ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

30 вересня 2015 року Справа № 923/377/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б. - головуючого
Алєєвої І.В.
Рогач Л.І.
розглянувши матеріали касаційної скаргиФізичної особи-підприємця ОСОБА_4
на постанову від 09.07.2015 р. Одеського апеляційного господарського суду
у справі№ 923/377/15 господарського суду Херсонської області
за позовомХерсонської міської ради
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_4
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет споруТовариство з обмеженою відповідальністю "Пересувна механізована колона №19"
прозобов'язання виконати умови договору

В С Т А Н О В И В:

Подана Компанією ФОП ОСОБА_4 касаційна скарга на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 09.07.2015р. у справі №923/377/15 не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Відповідно до частини 4 статті 111 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Постановою правління Національного банку України від 21.01.2004р. №22 затверджено Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, якою встановлено загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків. Нормами інструкції встановлені вимоги щодо заповнення розрахункових документів, у тому числі платіжних доручень.

Відповідно до пункту 3.8. вказаної Інструкції, реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу".

Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором (пункт 2.21 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Скаржником в якості доказу сплати судового збору до касаційної скарги додана квитанція № 32, від 28.07.2015р. в якій у графі "Призначення платежу" та додаткових реквізитів зазначено: 22030004 судовий збір (ВГСУ 070) за касаційну скаргу ФОП ОСОБА_5 на пост.

Таким чином, графа "Призначення платежу" вказаної квитанції не містить відомостей про те, по якій саме справі за касаційною скаргою сплачено судовий збір.

З огляду на викладене, додану до касаційної скарги квитанцію від 28.07.2015р. № 32 не можна вважати належним доказом сплати судового збору у встановленому порядку.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

За таких обставин касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду Вищим господарським судом України і підлягає поверненню.

Керуючись статтями 86, 111, 1111, пунктом 4 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 09.07.2015р. у справі №923/377/15 повернути скаржнику.

Головуючий суддя Т. Дроботова

Судді: І. Алєєва

Л. Рогач