ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2015 р. справа № 911/1130/13

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроком» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Київської області від 16.04.2013 у справі №911/1130/13

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бастіон-Капітал», Київська обл., м. Біла Церква

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроком», Київська обл., м. Біла Церква

про стягнення 382 859,59 гривень

за участю представників:

від позивача: не прибув

від відповідача: не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

02.04.2013 Товариство з обмеженою відповідальністю «Бастіон-Капітал» (далі-ТОВ «Бастіон-Капітал»/позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроком» (далі-ТОВ «Агроком»/відповідач) про стягнення 382 859,59 грн, з яких: 375 000,00 грн заборгованості за простим векселем АА2237710 від 03.09.2012 та 7 859,59 грн відсотків.

Ухвалою господарського суду Київської області від 03.04.2013 (суддя Кошик А.Ю.) порушено провадження у справі №911/1130/13 та призначено її до розгляду.

Рішенням господарського суду Київської області від 16.04.2013 у справі №911/1130/13 позовні вимоги ТОВ «Бастіон-Капітал» задоволено у повному обсязі.

Ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 26.12.2013 та 24.09.2014 апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення господарського суду Київської області від 16.04.2013 у справі №911/1130/13 з доданими до неї документами повертались скаржнику.

25.03.2015 через канцелярію господарського суду Київської області від ТОВ «Агроком» надійшла заява про перегляд рішення господарського суду Київської області від 16.04.2013 у справі №911/1130/13 за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування вказаної заяви відповідач посилається на визнання рішенням господарського суду Київської області від 24.06.2014 у справі №911/2089/14 недійсним договору купівлі-продажу цінних паперів №БВ/2012/48 від 30.08.2012, на підставі якого було видано простий вексель АА2237710 від 03.09.2012.

Ухвалою господарського суду Київської області від 26.03.2015 відновлено ТОВ «Агроком» строк для подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Київської області від 16.04.2013 у справі №911/1130/13, вказану заяву прийнято суддею Яремою В.А. та призначено її до розгляду на 07.04.2015.

В судовому засіданні 07.04.2015 оголошувалась перерва до 27.04.2015.

Ухвалою господарського суду Київської області від 27.04.2015 провадження у даній справі щодо розгляду заяви ТОВ «Агроком» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Київської області від 16.04.2013 у справі №911/1130/13 зупинено до вирішення господарським судом Київської області справи №911/1787/15 за позовом ТОВ «Агроком» до ТОВ «Бастіон-Капітал» про витребування майна та визнання відсутнім права вимоги.

Ухвалою господарського суду Київської області від 31.08.2015 провадження у даній справі поновлено та призначено розгляд заяви ТОВ «Агроком» про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення у даній справі на 14.09.2015.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Київської області від 16.04.2013 у справі №911/1130/13 позовні вимоги ТОВ «Бастіон-Капітал» до ТОВ «Агроком» про стягнення 382 859,59 грн, з яких: 375 000,00 грн заборгованості за простим векселем АА2237710 від 03.09.2012 та 7 859,59 грн відсотків задоволено у повному обсязі.

Задовольняючи позов ТОВ «Бастіон-Капітал» господарський суд Київської області виходив з того, що 30.08.2012 між сторонами було укладено договір купівлі-продажу цінних паперів №БВ/2012/48, відповідно до якого продавець (позивач) зобовязався передати у власність клієнта покупця, а покупець (відповідач) оплатити цінні папери 312 500 шт. простих іменних акцій ПАТ «Великополовецьке РТП» загальною вартістю 2 000 000,00 грн.

В оплату цього договору покупець зобовязався протягом 30 банківських днів з дати підписання договору передати продавцю вексель простий, виписаний покупцем на ім'я продавця, загальною номінальною вартістю, яка становить загальну суму договору згідно п. 1.2 цього договору.

03.10.2012 сторонами було підписано акт виконання зобов'язань за договором купівлі-продажу цінних паперів №БВ/2012/48, відповідно до якого продавець передав клієнту покупця, а клієнт покупця прийняв 312 500 шт. простих іменних акцій ПАТ «Великополовецьке РТП» загальною вартістю 2 000 000,00 грн, в оплату яких покупець передав продавцю прості векселі АА2237710 від 03.09.2012 номінальною вартістю 375 000,00 грн, АА 2237709 від 03.09.2012 номінальною вартістю 1 625 000,00 грн, виписані покупцем на ім'я продавця.

17.12.2012 позивач пред'явив відповідачу вимогу №07 про оплату простого векселя АА2237710 від 03.09.2012 із строком здійснення платежу до 18 годин 00 хвилин 18.12.2012, яка залишилась відповідачем без виконання у зв'язку із відсутністю в останнього грошових коштів.

19.12.2012 приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 опротестував вищезазначений простий вексель.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про обіг векселів в Україні» у разі видачі (передачі) векселя відповідно до договору припиняються грошові зобов'язання щодо платежу за цим договором та виникають грошові зобов'язання щодо платежу за векселем. Платежу за векселем передує виконання зобов'язання вексельним кредитором - пред'явлення векселя до оплати.

Згідно з п. 2 ст. 48 Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі, до якої Україна приєдналась 06.07.1999, держатель може вимагати від особи, проти якої він використовує своє право регресу відсотки в розмірі шести від дати настання платежу.

Статтею 2 Закону України «Про обіг векселів в Україні» передбачено, відсотки, про які йдеться у пункті 2 статті 48 і пункті 2 статті 49 Уніфікованого Закону, на суму векселів, як виданих, так і тих, що підлягають оплаті на території України, нараховуються виходячи з розміру облікової ставки Національного банку України на день подання позову і від дня настання строку платежу (з дня платежу) до дня подання позову відповідно.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. Дана норма кореспондує з приписами статей 525, 526 ЦК України.

Беручи до уваги вищевикладене, враховуючи те, що позивач є законним держателем вищезазначеного простого векселя, який виконав всі необхідні і передбачені чинним законодавством дії щодо пред'явлення цього векселя до платежу, а також те, що відповідач свої зобовязання по сплаті 375 000,00 грн за спірним векселем та 7 859,59 грн відсотків визнав, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та їх задоволення у повному обсязі.

В обґрунтування заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Київської області від 16.04.2013 у даній справі відповідач посилається на визнання рішенням господарського суду Київської області від 24.06.2014 у справі №911/2089/14 недійсним договору купівлі-продажу цінних паперів №БВ/2012/48 від 30.08.2012, на підставі якого було видано простий вексель АА2237710 від 03.09.2012.

Таким чином, нововиявленою обставиною у даній справі є матеріально-правовий факт недійсності договору купівлі-продажу цінних паперів №БВ/2012/48 від 30.08.2012, який виключає можливість задоволення позовних вимог ТОВ «Бастіон-Капітал», позаяк спірний цінний папір передано на виконання неіснуючого зобовязання в силу недійсності означеного правочину з моменту його вчинення, що свідчить про відсутність у ТОВ «Бастіон-Капітал», як держателя векселя, виданого на підставі недійсного правочину, права вимоги за ним.

Відповідно до ст. 112 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Пунктом 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №17 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» передбачено, що до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство.

Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов:

- по-перше, їх існування на час розгляду справи,

- по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи,

- по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Результат перегляду судового рішення за новоявленими обставинами залежить від того, чи спростовують ці обставини факти, які було покладено в основу судового рішення. Господарський суд вправі змінити чи скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, яку здійснено судом у судовому рішенні, що переглядається, обізнаність суду щодо яких при розгляді справи забезпечила б прийняття цим судом іншого рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 26.02.2015 у справі №912/1151/13.

Як зазначено вище, підставою для задоволення господарським судом Київської області позовних вимог ТОВ «Бастіон-Капітал» у даній справі було встановлення судом факту невиконання відповідачем вексельного зобов'язання за простим векселем АА2237710 від 03.09.2012, виданим позивачу на підставі договору купівлі-продажу цінних паперів №БВ/2012/48 від 30.08.2012.

Водночас, рішенням господарського суду Київської області від 24.06.2014 у справі №911/2089/14, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.08.2014 та постановою Вищого господарського суду України від 25.02.2015, договір купівлі-продажу цінних паперів від 30.08.2012 № БВ/2012/48, укладений між ТОВ «Агроком» та ТОВ «Бастіон-Капітал» визнано недійсним.

Приписами статей 236, 216 ЦК України встановлено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до інформаційного листа Вищого господарського суду України від 07.04.2008 №01-8/211, оспорюваний правочин стає недійсним внаслідок прийняття судового рішення, яке має зворотну силу у часі.

За таких обставин, факт недійсності договору купівлі-продажу цінних паперів від 30.08.2012 № БВ/2012/48 існував як на час розгляду господарським судом Київської області справи №911/1130/13, так і на момент прийняття судового рішення у цій справі.

Крім того, недійсність спірного договору купівлі-продажу була встановлена рішенням господарського суду Київської області у справі № 911/2089/14 - 24.06.2014, тобто після винесення господарським судом Київської області рішення у даній справі 16.04.2013. Таким чином, заявнику, на момент прийняття господарським судом Київської області судового рішення у даній справі, не було і не могло бути відомо про недійсність договору купівлі-продажу.

До того ж, у відповідності до ст. 4 Закону України «Про обіг векселів в Україні», видавати переказні і прості векселі можна лише для оформлення грошового боргу за фактично поставлені товари, виконані роботи, надані послуги, за виключенням фінансових банківських векселів, векселів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та фінансових казначейських векселів.

З системного налізу наведеної норми слідує, що видачі переказних і простих векселів передує існування грошового боргу за фактично поставлені товари, виконані роботи, надані послуги, тобто існування дійсного зобовязання з метою розрахунку за яким і видається (передається) вексель.

У відповідності до п. 29 постанови Пленуму Верховного Суду України від 08.06.2007 №5 «Про деякі питання практики розгляду спорів, пов'язаних з обігом векселів», у разі якщо після видачі (передачі) чи акцепту векселя з'ясується, що внаслідок невиконання або неналежного виконання стороною зобов'язання з передачі товарів, виконання робіт чи надання послуг у неї не було права вимоги за договором, інша сторона, яка видала (передала) чи акцептувала вексель, має право звернутися з позовом про його повернення як безпідставно набутого майна (ст. 1212 ЦК).

За таких обставин, встановлення рішенням господарського суду Київської області від 24.06.2014 у справі №911/2089/14 договору купівлі-продажу цінних паперів №БВ/2012/48 від 30.08.2012 спростовує факти, які були покладені в основу судового рішення від 16.04.2013 у даній справі як-то: існування у відповідача дійсного зобовязання за означеними договором купівлі-продажу цінних паперів, в рахунок виконання умов якого відповідачем передано простий вексель АА2237710 від 03.09.2012, позаяк недійсність договору купівлі-продажу не створює юридичних наслідків, окрім наявності у позивача обовязку повернути простий вексель АА2237710 від 03.09.2012, як безпідставно набуте майно, і, як наслідок, свідчить про відсутність у позивача права вимоги за таким векселем.

З огляду наведеного, врахування господарським судом Київської області при прийнятті 16.04.2013 рішення у даній справі факту недійсності спірного договору купівлі-продажу цінних паперів, встановленого рішенням господарського суду Київської області від 24.06.2014 у справі №911/2089/14, мало б наслідком прийняття іншого судового рішення у справі, оскільки видача простого векселя для оформлення зобовязання за недійсним договором, який не породжує для сторін відповідних правових наслідків (з часу його укладання), не відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про обіг векселів в Україні».

Посилання ж позивача на необґрунтованість вказаної заяви відповідача з огляду на те, що визнання судом правочину, на підставі якого було видано (передано) вексель недійсними не спричиняє недійсність векселя як цінного папера та не перериває індосаментний ряд, оцінюються судом критично, оскільки недійсність договору купівлі-продажу цінних паперів №БВ/2012/48 від 30.08.2012, зобовязання за яким відповідачем було виконано шляхом видачі векселя, свідчить про відсутність у позивача права вимоги за таким правочином, і, як наслідок, відсутність в останнього права на задоволення своїх вимог за рахунок спірного векселя, у той час, як дійсність спірного векселя відповідачем не заперечується.

За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи, а також враховуючи наявність у сукупності ознак, які характеризують заявлені відповідачем обставини як нововиявлені у розумінні ст. 112 ГПК України, які полягають у визнанні господарським судом Київської області недійсним договору купівлі-продажу цінних паперів №БВ/2012/48 від 30.08.2012, суд дійшов висновку про обґрунтованість поданої ТОВ «Агроком» заяви та перегляд рішення господарського суду Київської області від 16.04.2013 у справі №911/1130/13 за нововиявленими обставинами.

Аналогічна правова позиція про підставність перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами в порядку ст. 112 ГПК України у звязку з визнанням недійсним договору, існування правовідносин за яким покладено в основу судового рішення, викладена у постановах Вищого господарського суду України від 30.04.2014 у справі №5015/166/12, від 27.02.2015 у справі №7/807.

Так, судом встановлено, що предметом спору у даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідача 375 000,00 грн заборгованості за простим векселем АА2237710 від 03.09.2012 та 7 859,59 грн відсотків, нарахованих на суму опротестованого векселя в порядку статей 48, 49 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі.

Статтями 3, 14 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» унормовано, що цінним папером є документ установленої форми з відповідними реквізитами, що посвідчує грошове або інше майнове право, визначає взаємовідносини емітента цінного папера (особи, яка видала цінний папір) і особи, що має права на цінний папір, та передбачає виконання зобов'язань за таким цінним папером, а також можливість передачі прав на цінний папір та прав за цінним папером іншим особам.

Вексель - цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю).

У відповідності до ст. 4 Закону України «Про обіг векселів в Україні» видавати переказні і прості векселі можна лише для оформлення грошового боргу за фактично поставлені товари, виконані роботи, надані послуги, за виключенням фінансових банківських векселів, векселів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та фінансових казначейських векселів.

Умова щодо проведення розрахунків із застосуванням векселів обов'язково відображається у відповідному договорі, який укладається в письмовій формі. У разі видачі (передачі) векселя відповідно до договору припиняються грошові зобов'язання щодо платежу за цим договором та виникають грошові зобов'язання щодо платежу за векселем.

Згідно з п. 2 ст. 48 Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі, до якої Україна приєдналась 06.07.1999, держатель може вимагати від особи, проти якої він використовує своє право регресу відсотки в розмірі шести від дати настання платежу.

Статтею 2 Закону України «Про обіг векселів в Україні» передбачено, відсотки, про які йдеться у пункті 2 статті 48 і пункті 2 статті 49 Уніфікованого Закону, на суму векселів, як виданих, так і тих, що підлягають оплаті на території України, нараховуються виходячи з розміру облікової ставки Національного банку України на день подання позову і від дня настання строку платежу (з дня платежу) до дня подання позову відповідно.

Крім того, пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 08.06.2007 №5 «Про деякі питання практики розгляду спорів, пов'язаних з обігом векселів» передбачено, що вексельні правочини (зокрема, щодо видачі, акцептування (в тому числі в порядку посередництва), індосування, авалювання та оплати векселя) регулюються не тільки нормами спеціального вексельного законодавства, а й загальними нормами цивільного законодавства про угоди та зобов'язання (статті 202 - 211, 215 - 236, 509 - 609 Цивільного кодексу України (далі - ЦК)). Тому за відсутності спеціальних норм у вексельному законодавстві до вексельних правочинів застосовуються загальні норми ЦК з урахуванням їх особливостей.

З системного аналізу наведених нормативних приписів слідує, що проведення розрахунків за договором із застосуванням векселя здійснюється виключно у випадку існування грошового боргу за фактично поставлені товари, виконані роботи, надані послуги, тобто у разі існування дійсного зобовязання з метою розрахунку за яким і видається (передається) вексель.

Водночас, судом встановлено, що рішенням господарського суду Київської області від 24.06.2014 у справі № 911/2089/14, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.08.2014 та постановою Вищого господарського суду України від 25.02.2015, договір купівлі-продажу цінних паперів №БВ/2012/48 від 30.08.2012, у якості розрахунку за яким відповідачем було передано позивачу спірний простий вексель, визнано недійсним.

Крім того, рішенням господарського суду Київської області від 22.06.2015 у справі №911/1787/15, визнано відсутнім у ТОВ «Бастіон-Капітал» права вимоги оплати у ТОВ «Агроком» за векселем АА2237710 від 03.09.2012 номінальною вартістю 375000,00 грн, та за векселем АА2237709 від 03.09.2012 номінальною вартістю 1625000,00 грн, а також зобовязано ТОВ «Бастіон-Капітал» передати (повернути) ТОВ «Агроком» означені цінні папери. Зазначене судове рішення набрало законної сили 07.07.2015.

У преамбулі та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, рішенні Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення (ухвала, постанова) є обовязковими до виконання на всій території України.

Приписами ст. 35 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

З огляду на набрання рішеннями господарського суду Київської області від 24.06.2014 у справі № 911/2089/14, від 22.06.2015 у справі №911/1787/15 законної сили, суд дійшов висновку, що факти, встановлені зазначеними рішеннями, а саме факт недійсності спірного договору купівлі-продажу цінних паперів, а також відсутності у позивача права вимоги за векселем АА2237710 від 03.09.2012 мають преюдиційне значення у розумінні ст. 35 ГПК України і не потребують доказуванню.

Приписами статей 236, 216 ЦК України встановлено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Оспорюваний правочин стає недійсним внаслідок прийняття судового рішення, яке має зворотну силу у часі.

Відповідно до п. 2.5. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» правочини, які не відповідають вимогам закону, не породжують будь-яких бажаних сторонам результатів, незалежно від волі сторін та їх вини у вчиненні незаконного правочину.

З огляду наведеного, покладений в основу обґрунтування позовної вимоги договір купівлі-продажу цінних паперів є недійсним з моменту його вчинення, і, як наслідок, не породжує для сторін жодних прав та обовязків, в тому числі не наділяє позивача правом задоволення своїх грошових вимог за рахунок векселя АА2237710 від 03.09.2012, виданого за недійсним правочином та, відповідно, на виконання недійсного грошового зобовязання.

Належних обґрунтувань, які б спростовували наведені висновки суду позивачем не наведено.

За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи, враховуючи фактичні та правові підстави, покладені в основу позовної вимоги ТОВ «Бастіон-Капітал», а також існуючі в межах даної справи нововиявлені обставини у розумінні ст. 112 ГПК України, які спростовують факт існування між сторонами дійсного грошового зобовязання, за яким позивачу було передано спірний вексель у сукупності з встановленим рішенням господарського суду Київської області від 22.06.2015 у справі №911/1787/15 фактом відсутності у позивача права вимоги оплати у відповідача за векселем АА2237710 від 03.09.2012, суд дійшов висновку про скасування рішення господарського суду Київської області від 16.04.2013 у справі №911/1130/13 в порядку п. 1 ч. 5 ст. 114 ГПК України та прийняття нового рішення у даній справі, яким у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача 375 000,00 заборгованості за векселем АА2237710 від 03.09.2012 та 7 859,59 грн відсотків відмовити повністю.

Витрати по сплаті судового збору, як за подання позовної заяви, так і за подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у відповідності до ч. 5 ст. 49 ГПК України, покладаються судом на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 35, 49, 82-85, 112, 114 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 216, 236, 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 2, 4 Закону України «Про обіг векселів в Україні», ст.ст. 3, 14 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок», суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроком» про перегляд рішення господарського суду Київської області від 16.04.2013 у справі №911/1130/13 за нововиявленими обставинами задовольнити.

2. Рішення господарського суду Київської області від 16.04.2013 у справі №911/1130/13 скасувати.

3. У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бастіон-Капітал» (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Сквирське шосе, 194, оф. 307, ідентифікаційний код 36596537) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроком» (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Сквирське шосе, 192-В, ідентифікаційний код 30615677) 3 828 (три тисячі вісімсот двадцять вісім) грн 60 коп. судового збору.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 21.09.2015.

Суддя В.А. Ярема