ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

29 вересня 2015 року Справа № 924/67/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Є.Борденюк - головуючого (доповідача), І.Вовка, С.Могил,
розглянувши матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Катіон"
на постановувід 15.06.2015
Рівненського апеляційного господарського суду
у справі№ 924/67/15
за позовомПублічного акціонерного товариства "Катіон"
доХмельницької міської ради, Управління житлово-комунального господарства Хмельницької міської ради
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідачівХмельницький дошкільний навчальний заклад № 6 "Колобок"
провизнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності, визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння.
В С Т А Н О В И В :

Подана касаційна скарга не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України, якою встановлено форму і зміст касаційної скарги, до скарги додаються докази сплати судового збору.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 11.03.2015, залишеним без зміни постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 15.06.2015, у задоволенні позову відмовлено.

Звертаючись з касаційною скаргою, Публічне акціонерне товариство "Катіон" просить рішення і постанову скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити, а саме, визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності, визнати право власності та витребувати майно з чужого незаконного володіння.

У пункті 2.2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI ГПК України" від 21.02.2013 № 7 зазначено, що судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому, суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом пункту 3 частини другої статті 54 і статті 55 ГПК такий обов'язок покладається на позивача.

За подання касаційної скарги, заявник має сплатити судовий збір за оскарження кожної, як майнової так і не майнової вимог окремо.

З метою сплати судового збору у встановленому законом розмірі, заявник має визначати розмір судового збору виходячи з ринкової вартості майна, право власності на яке є предметом позовних вимог, оскільки саме ринкова вартість майна є найбільш точним та адекватним показником цінності такого майна для особи, що звертається з позовними вимогами про визнання права власності на таке майно або їх заперечує.

Враховуючи те, що заявником касаційної скарги не обґрунтований розмір судового збору з урахуванням зазначеного вище, то сума сплаченого ним судового збору оцінюється судом як така, що не відповідає встановленому законом розміру, а тому касаційна не приймається до розгляду і повертається судом на підставі п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 86, 111, п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Катіон" на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 15.06.2015 у справі № 924/67/15 повернути скаржнику без розгляду.

Судді: Є. Борденюк

І. Вовк

С. Могил