КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2015 р. Справа№ 914/497/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Дідиченко М.А.

Ткаченка Б.О.

при секретарі: Дяченко Р.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: Бойчук М.Я. - представник за довіреністю

від відповідача: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

на рішення господарського суду міста Києва від 19.05.2015р.

у справі № 914/497/15 (суддя: Ломака В.С.)

за позовом Державного підприємства "Санаторій "Моршинський"

до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі відділення №94

про зобов'язання вчинити дії та стягнення пені.

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача про зобов'язання виконати платіжні доручення № 160, № 164 від 23.01.2015 р., № 188 від 26.01.2015 р., № 197, № 198, № 201 від 27.01.2015 р., № 206, № 209 від 28.01.2015 р., № 216 від 29.01.2015 р., №№ 226 - 237, №№ 240 - 243, № 247 від 30.01.2015 р., № 262 від 04.02.2015 р., №№ 271 - 274 від 05.02.2015 р. на переказ коштів шляхом списання з рахунку платника № 6801 грошових коштів в загальній сумі 659 730, 80 грн. та перерахування їх наступним отримувачам: фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3, код НОМЕР_1, п/р НОМЕР_4 в ПАТ "Кредобанк", МФО 325365, сума переказу - 91 000, 00 грн.; товариству з обмеженою відповідальністю "Рало", , п/р 3236 в ПАТ "Вернумбанк", МФО 380689, сума переказу: 120 000, 00 грн.; приватному підприємцю ОСОБА_4, код НОМЕР_2, п/р НОМЕР_5 в ВАТ "Укрекксімбанк", м. Івано-Франківськ, МФО 336688, сума переказу - 10 000, 00 грн.; кредитній спілці "Вигода", , п/р 0095 в ПАТ "Фольксбанк", МФО 325213, сума переказу - 4 910, 00 грн.; акціонерному товариству "Ощадбанк" № 10013/0188, , п/р 9690 в ЛОУ "Ощадбанк", МФО 325796, сума переказу: 385, 80 грн.; Моршинській міській раді, , п/р 0624 УДК у Львівській області, МФО 825014, сума переказу: 190 420, 00 грн.; Державному бюджету, м. Моршин, , п/р 0624 в ГУДКУ у Львівській області, МФО 825014, сума переказу - 159 826, 00 грн.; фізичній особі - підприємцю ОСОБА_5, код НОМЕР_3, п/р НОМЕР_6, філія ЛОУ "Ощадбанк", МФО 325796, сума переказу: 4 206, 00 грн.; приватному підприємству "Агро-Січ", , п/р 6005 в філії АКБ "Укрсоцбанк", м. Львів, МФО 300023, сума переказу: 17 151, 00 грн.; приватному торгово-виробничому малому підприємству "Діана", , п/р 1 в ПАТ "Укргазпромбанк", м. Київ, МФО 320843, сума переказу: 6 832, 00 грн.; об'єднаній державній податковій інспекції Стрийського району, , п/р 1351 в ГУДКУ у Львівській області, МФО 825014, сума переказу: 55 000, 00 грн. Також просив стягнути з відповідача 6 372, 42 грн. пені.

Рішенням господарського суду Київської області від 22.05.2013 року у справі №911/798/13-г позовні вимоги задоволено в повному обсязі: зобов'язано ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" виконати платіжні доручення Державного підприємства "Санаторій "Моршинський" № 160, № 164 від 23.01.2015 р., № 188 від 26.01.2015 р., № 197, № 198, № 201 від 27.01.2015 р., № 206, № 209 від 28.01.2015 р., № 216 від 29.01.2015 р., №№ 226 - 237, №№ 240 - 243, № 247 від 30.01.2015 р., № 262 від 04.02.2015 р., №№ 271 - 274 від 05.02.2015 р. на переказ коштів шляхом списання з рахунку платника № 6801 грошових коштів в загальній сумі 659 730, 80 грн. та перерахування їх наступним отримувачам: Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3, код НОМЕР_1, п/р НОМЕР_4 в ПАТ "Кредобанк", МФО 325365, сума переказу - 91 000, 00 грн.; Товариству з обмеженою відповідальністю "Рало", , п/р 3236 в ПАТ "Вернумбанк", МФО 380689, сума переказу: 120 000, 00 грн.; Приватному підприємцю ОСОБА_4, код НОМЕР_2, п/р НОМЕР_5 в ВАТ "Укрекксімбанк", м. Івано-Франківськ, МФО 336688, сума переказу - 10 000,00 грн.; Кредитній спілці "Вигода", , п/р 0095 в ПАТ "Фольксбанк", МФО 325213, сума переказу - 4 910, 00 грн.; Акціонерному товариству "Ощадбанк" № 10013/0188, , п/р 9690 в ЛОУ "Ощадбанк", МФО 325796, сума переказу: 385, 80 грн.; Моршинській міській раді, , п/р 0624 УДК у Львівській області, МФО 825014, сума переказу: 190 420, 00 грн.; Державному бюджету, м. Моршин, , п/р 0624 в ГУДКУ у Львівській області, МФО 825014, сума переказу - 159 826, 00 грн.; Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_5, код НОМЕР_3, п/р НОМЕР_6, філія ЛОУ "Ощадбанк", МФО 325796, сума переказу: 4 206, 00 грн.; Приватному підприємству "Агро-Січ", , п/р 6005 в філії АКБ "Укрсоцбанк", м. Львів, МФО 300023, сума переказу: 17 151,00 грн.; Приватному торгово-виробничому малому підприємству "Діана", , п/р 1 в ПАТ "Укргазпромбанк", м. Київ, МФО 320843, сума переказу: 6 832, 00 грн.; Об'єднаній державній податковій інспекції Стрийського району, , п/р 1351 в ГУДКУ у Львівській області, МФО 825014, сума переказу: 55 000, 00 грн.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що 26.04.2013р. між позивачем та відповідачем було укладено Договір №95 на розрахунково-касове обслуговування, в порушення умов якого відповідачем зобов'язання з переказу грошових коштів належним чином не виконано, що стало підставою для задоволення позову про зобов'язання відповідача перерахувати відповідні грошові кошти за спірними платіжними дорученнями в примусовому порядку та стягнення пені за порушення вказаних зобов'язань.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в просив рішення господарського суду м.Києва від 19.05.2015 скасувати, в задоволені позовних вимог відмовити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що при прийнятті оскаржуваного рішення суд першої інстанції не дослідив подані платіжні доручення та наявні в матеріалах справи документи; неправильно визначився із характером спірних правовідносин; не застосував Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 року №22.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.06.2015 року було прийнято до провадження апеляційну скаргу ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та призначено справу до розгляду.

В подальшому розгляд справи відкладався.

Представник відповідача, у судове засідання 15.09.2015 року не з'явився про причини неявки суд не повідомив, як свідчать матеріали справи, про час та місце розгляду справи всі представники були повідомлені належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (Інформаційний лист Вищого господарського суду від 13.08.2008 р. № 01-8/482 із змінами станом на 29.06.2010 року „Про деякі питання застосування норми Господарського процесуального кодексу України").

Відповідно до п. 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, судова колегія вважає можливим розглянути справу у відсутності представника відповідача , за наявними у справі доказами

В судовому засіданні 15.09.2015 року представник позивача вказав , що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 101 Господарського процесуального кодексу апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 26.04.2013р. між сторонами був укладений Договір №95 на розрахунково-касове обслуговування (Договір) (а.с.95).

За умовами зазначеного договору, відповідач відкриває позивачу поточні рахунки №8980 у гривні, № 6840 в доларах США, № 6978 в Євро та зобов'язується здійснювати його розрахунково-касове обслуговування, а позивач зобов'язується оплачувати послуги банку згідно тарифів банку в порядку і на умовах, визначених договором.

Пунктом 3.3 договору передбачено, що відповідач зобов'язався, зокрема, вести комплексне розрахунково-касове обслуговування рахунку та виконувати за дорученням клієнта розрахункові, касові і інші операції, які не суперечать та передбачені для даного виду рахунків чинним законодавством України та банківськими правилами. Надання інших послуг, що безпосередньо не відносяться до розрахунково-касового обслуговування (кредитування, операції з цінними паперами, факторинг, лізинг та інші операції), здійснюється на підставі окремих договорів, укладених між банком та клієнтом; здійснювати розрахунково-касове обслуговування рахунку у визначений внутрішніми документами Банку час, крім суботи, неділі та святкових і неробочих днів; забезпечувати своєчасне зарахування коштів на рахунок клієнта.

Строк дії договору визначений в п. 8.1 договору яким передбачено, що він набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін і діє протягом невизначеного строку.

Оскільки відповідач, в порушення умов договору в строк не виконав надані платіжні доручення платіжні доручення № 160, № 164 від 23.01.2015 р., № 188 від 26.01.2015 р., № 197, № 198, № 201 від 27.01.2015 р., № 206, № 209 від 28.01.2015 р., № 216 від 29.01.2015 р., №№ 226 - 237, №№ 240 - 243, № 247 від 30.01.2015 р., № 262 від 04.02.2015 р., №№ 271 - 274 від 05.02.2015 р. позивач звернувся до суду з позовними вимогами про зобов'язання АТ «Банк « Фінанси та Кредит» виконати вищевказані платіжні доручення.

Задовольняючи позовні вимоги , суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що матеріалами справи належним чином доведено, а відповідачем не спростовано, що останній в порушення умов договору не виконав надані йому для здійснення фінансових операцій платіжні доручення, на переказ коштів шляхом списання з рахунку платника № 6801 грошових коштів в загальній сумі 659 730, 80 грн. та перерахування їх вищезазначеним отримувачам.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Відповідно до п.1 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом.

Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних випадках ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Дана норма кореспондується зі ст.525, 526 ЦК України.

У відповідності до ч.1 ст.1089 ЦК України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Частиною 3 ст. 1090 ЦК України визначено, що платіжне доручення платника приймається банком до виконання за умови, що сума платіжного доручення не перевищує суми грошових коштів на рахунку платника, якщо інше не встановлено договором між платником і банком.

Банк, що прийняв платіжне доручення платника, повинен перерахувати відповідну грошову суму банкові одержувача для її зарахування на рахунок особи, визначеної у платіжному дорученні (ч.1 ст.1091 ЦК України).

У відповідності до п.8.4 ст.8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів.

У відповідності до п.1.15 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 р. № 22, доручення платників про списання коштів зі своїх рахунків і зарахування коштів на рахунки отримувачів банки здійснюють у термін, встановлений законодавством України.

Пунктом 8.1. ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", та п. 2.19 вищезазначеної Інструкції встановлено, що розрахункові документи, що надійшли до банку протягом операційного часу, він виконує в день їх надходження. Розрахункові документи, що надійшли після операційного часу, банк виконує наступного робочого дня.

Аналізуючи зазначені правові норми та обставини справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що банк в порушення умов договору № 95 на розрахунково-касове обслуговування від 26 квітня 2013 року, а саме п.3.3.3 розрахунково-касове обслуговування клієнта своєчасно не здійснив, внаслідок чого було порушене майнове право позивача на вільне володіння та розпорядження належним йому майном, яким, у розумінні ст.ст.177, 190 Цивільного кодексу України, є грошові кошти, у т.ч., враховуючи положення пункту 3.1 статті 3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", які існують у формі запису на поточному рахунку позивача, відкритому у банку.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача про зобов'язання відповідача виконати спірні платіжні доручення є законним, а отже підлягають задоволенню.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до відповіді Національного банку України від 01.09.2015 року за № 20-04013/61934 в період з 10.02.2015 року по 31.08.2015 року Національним банком України не приймалось рішення стосовно віднесення АТ «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних.

Щодо позовних вимог про стягнення пені, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в цій частині, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідальність банків при здійсненні переказів грошових коштів визначена статтею 32 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні".

Так, згідно із п.32.1, 32.2 ст.32 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ, цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Колегія суддів перевіривши розрахунок пені вважає його вірним, а тому позовні вимоги щодо стягнення пені в розмірі 6 372,42 грн. за прострочення відповідачем грошового зобов'язання, є обґрунтованими та доведеними, а тому правомірно були задоволенні судом першої інстанції.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду міста Києва від 19.05.2015 року у справі № 914/497/15, отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на рішення господарського суду міста Києва від 19.05.2015 року у справі № 914/497/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 19.05.2015 року у справі № 914/497/15 залишити без змін.

Матеріали справи № 914/497/15 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Дідиченко

Б.О. Ткаченко