номер провадження справи 7/89/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2015 Справа № 908/4120/15

За позовом: Субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1, м. Запоріжжя

до відповідача: Субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_2, м. Запоріжжя

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача : Товариство з обмеженою відповідальністю Спектр-Агро, м. Обухів, Київська область.

Суддя Н.С. Кутіщева - Арнет

Представники сторін:

позивача: ОСОБА_3, дов. № 663 від 28.08.2014р.

відповідача: ОСОБА_4, дов. № 659 від 18.06.2015р.

від третьої особи: не зявився.

Заявлено позов Субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 до Субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_2 про стягнення 83287 грн. 70 коп. збитків.

Ухвалою суду від 15.07.2015р. позовну заяву прийнято до розгляду, присвоєно провадженню № 7/89/15, судове засідання призначено на 20.08.2015р.

Ухвалою суду від 20.08.2015р. судове засідання відкладалось до 08.09.2015р.

Ухвала суду була направлена на адреси сторін, в установленому законом порядку та в строк.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму ВГС від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування ГПК України", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК (1798-12 ).

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні, протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК) (1798-12), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно ст. 22 ГПК України, сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їх процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази додаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 4-5 ГПК України, невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим кодексом та іншими законами України.

Розгляд спору по суті розпочато в судому засіданні 20.08.2015р.

Представник позивача, в судовому засіданні зазначив, що предметом спору є стягнення збитків в розмірі 83287 грн. 70 коп. та надав пояснення і обґрунтування позовних вимог, згідно зі ст.ст. 22, 33 ГПК України.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що 01 квітня 2013 року між ТОВ «Спектр-Агро» та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір №0104/3 організації транспортно-експедиторського обслуговування (надалі - договір ТЕО).

Згідно п.1.1. договору, замовник доручає, а виконавець бере на себе обов'язки організувати за рахунок замовника транспортно-експедиційне обслуговування (ТЕО), перевозку вантажів, а також надання інших послуг замовнику, погоджених в додаткових угодах до даного договору.

Згідно з п. 1. 3. договору, виконавець (позивач по даній справі), для виконання покладених на нього доручень, має право заключати від свого імені договори з підрядниками.

22 серпня 2013 року між ТОВ «Спектр-Агро» та ФОП ОСОБА_5 було укладено заявку-договір № 110 на перевезення товарно-матеріальних цінностей (далі - вантаж) за маршрутом: м. Обухів. Київська обл. - м. Запоріжжя.

З метою виконання заявки-договору № 110 від 22 серпня 2013 р., між позивачем ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 укладено заявку-договір № 293 на перевезення вантажу автотранспортом, за маршрутом: м.Обухів, Київська обл., - м. Запоріжжя.

Таким чином, між сторонами склалися господарські відносини на підставі укладених ними заявок-договорів, які породили між сторонами взаємні обов'язки а саме, позивачем була прийнята від ТОВ «Спектр-Агро» (заявка за № 110 від 22.08.2013р. на разове перевезення вантажу, у відповідності до чого, ФОП ОСОБА_5 знайшов ліцензованого перевізника вантажу - ФОП ОСОБА_2 (відповідача по справі), якого, відповідно до укладеної заявки-договору №293 від 22.08.2013р., залучив до здійснення перевезення.

Згідно з заявкою-договором № 293 від 22.08.2013р. на перевезення вантажу автотранспортом ФОП ОСОБА_2, перевізник несе відповідальність за збереження вантажу в розмірі вартості вантажу, згідно супровідних документів, а також несе відповідальність у формі штрафу за несвоєчасне подання автомобіля під вантаж, несвоєчасну доставку автомобіля під вивантаження, відмова від завантаження.

Також, відповідно до вищезазначеної заявки від 22.08.2013року, (відповідач) ФОП ОСОБА_2 прийняв та подав під завантаження свій автомобіль НОМЕР_1, водій якого ОСОБА_6 здійснив перевезення, на підставі укладеного з ним відповідного трудового договору.

23.08.2013р. складено товарно-транспортну накладну N 23/08/038, що підписана водієм ОСОБА_6, який, прийняв вантаж до перевезення у кількості 600 літрів «Вінцит Форте» та 200 літрів «Юнта квадро» товару (засіб захисту рослин), про що свідчить й акт здачі - прийняття виконаних робіт № ОУ-0000703 від 24.08.2013р.

Під час перевезення вищезазначеного товару автомобільним транспортом ФОП ОСОБА_2, водієм якого був ОСОБА_6, було здійснено розкрадання, що підтверджується самим водієм, шляхом підписання відповідного акту складеного 24.08.2013 року та копією листа Криничанського РВ ГУМУС України в Дніпропетровській області за № 8067 від 26.12.2013 року, в якому зазначено інформація про проведення працівниками вказаного районного відділу досудового розслідування за вчиненим кримінальним правопорушенням передбаченого ч. 1 .ст. 185 КК України, тобто крадіжки.

Відповідно до укладеної заявки-договору № 293, ФОП ОСОБА_2 повинен відповідати за спричинені перевізником матеріальні збитки, з підстав бездіяльності по забезпеченню збереження та доставки вантажу до місця призначення в повному об'ємі, зазначеного в товарно-транспортній накладній.

Право вимоги у позивача ФОП ОСОБА_5 виникло після виплати ним збитків за рішенням господарського суду Запорізької області від 11.09.2014 року, згідно умов договору № 0104/3 організації транспортно-експедиторського обслуговування в межах фактичних витрат в сумі 81 567, 20 грн., заподіяного ФОП ОСОБА_2, та судового збору. Фактично рішення суду вступило в закону силу 01.04.2014р. та було повністю виконано у березні 2015 року, а тому строки давності, про які заявлено відповідачем, з боку позивача не пропущені.

Дані факти та обставини, правовідносини між сторонами по справі № 908/3458/13 були встановлені судовими рішеннями Господарського суду Запорізької області 09.01.2014р.. Донецьким апеляційним господарським судом 01.04.2014р., Вищим господарським судом України від 09.07.2014 року, та за винесеним по даній справі рішенням Господарського суду Запорізької області від 11.09.2014р.

Враховуючи викладені обставини позивач звернувся до суду за захистом своїх інтересів.

Відповідач надав суду письмовий відзив, в якому проти позову заперечив, в обґрунтування посилається на той факт, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, виходячи з наступного: 22 серпня 2013 року між ФОП ОСОБА_2 (далі - відповідач, перевізник) та ФОП ОСОБА_1 (далі - позивач, експедитор) укладено заявка-договір №299 на перевезення вантажів автотранспортом.

В договорі сторонами було визначено наступні істотні умови договору: назва вантажу, дата завантаження, адреса завантаження, дата вивантаження, адреса вивантаження, фрахт, водій, марка автомобіля, а також додаткові умови завантаження - заднє.

23 серпня 2013 року водієм ОСОБА_6, який за трудовим договором від 24.04.2013р. працював водієм автотранспортного засобу у відповідача, за адресою: Київська область, м. Обухів, вул. Промислова, 20/2, були отримані товарно-матеріальні цінності, а також товарно-транспортна накладна серія 23/08/038 від 23.08.2013р., в якій визначено автопідприємство, замовник, вантажовідправник, вантажоодержувач, пункти навантаження та розвантаження тощо.

Товарно-транспортна накладна була видана вантажовідправником - ТОВ «Рем-Транс» (відбиток печатки саме цього підприємства міститься на ТТН), з яким відповідач будь-яких господарсько-правових відносин не мав. Також в даній ТТН автопідприємством, а отже і автоперевізником був зазначений ФОП ОСОБА_1 В товарно-транспортній накладній не визначено відомості про вартість вантажу, а також відсутні дані про особу менеджера з логістики, який дозволив відпуск продукції. Також зазначено, що вантаж передав ОСОБА_7 Відповідачу невідомо, яку посаду та на якому підприємстві займав чи займає зазначена особа.

Відповідно до даних вищезазначеної ТТН вантаж отримав завідуючий складом ОСОБА_8 В товарно-транспортній накладній серії 23/08/038 від 23.08.2013р., зазначено, що вантаж зі справною пломбою, тарою та пакуванням для перевезення отримав менеджер із логістики ОСОБА_9 При цьому, справжність підпису цієї посадової особи підтверджено відбитком печатки ТОВ «Спектр-Агро». Однак, відсутні дані щодо особи, яка отримала вантаж. Окрім ТТН серії 23/08/038 від 23.08.2013 року, інші документи на перевезення вантажу ТОВ «Спектр-Агро» не складались та у відповідача відсутні.

Відповідач вказує на те, що визначити вартість товару, що перевозився, також немає змоги. Позивач в матеріалах, доданих до позову, не надав доказу вартості товару (ні видаткової накладної, ні внутрішньої накладної про переміщення товарно-матеріальних цінностей).

Акт від 24.08.2013 року про втрату 440 літрів засобів захисту рослин, складений за участю менеджера з логістики ОСОБА_9, зав. складом ОСОБА_8, та водієм ОСОБА_6, складений без дотримання вимог розділу 15 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (затв. наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997р. N 363, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998р. за N 128/2568): в акті не підтверджені повноваження менеджера з логістики ОСОБА_9, зав. складом ОСОБА_8 на здійснення перевірки вантажу, якій прибув із слідами розкрадання; не вказано про наявність виписаного водієві ОСОБА_6 подорожного листа; в акті не зазначено про документ, за даними якого виявлена недостача вантажу; в акті не зазначено про масу брутто прийнятого вантажу; в акті не зазначено про наявність або відсутність видаткової накладної за якою повинен був прийнятий товар до перевезення; в акті не зазначені порушення цілісності транспортного засобу. Крім того, в товарно-транспортній накладній № 23/08/038 від 23 серпня 2013 року не зазначено про недостачу товару та складення акту. Відповідач заперечує, що вказане позивачем рішення у справі встановило розмір завданих збитків.

Також, відповідач зазначає, що зважаючи на той факт, що при укладенні заявки-договору №293 від 22.08.2013 року, між сторонами не досягнуто таких істотних умов як ціна та строк дії договору (ч. 3 ст. 180 ГК України - при укладенні господарського договору сторони зобов'язані в будь-якому випадку погодити предмет, ціну та строк дії договору), цей договір є неукладеним.

Враховуючи викладене, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідачем до відзиву долучена заява про застосування строків позовної давності. Обґрунтовуючи дану заяву відвідач вважає, що для даного вимог суд повинен застосувати скорочений строк позовної давності в один.

Заява судом прийнята до розгляду.

Судовий процес ведеться без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу.

Судовий процес завершено 08.09.2015р. оголошенням вступної та резолютивної частин рішення, в присутності представників позивача та відповідача.

Дослідивши та проаналізувавши надані сторонами матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, вислухавши представників сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

Договірні зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин регулюються, з урахуванням особливостей, Господарським та Цивільним кодексами України.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 50 Закону України "Про автомобільний транспорт" унормовано, що договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).

Відповідно до статті 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Аналогічні положення щодо договору перевезення вантажу містить і стаття 307 Господарського кодексу України

Ст.218 ГК України встановлено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

01 квітня 2013 року між ТОВ «Спектр-Агро» та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір № 0104/3 організації транспортно-експедиторського обслуговування (надалі - договір ТЕО).

Згідно п.1.1. договору, замовник доручає, а виконавець бере на себе обов'язки організувати за рахунок замовника транспортно-експедиційне обслуговування (ТЕО), перевозку вантажів, а також надання інших послуг замовнику, погоджених в додаткових угодах до даного договору.

Згідно з п. 1. 3. договору, виконавець (позивач по даній справі), для виконання покладених на нього доручень, має право заключати від свого імені договори з підрядниками.

22 серпня 2013 року між ТОВ «Спектр-Агро» та ФОП ОСОБА_5 було укладено заявку-договір № 110 від 22 серпня 2013 р. на перевезення товарно-матеріальних цінностей (далі - вантаж) за маршрутом: м. Обухів. Київська обл. - м. Запоріжжя.

З метою виконання заявки-договору № 110 від 22 серпня 2013 р., між позивачем ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 укладено заявку-договір № 293 на перевезення вантажу автотранспортом, за маршрутом: м. Обухів, Київська обл., - м. Запоріжжя.

Між сторонами склалися господарські відносини на підставі укладених ними заявок-договорів, які породили між сторонами взаємні обов'язки а саме, позивачем була прийнята від ТОВ «Спектр-Агро» заявка за № ПО на разове перевезення вантажу, у відповідності до чого ФОП ОСОБА_5 знайшов ліцензованого перевізника вантажу - ФОП ОСОБА_2 (відповідача по справі), якого, відповідно до укладеної заявки-договору № 293 від 22.08.2013р., залучив до здійснення перевезення.

Згідно з заявкою-договором № 293 від 22.08.201Зр. на перевезення вантажу автотранспортом ФОП ОСОБА_2, перевізник несе відповідальність за збереження вантажу в розмірі вартості вантажу, згідно супровідних документів, а також несе відповідальність у формі штрафу за несвоєчасне подання автомобіля під вантаж, несвоєчасну доставку автомобіля під вивантаження, відмова від завантаження.

Також, відповідно до вищезазначеної заявки від 22.08.2013року, відповідач ФОП ОСОБА_2 прийняв та подав під завантаження свій автомобіль НОМЕР_1 , водій якого ОСОБА_6 здійснив перевезення, на підставі укладеного з ним відповідного трудового договору.

23.08.2013р. складено товарно-транспортну накладну N 23/08/038, що підписана водієм ОСОБА_6, який, прийняв вантаж до перевезення у кількості 600 літрів «Вінцит Форте» та 200 літрів «Юнта квадро» товару (засіб захисту рослин), про що свідчить й акт здачі - прийняття виконаних робіт № ОУ-0000703 від 24.08.2013р. Товарно-транспортна накладна посвідчує факт укладення договору перевезення.

Під час перевезення вищезазначеного товару автомобільним транспортом ФОП ОСОБА_2, водієм якого був ОСОБА_6, було здійснено розкрадання вантажу, що підтверджується самим водієм, шляхом підписання відповідного акту, складеного 24.08.2013 року та копією листа Криничанського РВ ГУМУС України в Дніпропетровській області за № 8067 від 26.12.2013 року в якому зазначено інформація про проведення працівниками вказаного районного відділу досудового розслідування за вчиненим кримінальним правопорушенням передбаченого ч. 1 .ст. 185 КК України, тобто крадіжки.

Відповідно до укладеної заявки-договору № 293 від 22.08.2013р., ФОП ОСОБА_2 (перевізник) несе відповідальність за збереження вантажу в розмірі вартості вантажу згідно супровідних документів.

Тобто, відповідач (перевізник) повинен відповідати за спричинену ним матеріальні збитки завдані ним власнику вантажу з підстав бездіяльності по забезпеченню збереження та доставки вантажу до місця призначення в повному об'ємі зазначеного в товарно-транспортній накладній.

Право вимоги у позивача (ФОП ОСОБА_5А.) виникло після виплати ним збитків за рішенням господарського суду Запорізької області від 11.09.2014 року, згідно умов договору № 0104/3 організації транспортно-експедиторського обслуговування в межах фактичних витрат в сумі 81 567, 20 грн., заподіяного ФОП ОСОБА_2, та судового збору.

Фактично рішення суду було повністю виконано у березні 2015 року.

Враховуючи те, що рішення суду вступило в законну силу 01.04.2014р. (виконано в березні 2015р.) спростовуються заперечення відповідача, викладені в заяві про застосування строків позовної давності.

Правовідносини між сторонами по справі № 908/3458/13 були досліджені рішеннями господарського суду Запорізької області 09.01.2014р., постановою Донецького апеляційного господарського суду від 01.04.2014р., постановою Вищого господарського суду України від 09.07.2014 року, та за остаточно винесеним по даній справі рішенням господарського суду Запорізької області 11.09.2014р.

Згідно ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішення господарського суду Запорізької області від 11.09.2014р. по справі № 908/3458/13 встановлено: розмір збитків, що підтверджується бухгалтерською довідкою за № 327 від 27.08.2013р.,(яка була долучена до матеріалів справи), зовнішньоекономічним контрактом № СН -2013/0220 від 20.02.2013р., укладеного між ТОВ «Спектр-Агро» та компанією «Камінова А/С», Інвойсом (рахунком) № 01424 від 13.08.2013р. Вінцит Форте коштує 18,80 доларів США без ПДВ, митною декларацією МД-2 розмитнення даного товару відбувається 13.08.2013 року, заявою на купівлю іноземної валюти та платіжним дорученням в іноземній валюті від 30.01.2014 року.

Рішення господарського суду Запорізької області від 11.09.2014р., набрало законної сили, та на момент розгляду спору суті не скасовано.

Викладені обставини, спростовую заперечення відповідача про неможливість визначення вартості товару.

Заперечення відповідача про невідповідність складання ТТН серії 23/08/038 від 23.08.2013 року, укладання заявки-договору № 293 від 22.08.2013 року не може вважатися недійсним, якщо товар був відвантажений, прийнятий, перевезений за складеними та підписаними водієм супровідними документами, а саме, ТТН спростовані позивачем, поскільки факт відвантаження, прийняття, перевезення водієм ОСОБА_6 ФОП ОСОБА_2 не заперечувалося з боку відповідача під час судового розгляду справи № 908/3458/13, в період з 2013р. по час винесення остаточного рішення у 2014р. а також, безпосередньо під час прийняття його участі у судових процесах

Судовим рішенням від 11.09.2014 року по справі № 908/3458/13 встановлено, що, відповідно до заявки-договору № 110 від 22.08.2013 року, укладеного між ТОВ «Спектр-Агро» та СПД фізичною особою ОСОБА_1, водієм зазначено: ОСОБА_6, який також зазначений в товарно-транспортній накладній від 23/03/038, згідно з якої здійснювалось перевезення вантажу.

Згідно п. 5. Наказу № 228/253 від 07.08.96 «Про затвердження Інструкції про Порядок виготовлення, зберігання, застосування єдиної первинної транспортної документації для перевезення вантажів автомобільним транспортом та обліку транспортної роботи», відповідальність за повноту заповнення єдиної первинної транспортної документації, за всі наслідки недостовірності, неточності відомостей, вказаних відповідальними особами у первинній транспортній документації, призначеній для оформлення перевезення вантажів автомобільним транспортом і проведення розрахунків за транспортну роботу несуть перевізник, вантажовідправник і вантажоодержувач.

Особи, відповідальні за оформлення первинної транспортної документації, несуть персональну відповідальність за достовірність вказаних у цих документах даних, а нанесені збитки відшкодовуються ними у порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідач у своєму відзиві зазначає, що при відсутності застосування та складання внутрішньої накладної на переміщення товару, а також даних про його вартість, дає підставу вважати про не облікованість товару та відсутність права власності на нього у третьої особи ТОВ «Спектр-Агро».

Ведення власником підприємства бухгалтерського й податкового обліку руху товарно-матеріальних цінностей на складах, у цехових (дільничних) коморах та інших місць зберігання запасів не у відповідності з чинним законодавством, не може бути підставою для висновків про відсутність право власності на товар у третьої особи, якщо при цьому іншими документами підтверджується протилежне.

Досліджені судами першої інстанції, при розгляді справи № 908/3458/13, документи підтверджено придбання ТОВ «Спектр-Агро» товару та вартість придбаного товару, що також підтверджується бухгалтерською довідкою за № 327 від 27.08.2013р., зовнішньоекономічним контрактом № СН -2013/0220 від 20.02.2013р., укладеного між ТОВ «Спектр-Агро» та компанією «Камінова А/С», Інвойсом (рахунком) № 01424 від 13.08.2013р. Вінцит Форте коштує 18,80 доларів США без ПДВ, митною декларацією МД-2 розмитнення даного товару 13.08.2013року, заявою на купівлю іноземної валюти та платіжним дорученням в іноземній валюті від 30.01.2014 року.

В оформленні видаткових накладних, прибуткових ордерів та інших, відповідних до чинного законодавства України, на внутрішнє переміщення товарів, не впливають на суть здійснених господарських операцій. Крім того, незначні порушення, допущені в процесі складення первинних документів, недоліки при їх оформленні, не можуть бути належними і допустимими доказами безтоварності (фіктивності) господарських операцій, оскільки оцінюються судом в сукупності з іншими доказами та документами, які підтверджують здійснення зазначених операцій.

Крім того, на учасників цивільно-правових та господарських відносин, які є платниками податків, тим паче на відповідача, не покладено обов'язку та не визначено право стосовно перевірки дотриманості контрагентами здійснення господарської діяльності у відповідність законодавству статусу усіх постачальників по ланцюгу постачання товарів та дотримання ними вимог податкового законодавства. Кожен платник податку несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового та бухгалтерського обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Згідно до ч.1 ст. 181 Господарського кодексу України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно ст. 306 Господарського кодексу, перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність пов'язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

Згідно ст.207 ЦК України, договір вважається укладеним в письмовій формі, коли він підписаний сторонами.

Згідно ст. 307 Господарського кодексу, договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодували шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Протиправна поведінка відповідача полягає у його бездіяльності по забезпеченню збереження та доставки вантажу ТОВ «СПЕКТР-АГРО», до місця призначення в повному об'ємі, який зазначається в товарно-транспортній накладній.

Бездіяльність привели до крадіжки товару невідомими особами, що спричинило ТОВ «СПЕКТР-АГРО», а у подальшому і позивачеві збитків, що виразилися в фактичній втраті товару.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначені в рішенні господарського суду Запорізької області від 11.09.2014р. № 908/3458/13, відповідно до реальної вартості втраченого майна і становить 81 567,20 грн.

Таким чином, загальний розмір збитків, в зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх договірних зобов'язань складає 81567грн. 20коп.

Посилання відповідача про укладання заявки-договору № 293 від 22.08.2013 року, як на недійсний, нікчемний правочин, що підлягає встановленню господарським судом, є безпідставним, оскільки укладання даного договору здійснювався з метою надання разової послуги перевезення.

Договір-заявка № 293 від 22.08.2013 р., відповідно до вимог ст.207 ЦК України відповідачем підписано та скріплений відбитком його штампу, а відтак є належним доказом.

Згідно умов цього договору він регулює взаємовідносини сторін - позивача (в договорі "експідітор") і відповідача (в договорі "перевізник") при організації перевезень автомобільним транспортом перевізник несе відповідальність за збереження вантажу у розмірі вартості вантажу згідно супровідних документів.

Кількість і найменування вантажу, адреса завантаження і доставки зазначаються в товаро -транспортних накладних. Перевізчик, як виконавець зобов'язувався перевезти вантаж і за маршрутом і в строки обумовлені сторонами в заявці замовника.

Зміст договору заявки № 293 від 22.08.2013 р., свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини, які мають ознаки договору перевезення автомобільним транспортом, які регулюються ст.908 - 924 ЦК України, ст.306 - 314 ГК України, Законом України "Про автомобільний транспорт".

Договір-заявка датована 22.08.2013р., може бути доказом того, що 23.08.2013р. відповідач ФОП ОСОБА_2, згідно ТТН № 23/08/038 від 23.08.2013р., виступив перевізником вантажу.

Договори про перевезення вантажів автотранспортом укладаються між фізичними та юридичними особами які здійснюють автомобільні перевезення вантажів на комерційній основі (перевізники) та вантажовідправниками або вантажоодержувачами (замовники).

На перевезення вантажів автомобільним транспортом, замовник надає перевізнику при наявності договору заявку відповідно до встановленої форми згідно додатку 4 до Правил. Перевізники приймають вантажі для перевезення на підставі укладених договорів із замовниками згідно із заявками. Тарні, штучні вантажі приймаються перевізником із зазначенням в товарно-транспортній накладній маси вантажу та кількості вантажних місць. Основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна.

Відповідно до ст. 224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобовязання, або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки субєкту, право або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміють витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобовязання, або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992р. Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, для настання відповідальності по відшкодуванню шкоди необхідна наявність складу правопорушення, а саме:

- шкоди (збитки);

- протиправна поведінка особи, що завдала шкоду;

- причинно-наслідковий звязок між шкодою і протиправною поведінкою особи, що її спричинила;

- вина.

Статтею 32 ГПК України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів, поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь у судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Приймаючи до уваги вищевикладене, а також пояснення представників сторін і документи, додані до матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позивачем доведена належними документальними доказами правомірність заявленої до стягнення суми збитків з відповідача.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Заяву відповідача про застування строку позовної давності слід залишити без задоволенню, як необґрунтовану і таку, що суперечить матеріалам справи.

Судові витрати слід покласти на відповідача, згідно ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 3, 22, 28, 33, 34, 43, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд:

ВИРІШИВ:

Позов Субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1, м. Запоріжжя, до Субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_2, м. Запоріжжя за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача : Товариство з обмеженою відповідальністю Спектр-Агро, задовольнити.

Стягнути з Субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_2, м. Запоріжжя, бульвар Гвардійський, буд. 107, (ІПН НОМЕР_2, Код ЄДРПОУ НОМЕР_2, р/р 5000 в АТ «УКРСИББАНК» МФО 351005) на користь Субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 69006 м. Запоріжжя, вул. Одеська 12/9, (р/р № 7369 в КБ «ПРИВАТ-БАНК», МФО 313399, код ЄДРПОУ НОМЕР_3) 81 567 гривень (вісімдесят одна тисяча п'ятсот шістдесят сім) гривень 20 (двадцять) коп. збитків, 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) гривень 00 коп. судового збору

Видати наказ.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів з дня його підписання.

Дата підписання рішення 15 вересня 2015р.

Суддя Н.С. Кутіщева - Арнет