ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2015 року Справа № 904/3360/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чимбар Л.В. (доповідач),

суддів: Антонік С.Г., Чоха Л.В.,

при секретарі судового засідання Мудрак О.М.

За участю прокурора :Барчук А.Б., посвідчення №000865 від 17.08.2012р.

та представників сторін:

від відповідача-1: Максименко С.М., представник, довіреність № 4/10-146 від 18.03.15;

від відповідача-2: Скляр С.Є., представник, довіреність №10/15-15 від 14.01.15;

представник позивача не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКЕ ОБЛАСНЕ ПІДПРИЄМСТВО АВТОБУСНИХ СТАНЦІЙ" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2015 року у справі №912/3360/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКЕ ОБЛАСНЕ ПІДПРИЄМСТВО АВТОБУСНИХ СТАНЦІЙ", м. Дніпропетровськ

до відповідача-1: Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

відповідача-2: Фінансово-економічного департаменту Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

за участі прокуратури м. Дніпропетровська Дніпропетровської області

про внесення змін до договору

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2015 року (суддя: Петрова В.І.) відмовлено в задоволені позовних вимог іноземного підприємства ПАТ «Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій».

Не погодившись з зазначеним рішенням, позивач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказане рішення та задовольнити позовні вимоги.

Посилається на те, що він, позивач, є замовником об»єкта транспортної інфраструктури і на даний час чинне законодавство України звільняє його від сплати пайового внеску, отже є всі підстави для внесення відповідних змін до договору № 72/3.

У судове засідання, призначене для розгляду апеляційної скарги, представник позивача не з'явився, направив на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи для забезпечення надання позивачем нових доказів. Враховуючи те, що коло представників у судовому засіданні не обмежено та те, що залучені до справи докази дозволяють визначитися відносно законності оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника позивача, якого належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи.

18.08.2015р. від позивача на адресу суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до остаточного вирішення Дніпропетровським апеляційним господарським судом справи № 904/2923/15.

Колегія суддів відмовляє в задоволені вказаного клопотання, оскільки вважає, що вирішення справи № 904/2923/15 ніяким чином непов'язане з вирішенням справи №904/3360/15.

В судовому засіданні 14.09.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вислухавши пояснення прокурора, представників відповідачів - 1, 2, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 13.04.2009р. відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради від 21.03.2007р. №6/11 та від 26.11.2008р. №11/39 між Управлінням економіки Дніпропетровської міської ради, правонаступником якого є Фінансово-економічний департамент Дніпропетровської міської ради, (Управління економіки) та Відкритим акціонерним товариством "Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій" (забудовник) (у подальшому найменування змінено на Публічне акціонерне товариство "Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій") укладено договір №72/3. Предметом цього договору є сплата забудовником обов'язкового внеску на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Дніпропетровська (далі - обов'язковий внесок), у зв'язку з вирішенням питань щодо дозволу на проектування та будівництво автостанції по вул. Героїв Сталінграда (далі - об'єкт).

Відповідно до п.1.3. договору розмір обов'язкового внеску, згідно з розрахунком, що є невід'ємною частиною цього договору, становить 77 240,74 грн. (без ПДВ).

Обов'язковий внесок у сумі 77 240,74 грн. (без ПДВ) забудовник зобов'язаний перерахувати на умовах, визначених у цьому договорі (п.2.1. договору).

За п.3.1. договору забудовник сплачує обов'язковий внесок, вказаний у п. 2.1. цього договору, у строки згідно з графіком (додаток № 1 до договору) на бюджетний рахунок цільового фонду спеціального фонду міського бюджету.

Після надходження повної суми обов'язкового внеску Управлінням економіки протягом трьох робочих днів з моменту отримання звернення забудовника видається довідка про виконання ним вимог по обов'язковому внеску. У випадку порушення забудовником графіку сплати обов'язкового внеску, довідка про виконання вимог по обов'язковому внеску видається забудовнику після сплати повної суми обов'язкового внеску, а також усіх нарахованих штрафних санкцій (п.п.3.2., 3.3. договору).

Відповідно до п.3.5. договору у разі зміни даних, вказаних у техніко-економічних показниках, наданих забудовником для розрахунку обов'язкового внеску, сума обов'язкового внеску коригується виходячи з фактичних показників. Забудовник несе повну відповідальність за представлені для розрахунку обов"язкового Внеску техніко-економічні показники (п.4.1. договору).

Зазначений договір набирає чинності з моменту його реєстрації в Управлінні економіки та діє до повного його виконання (п.6.1. договору).

Договір може бути змінено за згодою сторін, шляхом укладення відповідної додаткової угоди (п.5.1. договору).

За твердженням позивача, ПАТ «Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій" є забудовником автостанції, яка відноситься до об'єктів транспортної інфраструктури, тому позивач, на підставі ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" повинен бути звільнений від сплати пайового внеску.

На підставі вищезазначеного, позивачем було направлено на адресу відповідача-пропозицію про внесення змін до спірного договору, однак відповідачем-2 додаткова угода про звільнення позивача від сплати пайового внеску підписана не була, що і стало підставою для звернення з позовом про внесення змін у п.2.1 спірного договору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 04.06.2009р. був сплачений внесок на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Дніпропетровська у розмірі 23 172,22 грн., позивач просить внести зміни до договору, звільнивши його від сплати обов'язкового внеску в сумі 54068,52грн.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Частиною 4 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не залучаються замовники у разі будівництва, зокрема, об'єктів інженерної, транспортної інфраструктури, об'єктів енергетики, зв'язку та дорожнього господарства (крім об'єктів дорожнього сервісу).

Приписами ч.5 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій. У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності.

Відповідно до наданої позивачем довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України серії АА № 694947, видами діяльності Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій" є, зокрема, допоміжне обслуговування наземного транспорту (п. 52.21 за КВЕД-2010), інша допоміжна діяльність у сфері транспорту (п. 52.29 за КВЕД-2010).

На виконання вимог апеляційного суду відповідачі надали до суду Акт обстеження земельної ділянки № 8/1-0515 від 20.05.2015 року, відповідно до якого здійснене обстеження спірного об'єкту та встановлено, що на земельній ділянці розташовано одноповерхову капітальну будівлю із ґанками, навісом та пандусом (у приміщенні будівлі розташовано діючу перукарню, магазин продовольчих товарів, касу з продажу автобусних та залізничних квитків, місця для відпочинку та очікування, холодильник з продажу морозива та санвузол).

З вказаного акту вбачається, що в об'єкті нерухомості, побудованому позивачем, крім автостанції містяться також інші об'єкти - перукарня та об'єкти торгівлі, тобто, під автостанцією використовується лише частина приміщення спірного об'єкту, інша ж частина використовується для названої перукарні, магазину продовольчих товарів.

Мета положень чинного законодавства щодо звільнення від сплати внеску - це вчинення замовником будівництва дій щодо розвитку транспортної інфраструктури, і таке звільнення може бути розповсюджене виключно на об'єкти такої інфраструктури.

З урахуванням викладеного, господарський суд правильно визначив, що звільнити ПАТ "Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій" у повному обсязі від сплати залишку несплаченого пайового внеску неможливо.

Крім того, спірний договір № 72/3 про обов'язковий внесок на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Дніпропетровська укладено 13.04.2009р. згідно з нормами Закону України «Про планування та забудову територій», чинного на час укладання договору.

Частиною 3 ст. 5 Цивільного кодексу України визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до рішення Конституційного суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст. 58 Конституції України (справа про зворотню дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 09.02.1999р. № 1-рп/99 загальним правилом є положення ч.1 ст.58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Це правило стосується людини і громадянина (фізичної особи).

В зазначеному рішенні Конституційного суду України вказано, що цей конституційний принцип може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом'якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передано шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Нормою розділу 5 Прикінцевих положень Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що в разі, якщо договором про пайову участь, який укладений до набрання чинності цим Законом, передбачена сплата пайової участі замовником будівництва (повністю або частково) в обсягах інших, ніж визначено цим законом, такий договір підлягає приведенню у відповідність із цим Законом.

Отже, в цьому Законі міститься пряма вказівка про зворотну дію в часі норми п.6 ст.40, якою встановлено граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, що не може перевищувати:

1. 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для нежитлових будівель та споруд;

2. 4 відсотка загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для житлових будинків.

Норма розділу 5 Прикінцевих положень Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" стосується приведення у відповідність із цим Законом договорів про пайову участь, які укладено до набрання ним чинності, в частині визначення розміру внеску пайової участі замовником будівництва (повністю або частково) в обсягах інших, ніж визначено цим Законом, тобто Прикінцевими положеннями не передбачено звільнення від сплати замовника будівництва транспортної інфраструктури по раніше укладеним договорам.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення справи по суті.

Таким чином, рішення господарського суду Дніпропетровської області відповідає чинним нормам матеріального та процесуального законодавства, встановленим фактичним обставинам справи, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКЕ ОБЛАСНЕ ПІДПРИЄМСТВО АВТОБУСНИХ СТАНЦІЙ" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2015 року у справі №912/3360/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий Л.О. Чимбар

Суддя Л.В. Чоха

Суддя С.Г. Антонік

Постанова виготовлена в повному обсязі 21.09.2015року.