ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2015 р. Справа №917/1414/15

за позовом Комунального підприємства "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради, пров.Г.Бреста-35А, м.Кременчук, Полтавська область, 39602

до Публічного акціонерного товариства "АвтоКраз", вул. Київська-62, м.Кременчук, Полтавська область, 39631

про стягнення 289 989,32грн.

Суддя Кльопов І.Г.

Представники:

від позивача: Лукачина А.В.

від відповідача: Лазор Я.-Н.О.

У судовому засіданні 22.09.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст.85 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача заборгованості за Договором №499 від 01.11.2003р. на послуги водопостачання та водовідведення у розмірі 289989,32грн., у т.ч. 244082,91грн. - сума основного боргу, 25823,49грн. - пеня, 1298,28грн. - 3% річних, 18784,65грн. - інфляційні витрати

Позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач відзив на позов не надав, представник відповідача у судовому засідання проти позову заперечував.

Клопотання відповідача від 11.08.2015р. про зупинення провадження у справі та призначення експертизи судом відхилене як необгрунтоване та безпідставне.

Розглянувши матеріали справи, суд, встановив

Між комунальним підприємством «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради (Водоканал, Позивач) та публічним акціонерним товариством «АвтоКраз» (Абонент, Відповідач) було укладено договір № 499 від 01.11.2003 року на послуги водопостачання та водовідведення (Договір), який відповідно до п. 8.1 вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії договору про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін.

Доказів про припинення дії Договору сторони не надали.

Відповідно до умов Договору, а саме п. 1.1, Водоканал зобов'язався надати Абоненту послуги з постачання питної води та прийняти від Абонента каналізаційні стоки, а Абонент зобов'язався розрахуватись за вищезазначені послуги на умовах, які визначені цим Договором, Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України (далі по тексту - Правила користування), Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затвердженими наказом Держбуду України від 19.02.02. року, № 37 (далі по тексту - Правила приймання) та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до п. 3.3 Договору, стічні води Абонента - це усі види стічних вод, які утворюються в результаті діяльності Абонента (з урахуванням Субабонентів), після використання води усіх видів водопостачання з усіх джерел водопостачання, а також поверхневі та дренажні води з території Абонента.

Згідно з п. 3.1. Правил користування, розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюється на основі показників засобів обліку.

Відповідно до п.5.1 Договору розрахунковим періодом оплати послуг водопостачання та водовідведення є один умовний місяць, з 23 по 23, Абонент розраховується на протязі трьох банківських днів після вручення рахунку.

У відповідності до п. 5.2 Договору «... Водоканал має право у будь-який час проводити контроль роботи приладів обліку.».

Пунктом 5.3. Договору встановлено, що при відсутності приладів обліку стоків, зазначених в п. 5.2. цього договору кількість стічних вод, які надходять у каналізацію визначається за діючими індивідуальними нормами водовідведення на одиницю продукції чи послуг та паспортом водного господарства на протязі 2 місяців. За цей період Абонент зобов'язаний встановити прилади обліку. У разі невиконання цієї умови в подальшому Водоканал визначає об'єм стічних вод відповідно до показань приладів обліку води, яка надходить з усіх джерел. Кількість дощових вод, які надходять у каналізацію з території Абонента визначається шляхом розрахунку відповідно до п. 15.І Правил користування (п. 4.10 - 4.12 «Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України», затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 р. № 190). (далі - Правил)

Для розрахунків нарахування розміру оплати за обсяги стічних вод, Позивач використовує фактичний рівень опадів за даними комунального підприємства «Науковий центр еколого-соціальних досліджень» за попередній місяць.

Відповідно до п. 6.4.1 Договору, Абонент зобов'язаний своєчасно, в триденний термін після вручення рахунків сплачувати Водоканалу: за послуги водопостачання та водовідведення; за скид понаднормативних забруднень; за скид умовно чистих, дренажних та дощових вод.

Позивач у позові вказує на те, що відповідач, договірні зобов'язання виконує неналежним чином, а саме: не здійснив роботи по відновленню надійного та безперебійного обліку послуг з водовідведення, в зв'язку з чим, станом на червень місяць 2015 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за стічні води в сумі 244 082,91грн.

Всупереч вищезазначеним умовам Договору, відповідач в період з лютого місяця 2015 року по травень місяць 2015 року проводить оплату згідно отриманих рахунків частково, а саме, не сплачуючи позивачу надану послугу з прийняття стічних вод, що утворилися внаслідок випадання атмосферних опадів і неорганізовано потрапляють в мережу водовідведення позивача.

Позивач просить суду стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 244082,91грн., яку було розраховано у відповідності до п. п. 4.10 - 4.12 Правил користування та п. 5.3. Договору.

Відповідності до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В ст. 174 ГК України, визначено, що господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частина 2 ст. 193 ГК України вказує, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частиною 7 ст. 193 ГК України передбачено, що не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пункт. 1.1. Правил користування, передбачає, що ці правила є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб -підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

Відповідно до п.1.4. Правил приймання, стічні води Підприємств - усі види стічних вод, що утворилися внаслідок їхньої діяльності після використання води в усіх системах водопостачання (господарсько-питного, технічного, гарячого водопостачання тощо), а також поверхневі та дощові води з території Підприємства (з урахуванням субабонентів).

Відповідно до п. 1.3. Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів, затвердженою наказом Держбуду від 19.02.2002 N 37, зареєстрованою в Мін'юсті 26.04.2002 за N 402/6690 (далі по тексту - «Інструкція»), підприємства повинні повністю покрити всі витрати Водоканалу, пов'язані з транспортуванням і очищенням стічних вод та справлянням збору за забруднення навколишнього природного середовища.

Зазначена вище Інструкція поширюється на комунальні підприємства водопровідно - каналізаційного господарства міст і селищ України та інші підприємства, що мають на балансі системи місцевого водопроводу та каналізації (далі - Водоканали), та на всі підприємства, установи, організації незалежно від форм власності й відомчої належності, які скидають свої стічні води в системи каналізації населених пунктів (далі - Підприємства).

Пунктом 2.2. Інструкції встановлено, що за додаткову кількість стічних вод, що надходять до міської каналізації у періоди дощів та сніготанення через люки каналізаційних колодязів та приймачі дощової каналізації на території Підприємства, останні сплачують згідно з п. 15.9. Правил користування (дані Правила користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 01.07.94 року № 65 втратили свою чинність згідно Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 року № 190, згідно яких сплата за додаткову кількість стічних вод регулює п. 4.10. - 4.12 Правил).

Таким чином, вимога позивача про стягнення заборгованості у сумі 244082,91грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем відповідно до п. 7.2 Договору заявлено до стягнення з відповідача пеню в розмірі 25823,49 грн., 1298,28грн. - 3% річних, 18784,65грн. - інфляційні витрати.

У відповідності до п. 7.2 Договору у разі несвоєчасного виконання умов оплати Абонент сплачує Водоканалу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої у момент нарахування пені, від суми простроченого платежу за кожен день затримки.

Відповідно до статей 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 статті 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно до статей 546, 549 Цивільного кодексу України та статті 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За приписами п. 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Після проведення перевірки наданого позивачем розрахунку позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних витрат, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є правомірними, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Допустимих доказів в спростування наведеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обгрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Понесені позивачем при зверненні з даним позовом судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача відповідно до ст.49 ГПК України.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "АвтоКраз", вул. Київська-62, м.Кременчук, Полтавська область, 39631 (код 05808735) на користь Комунального підприємства "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради ( пров.Героїв Бреста-35А, м.Кременчук, Полтавська область, 39602 (р/р 2068 в відділенні ПАТ "Діамантбанк", МФО 320854, код ЄДРППОУ 03361655) заборгованість за надані послуги з прийняття стічних вод в сумі 244 082,91грн., 25 823,49грн. - пені, 1 298,28 гри. - 3% річних, 18 784,65грн. - інфляційні втрати, а також судовий збір в розмірі 5 799,79грн.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено: 24.09.2015р.

Суддя Кльопов І.Г.