РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2015Справа №910/13046/15

За позовомПрокурора міста Ірпеня в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації, Київської обласної ради та Комунального підприємства Київської обласної ради "Друкар"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Схід"
про стягнення 35 773,60 грн. та розірвання договору
Суддя Яковенко А.В.

Представники сторін:

Від прокуратури Ющенко М.А. посвідчення № 030760 від 12.12.2014 р.
від позивача 1 не з'явилися
від позивача 2не з'явилися
від позивача 3Розя О.В. дов. № 82 від 05.03.2015 р.
від відповідача не з'явилися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Прокурор міста Ірпеня в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації, Київської обласної ради та Комунального підприємства Київської обласної ради "Друкар" (надалі - "Підприємство") звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Схід" (надалі - "Товариство") про стягнення 35 773,60 грн. та розірвання договору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору оренди нерухомого майна, що перебуває в спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області №29/14 від 27.10.2014 р. позивач передав у платне строкове користування нежиле приміщення, а відповідач належним чином грошове зобов'язання по внесенню орендної плати та інших платежів не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 34 314,84 грн. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 1 420,59 грн., 3% річних у розмірі 38,17 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.05.2015 р. порушено провадження у справі № 910/13046/15 та призначено розгляд вказаної справи на 17.06.2015 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.06.2015 р. розгляд справи відкладено до 22.07.2015 р. у зв'язку із неявкою представників позивача 2 та відповідача та невиконанням ними вимог ухвали суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.07.2015 р. продовжено процесуальний строк розгляду справи на 15 днів та відкладено розгляд справи на 03.08.2015р., крім того розглянуто заяву прокурора про збільшення позовних вимог, а тому новою ціною позову, виходячи з якої розглядається спір є: 71 354,22 грн., з яких: 60 176,23 грн. - основний борг, 10 731,33 грн. - пеня та 446,66 грн. - 3% річних.

В судове засідання представники прокуратури та позивача 3 з'явилися, на виконання вимог ухвал суду надали документи, позовні вимоги, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог підтримали повністю.

Представники позивачів 1 та 2 в судове засідання не з'явилися, проте через відділ діловодства подали пояснення, відповідно до яких позовні вимоги підтримали в повному обсязі, та просили розглядати справу за їх відсутності.

Відповідач та його представник в судове засідання не з'явилися, проте подали відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти задоволення позовних вимог заперечували в повному обсязі.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача та прокурора всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27.10.2014 р. між Підприємством (орендодавець) та Товариством (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна, що перебуває в спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області №29/14 (надалі - "Договір").

Відповідно до п. 1.1 Договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлові приміщення №8, 9,10,11,12,13,39,40,41,42,43,44 (надалі - майно), загальною площею 140,45 кв. м., які розташовані в підвалі адміністративної будівлі, за адресою: м. Київ, вул. С. Петлюри, 16/108. Майно знаходиться на балансі Комунального підприємства Київської обласної ради "Друкар" (балансоутримувач), вартість якого визначено згідно зі звітом про незалежну оцінку, здійснену станом на 31 березня 2014 року, і становить 865 143,93 грн. без ПДВ.

Згідно п. 1.2 Майно передається в оренду з метою розміщення складу.

Відповідно до п. 2.1. договору, орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі майна.

Згідно із п. 2.2. договору, передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Майно залишається у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області, в особі Київської обласної ради, а орендар користується ним протягом строку оренди.

У випадку розірвання договору чи припинення його дії орендар зобов'язаний негайно (не пізніше семи календарних днів) повернути орендодавцю об'єкт оренди по акту приймання-передачі. Майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонам акту приймання-передачі. Обов'язок щодо складання акта приймання-передачі про повернення майна покладається на орендаря. Прийом-передача майна проводиться з обов'язковим обстеженням його стану, що відображається у відповідних актах приймання - передачі майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області. Обов'язок по складанню акта приймання-передачі покладається на сторону яка передає майно іншій стороні договору (п. 2.3., п. 2.4., п. 2.5.).

На виконання умов Договору 01.11.2014 р. позивач передав, а відповідач прийняв в оренду приміщення площею 140,45 кв.м., розміщене за адресою: м. Київ, вул. С. Петлюри, 16/108, що підтверджується актом приймання передачі нежитлового приміщення від 01.11.2014 р.

Відповідно до п. 3.1. договору, орендна плата визначається за результатами конкурсу (орендна плата може бути встановлена за домовленістю сторін, але не менше розміру, визначеного на підставі законодавства України у сфері орендних відносин) і становить за перший місяць оренди 10 533,75 грн. без ПДВ з урахуванням індексу інфляції за серпень 2014 року. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством.

Пунктом 3.2. договору визначено, що орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. При дефляції для розрахунку орендної плати застосовується індекс 1.

Відповідно до пункту 3.3. договору, орендна плата перераховується орендарем у розмірі 100% на розрахунковий рахунок орендодавця щомісячно не пізніше 5 числа на умовах попередньої оплати.

Згідно з п. 3.6. договору, орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та орендодавця у визначеному пунктом 3.3. співвідношенні, з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Пунктами 5.7., 5.8. договору передбачено, що орендар взяв на себе зобов'язання нести витрати, пов'язані з утримуванням орендованого майна, які не входять до орендної плати та сплачуються орендарем окремо на підставі додатків до договору та рахунків та своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату та відшкодовувати витрати, пов'язані з утримуванням орендованого майна.

Відповідно до додатку 1.1. до договору (розрахунок орендної плати), додатку 1.2. (розрахунок витрат, пов'язаних з утриманням будинку), додатку 1.3. (розрахунок витрат, пов'язаних з утриманням земельної ділянки), сторонами погоджено розміри орендної плати, витрат, пов'язаних з утриманням будинку та витрат, пов'язаних з утриманням земельної ділянки.

Відповідно до п. 5.13 договору, орендар взяв на себе зобов'язання, протягом трьох днів після укладення договору оренди, укласти з орендодавцем договір про відшкодування витрат на надання комунальних послуг орендарю.

27.10.2014 між Комунальним підприємством Київської обласної ради "Друкар" (балансоутримувачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Схід» (орендодавцем) було укладено договір №29/14-1 про відшкодування витрат балансоутримувача на надання комунальних послуг орендарю, відповідно до умов якого балансоутримувач забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт будівлі, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. С. Петлюри, 16/108 (надалі - будівля), а також утримання прибудинкової території, а орендар бере участь у витратах балансоутримувача на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі в цій будівлі або пропорційно кількості користувачів чи за кількістю джерел електрообладнання. У разі відсутності лічильників з обліку спожитих орендарем послуг або з інших поважних причин застосовується критерій - пропорційно до займаної площі.

Відповідно до п. 2.2.3. вказаного договору, орендар зобов'язався, не пізніше 25 числа поточного місяця вносити плату на рахунок балансоутримувача будівлі за санітарне обслуговування прибудинкової території та допоміжних приміщень будівлі, технічне обслуговування будівлі відповідно до загальної площі приміщення, на ремонт до відповідної вартості приміщення, а також за комунальні послуги.

Даний договір діє з 01.11.2014 по 31.10.2015 включно (п. 5.2.).

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов'язання за Договорами, у зв'язку з чим позивач вказує на існування заборгованості з орендної плати та інших платежів у розмірі 60 176,23 грн. за період з січня 2015 року по травень 2015 року., крім того, прокурор, посилаючись на наявність істотного порушення договору оренди нерухомого майна, що перебуває в спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області № 29/14 від 27.10.2014, на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України, просить суд розірвати вказаний договір.

Договір є договором оренди комунального майна, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України, Глави 30 Господарського кодексу України та Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з частиною 1 статті 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Аналогічні норми містяться в положеннях ст. 759 Цивільного кодексу України.

Матеріалами справи підтверджується факт передачі приміщення в оренду та користування ним відповідачем у період з січня 2015 р. по травень 2015 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частинами 1, 4 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Частинами 1 та 3 статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, враховуючи приписи п. 3.3 Договору та п. 2.2.3 Договору про відшкодування витрат балансоутримувача на надання комунальних послуг орендарю №29/14-1 відповідач повинен був сплачувати орендну плату та інші платежі Позивачем виставлялись рахунки на оплату орендних та інших платежів за період з січня 2015 року по травень 2015 року, заборгованість відповідача з орендної плати та інших платежів у цей період становить 60 176,23 грн., а строк виконання грошового зобов'язання на момент подання позовної заяви настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача 60 176,23 грн. на підставі Договорів.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти задоволення позовні вимоги заперечив, посилаючись на те, що Товариством було сплачено всі платежі за договором оренди до 01 січня 2015 року, а в подальшому користування орендованим приміщенням не здійснювалось, у зв'язку із, вчиненням позивачем перешкод, які полягали у вимаганні хабара та погроз примусового виселення Товариства з приміщення. Відповідач, стверджує, що в межах кримінального провадження №0000434 по обвинуваченню Візітова Павла Івановича (директора КП Київської обласної ради "Друкар") та Колосовського Дмитра Вікторовича (менеджера КП Київської обласної ради "Друкар") у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, що перебуває на розгляді у Шевченківському районному суді міста Києва, встановлюється факт вчинення службовими особами позивача перешкод у діяльності Товариства. Таким чином, позивач стверджує, що невиконання відповідачем обов'язків за договором оренди нерухомого майна №29/14 від 27.10.2014 в частині несплати орендних платежів з 01.01.2015 відбулось виключно з вини позивача, а тому відповідач не має нести відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Вказані заперечення, не приймаються судом до уваги з огляду на наступне, відповідні доводи відповідача не спростовують факту наявності заборгованості за договором оренди нерухомого майна № 29/14 від 27.10.2014 та не свідчать про наявність підстав для звільнення відповідача від відповідальності за порушення господарського зобов'язання. Належних доказів, які б підтверджували факт не користування орендованим приміщенням до 07.05.2015 відповідачем не надано, та не доведено що документи, які він просив витребувати у відзиві, впливають на спірні правовідносини, що виникли між сторонами за договором оренди нерухомого майна № 29/14 від 27.10.2014.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Таким чином, позовні вимоги Прокурора про стягнення з Товариства заборгованості з орендної плати та інших платежів у розмірі 60 176,23 грн. є правомірними та обґрунтованими.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 10 731,33 грн. та 3% річних у розмірі 466,66 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням зобов'язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом п. 3.6. договору, орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та орендодавця у визначеному пунктом 3.3. співвідношенні, з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив та вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 10 731,33 грн. та 3% річних у розмірі 466,66 грн.

Також, прокурором, заявлено вимогу про розірвання договору оренди нерухомого майна, що перебуває в спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області № 29/14 від 27.10.2014 р.

У відповідності до п. 10.1. договору оренди, даний договір набирає чинності з моменту його підписання та поширює свою дію з 01.11.2014 до 31.10.2015 включно.

Матеріалами справи, не підтверджується факт повернення орендованого майна, а відповідачем даний факт не доведено.

Статтею 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що договір оренди припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; приватизації об'єкта оренди орендарем (за участю орендаря); банкрутства орендаря; загибелі об'єкта оренди; ліквідації юридичної особи, яка була орендарем або орендодавцем.

Договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Частиною 2 ст. 651 Цивільного кодексу України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Орендна плата згідно ст. 284 Господарського кодексу України є істотною умовою договору оренди.

Пунктом 9.4 Договору оренди встановлено, що у разі несплати орендарем плати більше одного місяця, орендодавець має право ставити питання про дострокове розірвання договору у встановленому чинним законодавством порядку.

Згідно із п. 10.3. договору оренди, за ініціативою однієї із сторін цей договір може бути розірвано рішенням суду у випадках, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до п. 10.7. договору оренди, чинність цього договору припиняється внаслідок: закінчення строку, на який його було укладено; приватизації орендованого майна орендарем; загибелі орендованого майна; достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням господарського суду; банкрутства орендаря та в інших випадках, прямо передбачених чинним законодавством України.

У відповідності із ст. 782 Цивільного кодексу України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Як встановлено судом відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання щодо внесення орендної плати, а тому у відповідності з положеннями ст. 782 Цивільного кодексу України позивач набув право відмовитися від Договору.

Суд відзначає, що направлення позивачем 3 на адресу відповідача вимоги № 83 від 06.03.2015 р. в розумінні ст. 651, 782 Цивільного кодексу України не свідчить про односторонню відмову позивача від Договору, оскільки його текст не містить посилання на наявність наміру розірвати Договір в судовому порядку, а тому Договір є чинним, що не виключає можливості його розірвання в судовому порядку.

Таким чином, враховуючи, що Договором прямо передбачена можливість його дострокового розірвання внаслідок порушення термінів здійснення орендної плати та інших платежів (п.9.4), а також з урахуванням того, що несплата орендних платежів є істотним порушенням договору оренди, позовні вимоги про розірвання Договору визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, недотримання позивачем вимог положень ст. 188 Господарського кодексу України, яка передбачає обов'язок попереднього направлення іншій стороні договору пропозиції про його розірвання, не може бути підставою для відмови у позові про розірвання договору, оскільки згідно рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002 р. №15-пр/2002 направлення такої пропозиції є правом, а не обов'язком особи, яка добровільного його використовує виходячи з власних інтересів, та не позбавляє позивача права на звернення за захистом своїх порушених прав до суду з позовом про розірвання договору.

Аналогічне застосування наведеної норми міститься в постанові Верховного Суду України від 19.09.2011 р. у справі №3-74гс11, яка згідно ст. 11128 Господарського процесуального кодексу України є обов'язковою при розгляді інших справ.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність повного задоволення позовних вимог прокурора.

Стосовно правомірності звернення з даним позовом до суду прокурором в інтересах держави в особі визначених ним осіб суд відзначає наступне.

Відповідно до ст. 121 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.

Згідно з п. 6 частини другої ст. 20 Закону України "Про прокуратуру" при виявленні порушень закону прокурор або його заступник у межах своєї компетенції мають право звертатись до суду з заявами про захист прав і законних інтересів громадян, держави, а також підприємств та інших юридичних осіб.

Ст. 361 Закону України "Про прокуратуру" передбачає, що представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою. Формами представництва є, зокрема, звернення до суду з позовами, коли порушуються інтереси держави та участь у розгляді судами справ. Прокурор самостійно визначає підстави для представництва у судах, форму його здійснення і може здійснювати представництво в будь-якій стадії судочинства в порядку, передбаченому процесуальним законом.

Абзац третій частини першої та частина третя ст. 2 Господарського процесуального кодексу України визначають, що господарський суд порушує справи за позовними заявами прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави; прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

У рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 р. у справі № 1-1/99 зазначено, що інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

У відповідності до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" державну політику у сфері оренди здійснюють: Кабінет Міністрів України, а також Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо державного майна; органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим, - щодо майна, яке належить Автономній Республіці Крим; органи місцевого самоврядування - щодо майна, яке перебуває в комунальній власності.

Згідно ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" обласні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами.

Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування" органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Пунктом 4.5 Положення про повноваження в частині управління майном спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області, затвердженого рішенням Київської обласної ради від 24.12.2010 р. №025-03-VI, балансоутримувачі майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області забезпечують відповідно до затвердженого власником майна порядку відрахування до обласного бюджету частини чистого прибутку (доходу).

Відповідно до п. 1.1 Статуту Підприємства воно засноване на спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області і є комунальним унітарним підприємством. Київська обласна рада від імені та в інтересах зазначених територіальних громад здійснює правомочності з володіння, користування, розпорядження та управління Підприємством. Підприємство безпосередньо підпорядковується Київській обласній раді та входить до її сфери управління. Майно Підприємства перебуває у комунальній власності і закріплюється за ним на праві господарського відання.

Згідно з п. 3.3 Договору 50% орендної плати за нерухоме майно орендодавець перераховує до обласного бюджету.

Враховуючи викладене, прокурора міста Ірпеня правомірно згідно діючого законодавства звернувся до суду з даною позовною заявою для захисту інтересів держави в особі визначених ним осіб.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Схід" (04060, м. Київ, вул. Академіка Щусева, 6, кв. 80; ідентифікаційний номер 30972201) на користь Комунального підприємства Київської обласної ради "Друкар" (08200, Київська область, м. Ірпінь, вулиця Паризької Комуни, будинок 11; ідентифікаційний номер 02466949) заборгованість по орендній платі у розмірі 50 734,15 грн., витрати пов'язані з утриманням будинку у розмірі 6 779,65 грн., витрати пов'язані з відшкодуванням податку на землю у розмірі 841,71 грн., відшкодування комунальних послуг у розмірі 1 820,72 грн., пеню у розмірі 10 731,33 грн., 3% річних у розмірі 446, 66 грн.

3. Розірвати договір оренди нерухомого майна, що перебуває в спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області № 29/14 від 27.10.2014 укладений між Комунальним підприємством Київської обласної ради "Друкар" (08200, Київська область, м. Ірпінь, вулиця Паризької Комуни, будинок 11; ідентифікаційний номер 02466949) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Схід" (04060, м. Київ, вул. Академіка Щусева, 6, кв. 80; ідентифікаційний номер 30972201).

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Схід" (04060, м. Київ, вул. Академіка Щусева, 6, кв. 80; ідентифікаційний номер 30972201) в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 3 045,00 грн.

5. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

7. Дата складання повного тексту рішення 23.09.2015.

Cуддя А.В.Яковенко