ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" вересня 2015 р.Справа № 924/1135/15

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Крамар С.І., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Енергія" м. Київ

до Дочірнього підприємства "Хмельницький облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" м. Хмельницький

про стягнення відповідно до п. 4.10. Договорів відсотки за час користування коштами постачальника в розмірі 3%річних в розмірі 10480,09 грн. та відповідно до п. 4.10. Договорів індекс інфляції в розмірі 223728,91 грн.

Представники сторін:

від позивача: Валігура О.О. - представник згідно довіреності від 14.01.2015р.,

від відповідача: Мамчур Р.В. - представник згідно довіреності №16-15 від 23.06.2015р.

В судовому засіданні відповідно до ч.2 ст.85 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Енергія" м. Київ просить суд стягнути з відповідача - Дочірнього підприємства "Хмельницький облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" м. Хмельницький відповідно до п. 4.10. Договорів від 27.01.14р. №12-14 та 10.02.14р. №19-14 відсотки за час користування коштами постачальника в розмірі 3% річних в розмірі 10480,09 грн. та відповідно до п. 4.10. Договорів індекс інфляції в розмірі 223728,91грн.

На адресу суду відділом примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Хмельницькій області надіслано повідомлення згідно якого державним виконавцем здійснено часткове погашення заборгованості по наказам №924/1411/14 від 06.11.14 та №924/1410/14 від 14.10.14., а саме згідно розпоряджень затверджених начальником Першого МВ ДВС Хмельницького МРУЮ та повідомлення відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Хмельницькій області перераховані кошти по наказу №924/1411/14 від 06.11.14 становлять 10500грн. - 27.01.15; 10000грн. - 13.02.15; 5000грн. - 16.03.15; 12000грн. - 31.03.15; 6000грн. - 20.04.15; 122718,34грн. - 24.07.15; 53400,53грн. - 28.08.15. Залишок заборгованості становить 132675,58грн. По наказу №924/1410/14 від 14.10.14 складають 3900грн. - 27.01.15; 4000грн. - 13.02.15; 3900грн. - 16.03.15; 4000грн. - 31.03.15; 4000грн. - 20.04.15; 40982грн. - 24.07.15; 19989,56грн. - 28.08.15. Залишок заборгованості становить 49672,02грн.

Представник позивача в судових засіданнях та у письмових заявах підтримав позовні вимоги, уточнив обставини справи та просив суд задовольнити позов стягнувши з відповідача 3% річних в розмірі 10480,08грн. та інфляційні втрати в сумі 223728,90грн., оскільки дані вимоги обґрунтовані наявними в матеріалах справи доказами.

Представник відповідача в судовому засіданні зазначає, що прострочення заборгованості сталося не з вини відповідача. Звертає увагу суду, що відповідачем здійснюється поступове погашення боргу по мірі погашення заборгованості з оплати за виконані роботи перед ДП "Хмельницький облавтодор". В судовому засіданні подав додаткові документи по справі.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне:

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 29.10.2014р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Енергія" як юридична особа зареєстровано за адресою: м. Київ, вул. Щекавицька, буд. 37/48, кв. 1, .

Відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Дочірнє підприємство "Хмельницький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" є юридичною особою, зареєстровано за адресою: м. Хмельницький, вул. Свободи, 77, .

Між Товариством з обмеженою відповідальністю Торговий дім "Енергія" (надалі-постачальник) та Дочірнім підприємством "Хмельницький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (надалі - покупець) було укладено договори поставки №12-14 від 27.01.2014р. та №19-14 від 10.02.2014р. (надалі - договори).

Пунктом 1.1 договорів сторони визначили, що постачальник зобов'язується передати у власність покупцю нафтопродукти (надалі - Товар), а покупець зобов'язується прийняти і сплатити їх вартість на умовах даного договору. Кількість, асортимент та ціна товару зазначається у специфікаціях (форма специфікації затверджується сторонами додатком № 1), що складаються постачальником та підтверджується шляхом підписання покупцем на умовах даного договору. Кожна специфікація є невід'ємною частиною даного договору. Кожна наступна специфікація не відміняє і не припиняю дію попередніх специфікацій ні повністю, ні частково, якщо інше не зазначено в ній.

Згідно з п. 2.2 договорів передача покупцю товару здійснюється в разі надання покупцем довіреності на отримання зазначеної кількості товару. Датою виникнення права власності на товар у покупця є дата підписання видаткової накладної та/або товарно-транспортної накладної з подальшою передачею видаткової накладної.

Відповідно до п. 4.10. договорів сторони прийшли до згоди, що при не своєчасній оплаті товару не зарахована грошова сума є сума, якою користується покупець та належить постачальнику і за час користування постачальник має право нарахувати, а покупець в такому випадку зобов'язується сплатити відсотки за час користування коштами постачальника в розмірі 3% (три відсотки) річних, крім того покупець, на вимогу постачальника зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

На виконання умов договору №12-14 від 27.01.2014р. позивач поставив відповідачу, а відповідач фактично отримав нафтопродукти згідно специфікації №16 від 11.02.2014р. до договору поставки: бензин А-92 в кількості 9955 л та надано транспортні послуги відповідно на загальну суму 107323,00 грн. з ПДВ, що підтверджується підписаними з обох сторін специфікаціями №16 (додаток №1 до договору поставки №12-14 від 27.01.2014 року) від 11.02.2014року; видаткова накладна №56 від 11.02.2014року; довіреністю на отримання довіреною особою відповідача товару.

Відповідно до умов договору №19-14 від 10.02.2014р. ТОВ "ТД "Енергія" поставив відповідачу, а відповідач отримав нафтопродукти згідно специфікації №15 від 11.02.2014р., №17 від 11.02.2014 року, №18 від 11.02.2014року до договору поставки: дизельне паливо в кількості 7009 літрів, 9080 літрів і 6400 літрів та бензин А-92 в кількості 5777л. та надано транспортні послуги відповідно на загальну суму 286219,50грн. з ПДВ, що підтверджується підписаними з обох сторін; видатковими накладними №58 від 11.02.2014 року; №57 від 11.02.2014 року; довіреністю на отримання довіреною особою відповідача товару.

У зв'язку із простроченням платежу за поставлений товар позивач звернувся з позовом до суду.

14.10.2014р. рішенням господарського суду області по справі №924/1410/14, позов щодо стягнення заборгованості за договором поставки від 27.01.2014р. №12-14 було задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача 107323,00 грн. основного боргу, 7129,31грн. пені, 1508,40грн. 3% річних, 11912,85грн. інфляційних та 2570,14грн. відшкодування сплаченого судового збору. Видано наказ.

27.10.2014р. рішенням суду області по справі №924/1411/14, позов щодо стягнення заборгованості за договором поставки від 10.02.2014р. №19-14 задоволено стягнуто з відповідача на користь позивача 286219,50 грн. основного боргу, 23374,11 грн. пені, 4022,75грн. 3% річних, 31770,36грн. інфляційних та 6907,73грн. відшкодування сплаченого судового збору. Видано наказ.

Згідно наявних матеріалів справи, позивач звернувся до Відділу ДВС з заявами про примусове виконання рішень господарського суду. Заяви було об'єднано в одне виконавче провадження.

Відповідно до розпоряджень начальника Першого МВ ДВС Хмельницького МРУЮ №45307582, №45493840, №45493840, розрахунку розподілу стягнутих з боржника сум для задоволення вимог стягувача за зведеним виконавчим провадженням №43471348, оскільки у самостійному порядку заборгованість відповідача (боржника) не погашено, то в процесі примусового виконання рішень державним виконавцем було здійснено часткове погашення заборгованості, а саме перераховані кошти:

- по наказу №924/1410/14 від 14.10.14 складають 3900грн. - 27.01.15; 4000грн. - 13.02.15; 3900грн. - 16.03.15; 4000грн. - 31.03.15; 4000грн. - 20.04.15; 40982грн. - 24.07.15; 19989,56грн. - 28.08.15р. (залишок заборгованості становить 49672,02грн.);

- по наказу №924/1411/14 від 06.11.2014р. в сумі 10500,00грн. - 27.01.2015р.; 10000,00грн. - 13.02.2015р.; 5000,00грн. - 16.03.2015р.; 12000,00грн. - 31.03.2015р.; 6000,00грн. - 20.04.2015р.; 122718,34грн. - 24.07.2015р.; 53400,53грн. - 28.08.2015р. (залишок заборгованості становить 132675,58грн.), що також підтверджується банківськими виписками від 13.02.2015р., від 18.02.2015р., від 23.03.2015р., від 02.04.2015р., від 23.04.2015р.

У зв'язку з наявністю не погашеної заборгованості позивач звернувся з позовом до суду, який уточнив в процесі судового розгляду та просить суд стягнути з відповідача відповідно до п. 4.10. договорів відсотки за час користування коштами постачальника в розмірі 3% річних в розмірі 10480,08грн. та відповідно до п. 4.10. договорів індекс інфляції в розмірі 223728,90грн.

Аналізуючи надані по справі докази, оцінюючи їх в сукупності, судом враховано наступне:

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.01.2014р. та 10.02.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Енергія" (постачальник) та Дочірнім підприємством "Хмельницький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (покупець) було укладено договори поставки №12-14 та №19-14, за умовами яких постачальник зобов'язався передати у власність покупцю нафтопродукти (товар), а покупець зобов'язався прийняти і сплатити їх вартість на умовах даного договору.

Сторони договорів поставки передбачили (п. 4.10), що при несвоєчасній оплаті товару постачальник має право нараховувати, а покупець зобов'язується сплачувати відсотки за час користування коштами у розмірі 3% річних та сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Оскільки відповідачем не було здійснено оплату за поставлений товар, позивач звернувся з позовними вимогами до суду.

Відповідно до ст. 35 ГПК України, підставами звільнення від доказування зазначено факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, які не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Згідно рішень господарського суду Хмельницький області №924/1410/14 від 14.10.2014р. та №924/1411/14 від 27.10.2014р. на користь позивача було стягнуто: 107323,00 грн. та 286219,50грн. основного боргу, 7129,31грн. та 23374,11 грн. пені, 1508,40грн. та 4022,75грн. 3% річних, 11912,85грн. та 31770,36грн. інфляційних, 2570,14грн. та 6907,73грн. відшкодування сплаченого судового збору відповідно.

Як на підставу позову в даній справі позивач посилається на неналежне невиконання відповідачем умов договорів поставки №12-14 від 27.01.2014р. та №19-14 від 10.02.2014р. та вказаних рішень суду.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобов'язання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом враховано, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Хмельницькій області знаходиться зведене виконавче провадження №43471348 про стягнення боргів з ДП "Хмельницький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", в тому числі на користь ТОВ "Торговий дім "Енергія" по рішеннях суду області у справах №924/1410/14 від 14.10.2014р. на суму 352294,45грн. та №924/1411/14 від 27.10.2014р. на суму 130443,70грн.

Як вбачається з матеріалів справи, до дати подання ТОВ "Торговий дім "Енергія" позовної заяви, в ході проведення виконавчих дій по виконавчому провадженню з примусового виконання наказів господарського суду по справах №924/1410/14 та №924/1411/14 позивачу було перераховано кошти в сумі 63300,00грн., з яких: по наказу №924/1410/14 від 14.10.14р. 3900грн. - 27.01.15; 4000грн. - 13.02.15; 3900грн. - 16.03.15; 4000грн. - 31.03.15; 4000грн. - 20.04.15; та по наказу №924/1411/14 від 06.11.2014р. в сумі 10500,00грн. - 27.01.2015р.; 10000,00грн. - 13.02.2015р.; 5000,00грн. - 16.03.2015р.; 12000,00грн. - 31.03.2015р.; 6000,00грн. - 20.04.2015р.

Аналізом статті 599 ЦК України встановлено, що за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 625 ЦК України, передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приписами п. 7.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" зазначено, що якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

З огляду на викладене, судом враховано, що саме лише прийняття судом рішення про задоволення вимог стягувача (кредитора), якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє стягувача (кредитора) права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум, якою регламентується відповідальність за порушення грошового зобов'язання. (Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду України від 23 січня 2012р. у справі № 3-142гс11).

Відповідно до наявних в матеріалах справи уточнених розрахунків №22/1 та №22/2 від 15.09.2015р., позивач просить стягнути з відповідача інфляційні в сумі 223728,90грн., з них: за договором поставки №12-14 від 27.01.2014р. (рішення №924/1410/14) - 61013,12грн. та за договором поставки №19-14 від 10.02.2014р. (рішення №924/1411/14) - 162715,78грн. за період з серпня 2014 року по червень 2015року (включно), а також 2858,02грн. та 7622,06грн. - 3% річних за період з 16.08.2015 р. по 05.07.2015р.

Судом враховано, що згідно з рішеннями господарського суду області:

- від 14.10.2014р. у справі №924/1410/14 було задоволено до стягнення з відповідача 11912,85грн. інфляційних, обрахованих за період з лютого 2014 р. по липень 2014 р., та 1508,40грн. 3% річних за період з 26.02.2014р. по 15.08.2014р.;

- від 27.10.2014р. у справі №924/1411/14 було задоволено до стягнення з відповідача 31770,36грн. інфляційних, обрахованих за період з березня 2014 р. по серпень 2014 р., та 4022,75грн. 3% річних за період з 26.02.2014р. по 15.08.2014р.

З огляду на викладене, суд, перевіривши розрахунок інфляційних та 3% річних, наданий позивачем під час розгляду справи встановив, що позивач правомірно та в межах максимального розміру заявив до стягнення суму 3% річних в розмірі 2858,02грн. (договір поставки №12-14 від 27.01.2014р. та рішення №924/1410/14) та 7622,06грн. (договір поставки №19-14 від 10.02.2014р. та рішення №924/1411/14) за період з 16.08.2015р. по 05.07.2015р., а також інфляційні втрати за договором поставки №12-14 від 27.01.2014р. (рішення №924/1410/14) за період з серпня 2014 року по червень 2015 року в розмірі 61013,12грн.

Між тим, суд, здійснивши перерахунок інфляційних за договором поставки №19-14 від 10.02.2014р., виходячи з вказаного позивачем розрахунку та рішення №924/1411/14, приходить до висновку, що позивачем не вірно обрано початок періоду їх нарахування та вважає правомірно заявленою до стягнення суму інфляційних у розмірі 159172,30грн. за період з вересня 2014 року по червень 2015 року. В стягненні решти інфляційних слід відмовити.

Враховуючи вищезазначене, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований, підтверджений належними у справі доказами та підлягає задоволенню частково на суму 3% річних у розмірі 10480,08грн. та на суму 220185,42грн. - інфляційних, у зв'язку з проведеною судом перевіркою правильності проведених нарахувань.

У зв'язку із частковим задоволенням позову згідно з ст.49 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 45, 12, 15, 33, 35, 43, 44, 49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Енергія" м. Київ до Дочірнього підприємства "Хмельницький облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" м. Хмельницький про стягнення відповідно до п. 4.10. Договорів відсотки за час користування коштами постачальника в розмірі 3%річних в розмірі 10480,08грн. та відповідно до п. 4.10. Договорів індекс інфляції в розмірі 223728,90грн. задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Хмельницький облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (29000, м. Хмельницький, вул. Свободи, 77, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Енергія" (04071, м. Київ, Подільський район, вул. Щекавицька, 37/48, кв.1, ) 10480,08грн. (десять тисяч чотириста вісімдесят гривень 08 коп.) - 3% річних, 220192,42грн. (двісті двадцять тисяч сто дев`яносто дві гривні 42 коп.) - інфляційних, 4613,45грн. (чотири тисячі шістсот тринадцять гривень 45 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

У решті позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 25.09.2015р.

Суддя С.І. Крамар

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи;

2 - позивачу- (04071, м. Київ, Подільський район, вул.Щекавицька, 37/48, кв.1);

3 - відповідачу- (м. Хмельницький, вул. Свободи, 77).