РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2015Справа №910/20538/15

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській Г.С.

розглянувши справу № 910/20538/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Про»;

до товариства з обмеженою відповідальністю «Торг-К»

про стягнення 116 610,78 грн.

Представники сторін:

від позивача: Кулієв М.К., довіреність б/н від 06.02.2015р.;

від відповідача: не з'явився.

обставини справи:

До Господарського суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Сервіс Про» (надалі - позивач) з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Торг-К» (надалі - відповідач) про стягнення 116 610,78 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Договору поставки № С-1 від 01.07.2014р. у визначений строк повністю не розрахувався за одержаний товар, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 116 610,78 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.08.2015р. порушено провадження у справі № 910/20538/15 та призначено її розгляд на 17.09.2015р.

Присутнім у судовому засіданні 17.09.2015р. представником позивача підтримано позовні вимоги, вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позові, та надано витребувані судом докази.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали від 12.08.2015р. не виконав, витребувані документи, в тому числі відзив на позов, суду не надіслав.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Згідно ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України, ухвалу про порушення провадження у справі від 12.08.2015р. була надіслана відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в позовній заяві.

Оскільки про поважні причини неявки в судове засідання представника відповідача суд не повідомлений; клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, тому суд вважає, що, у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами, без участі представника відповідача, яких достатньо для винесення рішення по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, в засіданні суду була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.07.2014р. між позивачем (за договором - постачальник) та відповідачем (за договором - покупець) було укладено Договір поставки № С-1 з протоколом розбіжностей, за умовами якого постачальник зобов'язується поставити, передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити на умовах DDP (згідно з Правилами Інкотермс в редакції 2010 року) за адресами, згідно з Додатком № 2 до договору, товар, згідно із замовленням покупця та товарно-супровідною документацією, які складають невід'ємну частину договору.

Відповідно до п. 2.15. договору, перехід права власності на товар відбувається в момент підписання уповноваженими особами покупця товарної або товарно-транспортної накладної.

У п. 4.3. договору, покупець зобов'язаний оплатити постачальникові кожну поставлену за даним договором окрему партію товару протягом 60 календарних днів від дати поставки товару покупцю.

Отже, укладений сторонами Договір № 135/01 від 02.01.2013р. за своєю правовою природою є договором поставки.

Як встановлено судом та підтверджується видатковими накладними, залучиними до матеріалів справи, позивач на виконання умов договору у період з 23.03.2015р. по 26.05.2015р. передав відповідачеві товарів на загальну суму 116 610,78 грн., про що також свідчить підписаний сторонами акт звірки взаємних розрахунків станом на 12.06.2015р.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позиваем на день розгляду справи, яка виникла внаслідок порушення умов Договору поставки № С-1 від 01.07.2014р., становить 116 610,78 грн.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На час розгляду спору у господарському суді відповідачем не заперечено факт отримання товару від позивача на загальну суму 116 610,78 грн., проте не надано доказів оплати переданого на підставі Договору поставки № С-1 від 01.07.2014р. товару, а відтак, позовна вимога про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 116 610,78 грн. є обґрунтованою, документально підтвердженою, тому підлягає задоволенню.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Торг-К» (03146, м. Київ, вул. Якуба Коласа, 15; ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Про» (юридична адреса: 49127, м. Дніпропетровськ, вул. Автопаркова, 1; фактична адреса: 49126, м. Дніпропетровськ, бул. Слави, 40 ; ) 116 610 грн. 78 коп. - боргу, 2332 грн. 22 коп. - витрат по сплаті судового збору. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 22.09.2015р.

Суддя А.І. Привалов