинен бути сплачений відповідачем позивачу становить 2924,40 грн., тобто за виключенням франшизи - 510 грн., встановленої полісом №№АВ2559112 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Враховуючи викладене, надані до справи докази, відсутність доказів, щодо оплати відповідачем позивачу виплаченого страхового відшкодування в сумі заявлених позовних вимог, наявність франшизи в розмірі 510 грн. 00 коп. за полісом №АВ2559112, позовні вимоги, підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суми 2924,40 грн.

Згідно зі ст. 49 ГПК України судові витрати у справі покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 32, 33, 36, 43, 49, 75, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Дніпроінмед" (49000, АДРЕСА_1, ) на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" (04070, м. Київ, вул. Іллінська 8, ) суму матеріальних збитків в порядку регресу в розмірі 2924 грн. 40 коп. та суму судового збору у розмірі 1827 грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскаржене протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 23.09.2015р.

Суддя ОСОБА_5