ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2015 р.Справа № 915/449/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Мишкіної М.А.

суддів Будішевської Л.О., Таран С.В.

при секретарі судового засідання Бєлянкіній Г.Є.

за участю представників сторін:

від прокуратури - Закернична І.П. - прокурор відділу прокуратури Одеської області;

від Доманівської районної державної адміністрації Миколаївської області - не з'явився;

від ТОВ «Прибузький гранітний кар'єр» - не з'явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну заступника прокурора Миколаївської області

на рішення господарського суду Миколаївської області від 15 червня 2015 року

по справі №915/449/15

за позовом прокурора Доманівського району Миколаївської області в інтересах держави в особі Доманівської районної державної адміністрації Миколаївської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прибузький гранітний кар'єр»

про дострокове розірвання договору оренди землі від 13.01.2006р.

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

В судовому засіданні 22.09.15р. згідно ст.85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

встановив:

23.03.2015р. прокурор Доманівського району Миколаївської області звернувся до господарського суду Миколаївської області з позовом в інтересах держави в особі Доманівської районної державної адміністрації Миколаївської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прибузький гранітний кар'єр», в якому просив суд достроково розірвати договір оренди земельної ділянки площею 33,87га з кадастровим номером :07:000:0048 нормативною грошовою оцінкою 150890,85грн., укладений між Доманівською райдержадміністрацією та ТОВ «Прибузький гранітний кар'єр» 13.01.2006р., зареєстрований Доманівським районним відділом Миколаївської регіональної філії Центру ДЗК 16.01.2006р., про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №01 (надалі - Договір оренди від 13.01.2006р.).

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначив, що відповідач в порушення умов п.п.4.1,4.2,4.3 Договору оренди від 13.01.2006р. не виконує своїх зобов'язань щодо сплати орендної плати, та має заборгованість перед бюджетом по орендній платі за землю у сумі 25054,68грн, що підтверджується податковим розрахунком від 16.03.2015р. №439/10/14-18-25. Постановою господарського суду Миколаївської області від 11.12.2014р. по справі №915/155/14 ТОВ «Прибузький гранітний кар'єр» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено Козирицього А.С. ліквідатором зазначеного підприємства. ТОВ «Прибузький гранітний кар'єр» порушує норми земельного законодавства, а також умови договору оренди землі, що призводить до відсутності надходжень до бюджету орендної плати за спірну земельну ділянку. Систематична несплата відповідачем орендної плати порушує права орендодавця, що є підставою для звернення до суду з позовом про розірвання договору оренди землі.

З посиланням на норми ст.ст.13,15,21,31,35 ЗУ «Про оренду землі», ст.ст.83,96,141 ЗК України, ст.ст.651,652 ЦК України, роз'яснення, які містяться у п.2.23 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. №6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» прокурор просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

17.04.2015р. ТОВ «Прибузький гранітний кар'єр» подало місцевому господарському суду відзив на позовну заяву, в якому просило відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

11.06.2015р. кредитор та голова комітету кредиторів ТОВ «Прибузький гранітний кар'єр» - ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до місцевого господарського суду з заявою про залучення останнього до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача; ухвалою суду першої інстанції від 11.06.2015р. відмовлено у задоволенні вищезазначеної заяви.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 15.06.2015р. (суддя Давченко Т.М.) у задоволенні позовної заяви прокурора Доманівського району Миколаївської області в інтересах держави в особі Доманівської райдержадміністрації Миколаївської області відмовлено повністю.

Рішення суду обґрунтовано тим, що заборгованість відповідача перед позивачем зі сплати орендної плати за спірним договором виникла у період з липня 2013 по грудень 2014р.р., тобто частина боргу виникла до порушення справи про банкрутство, а отже є конкурсною у розумінні Закону про банкрутство. У зв'язку з чим на таку заборгованість розповсюджує дію введений у справі №915/155/14 про банкрутство мораторій на задоволення вимог кредиторів, а її заявлення та погашення відбувається виключно у порядку, встановленому Законом про банкрутство, норми якого є спеціальними та мають пріоритет перед іншими нормами законодавства у регулюванні правовідносин банкрутства. Порушення справи про банкрутство ТОВ «Прибузький гранітний кар'єр» і введення мораторію на задоволення вимог кредиторів сприяло виникненню кредиторської заборгованості перед Доманівською РДА за Договором оренди та позбавило відповідача можливості своєчасно здійснити розрахунки за оренду земельної ділянки. Враховуючи, що протягом дії мораторія на задоволення вимог кредиторів відповідач (боржник) позбавлений можливості здійснювати погашення конкурсної заборгованості (у т.ч. по орендній платі за землю) інакше, ніж у порядку, встановленому Законом про банкрутство, сам по собі факт несплати такої заборгованості не є істотним порушенням відповідачем умов договору оренди землі відповідно до ст.651 ЦК України (аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 19.02.2014р. у справі №12/925/16/13-г). Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 20.10.2014р. у справі №915/155/14 про банкрутство відповідача за результатами попереднього засідання було затверджено реєстр вимог кредиторів боржника, до якого включено і конкурсні грошові вимоги позивача щодо заборгованості по сплаті орендних платежів за Договором оренди визнано в повному обсязі та включено їх до реєстру вимог кредиторів ТОВ «Прибузький гранітний кар'єр». Отже, позивач реалізував своє право на звернення з конкурсними грошовими вимогами до відповідача у справі про банкрутство останнього та набув права на їх задоволення у межах справи про банкрутство. Постановою господарського суду Миколаївської області від 11.12.2014р. відповідача було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. В подальшому, за результатом розгляду заяви Первомайської ОДПІ ГУ Міндоходів у Миколаївській області судом постановлено ухвалу від 05.05.2015р., якою задоволено вищезазначену заяву ДПІ про визнання кредиторських вимог до ТОВ «Прибузький гранітний кар'єр» у сумі 1150379,03грн. (до яких зокрема включено й орендну плату за землю - 10 282,65 грн. та пеню за несвоєчасну сплату податку - 402,88грн.)

Крім того, 11.06.2015р. до суду ліквідатором надано квитанцію №12 від 10.06.2015р. про сплату заставним кредитором боргу за спірним договором у сумі 25054,68грн., виникнення якого стало підставою для звернення прокурора до господарського суду. На думку суду першої інстанції розірвання договору оренди від 13.01.2006р. зробить неможливим реалізацію майна ТОВ «Прибузький гранітний кар'єр» як цілісного майнового комплексу, що в свою чергу порушить права кредиторів у справі про банкрутство (їх більше 20).

Не погодившись з рішенням суду від 15.06.2015р., заступник прокурора Миколаївської області звернувся до Одеського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржене рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначив, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим на підставі ст.104 ГПК України підлягає скасуванню з наступних підстав:

- ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову прокурора, суд невірно застосував норми ЗУ «Про оренду землі», ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та в порушення вимог ст.43 ГПК України не надав належної оцінки доводам прокурора;

- систематичне порушення відповідачем зобов'язань по договору, що призвело до виникнення заборгованості, є істотним порушенням, оскільки тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору - отримання орендної плати;

- судом не враховано, що відповідач припинив виконання зобов'язань щодо сплати орендної плати з липня 2013 року, тобто за півроку до порушення провадження у справі про його банкрутство та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, що свідчить про систематичну несплату орендної плати та є істотним порушенням умов договору;

- судом не звернуто увагу на те, що частина заборгованості з орендної плати у сумі 10,7тис.грн. є поточними кредиторським вимогами, оскільки виникла після порушення провадження у справі про банкрутство відповідача, а тому відповідно до ч.5 ст.19 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» дія мораторію на задоволення таких вимог не поширюється. Вказане підтверджено інформацією Первомайської ОДПІ ГУ Міндоходів у Миколаївській області;

- безпідставним є посилання у рішенні суду на позицію, викладену Вищим господарським судом України у постанові від 19.02.2014р. по справі №12/925/16/13-г, оскільки предметом позову у цій справі є стягнення заборгованості за договором оренди землі на користь податкового органу, який є кредитором боржника, під час дії мораторію на задоволення конкурсних кредиторських вимог;

- перебування відповідача у процедурі банкрутства не може свідчити про відсутність його вини у порушенні умов договору, у зв'язку з чим позивач має право на розірвання договору оренди землі внаслідок істотного порушення умов договору;

- помилковим є висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову прокурора у зв'язку з реалізацією позивачем права на захист своїх інтересів шляхом звернення до суду з заявами про визнання його кредиторських вимогу у порядку, передбаченому ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»;

- після звернення прокурора до суду з даним позовом підприємством сплачено заборгованість з орендної плати за землю. Вказане свідчить про можливість належного виконання відповідачем зобов'язань за договором оренди землі та обгрунтованість вимог прокурора про дострокове розірвання такого договору.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 09.07.2015р. прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено її розгляд у судовому засіданні.

23.07.2015р. кредитор ТОВ «Прибузький гранітний кар'єр» - Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» подало суду апеляційної інстанції заяву про залучення ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

У задоволенні вищезазначеної заяви судом апеляційної інстанції відмовлено з тих підстав, що право особи на вступ у справу за своєю ініціативою в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача не може бути реалізована такою особою на стадії апеляційного перегляду ухваленого судом першої інстанції рішення, оскільки ч.1 ст.27 ГПК України обмежує таке право застереженням «до прийняття рішення господарським судом».

22.09.2015р. ліквідатор ТОВ «Прибузький гранітний кар'єр» Козирицький А.С. надіслав Одеському апеляційному господарському суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити оскаржене рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Також у даному відзиві міститься клопотання з проханням слухати справу за відсутності представника відповідача.

Доманівська РДА Миколаївської області свого представника в засідання суду апеляційної інстанції не направила.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення виходячи із наступного.

Відповідно до ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в ході апеляційного розгляду, що 13.01.2006р. між Доманівською районною державною адміністрацією Миколаївської області (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Прибузький гранітний кар'єр» укладено договір оренди земельної ділянки (надалі - Договір оренди від 13.01.2006р.)

Відповідно до п.1 Договору оренди від 13.01.2006р. Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для добування корисних копалин (граніту) із земель запасу в межах території Прибузької сільської ради, Доманіського району, Миколаївської області.

В оренду передається земельна ділянка загальною площею 33,87га, в тому числі капітальна одноповерхова забудова 0,3673га, під спорудами - 0,0744га, під проїздами, проходами та площадками - 15,5883га, під зеленими насадженнями - 0,39га, інші землі - 0,43га, відкриті розробки та кар'єри, шахти, які експлуатують - 17,02га. На земельній ділянці знаходяться об'єкти нерухомого майна - забудовані землі. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 150980,85грн. (п.2 Договору оренди від 13.01.2006р.).

Пунктом 3.1 Договору оренди від 13.01.2006р. визначено, що його укладено на 10 років. Після закінчення строку договору оренди має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Згідно із п.п.4.1-4.5. Договору оренди від 13.01.2006р. орендна плата вноситься орендарем у грошовому виразі у розмірі 400,95грн. за 1 га, що становить 13580,7 грн. на рік. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції та вноситься щомісячно на розрахунковий рахунок Прибузької сільської ради.

Відповідно до пунктів 5.1, 5.2, 7.1 Договору оренди від 13.01.2006р. земельна ділянка передається в оренду для добування корисних копалин. Цільове призначення земельної ділянки - землі промисловості; код за УКЦВЗ 1.10.1 - для добування корисних копалин. Після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Орендодавець у разі погіршення корисних властивостей орендованої земельної ділянки, пов'язаних із зміною її стану, має право на відшкодування збитків у розмірі, визначеному сторонами. Якщо сторонами не досягнуто згоди про розмір відшкодування збитків, спір розв'язується у судовому порядку.

Згідно п.9.4 Договору оренди від 13.01.2006р. орендар зобов'язаний: використовувати надану земельну ділянку відповідно до її цільового призначення, умов її надання та зберігання якості; додержуватись режиму використання земель, не погіршувати екологічного стану земельної ділянки у результаті своєї господарської діяльності; своєчасно сплачувати орендну плату; повернути земельну ділянку у тому ж стані та в тій же якості, в якій вона знаходилася на момент передачі її в оренду за цим договором.

Згідно до умов пункту 12.3 Договору оренди від 13.01.2006р. дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

16.01.2006р. Орендодавець передав у строкове платне користування земельну ділянку площею 33,87га, про що складено акт прийому-передачі земельної ділянки.

Договір оренди від 13.01.2006р. зареєстровано у Доманівському районному відділі Миколаївської регіональної філії Центру ДЗК 16.01.2006р., запис №01.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно із ст.13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до п. «в» ч.1 ст.96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов'язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.21 ЗУ «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Згідно із ст.792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до ст.ст.24,25 ЗУ «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати. Орендодавець зобов'язаний: передати в користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди; при передачі земельної ділянки в оренду забезпечувати відповідно до закону реалізацію прав третіх осіб щодо орендованої земельної ділянки; не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою; відшкодувати орендарю капітальні витрати, пов'язані з поліпшенням стану об'єкта оренди, яке проводилося орендарем за згодою орендодавця; попередити орендаря про особливі властивості та недоліки земельної ділянки, які в процесі її використання можуть спричинити екологічно небезпечні наслідки для довкілля або призвести до погіршення стану самого об'єкта оренди. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого надавати органу доходів і зборів за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний орган доходів і зборів про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни. Орендар земельної ділянки має право: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі; за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження; отримувати продукцію і доходи; здійснювати в установленому законодавством порядку за письмовою згодою орендодавця будівництво водогосподарських споруд та меліоративних систем. Орендар земельної ділянки зобов'язаний: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо об'єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; у п'ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу доходів і зборів.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно із ч.1 ст.32 ЗУ «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 01.03.2015р. заборгованість ТОВ «Прибузький гранітний кар'єр» з орендної плати за землю становила 25054,68грн., що підтверджується довідкою Первомайської ОДПІ ГУ Міндоходів у Миколаївській області №439/10/14-18-25 від 16.03.2015р., копія якої наявна в матеріалах справи, та не заперечувалось відповідачем.

В той же час, ухвалою господарського суду Миколаївської області від 13.05.2014р. за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГІЯ ПЛЮС» порушено провадження у справі №915/155/14 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Прибузький гранітний кар'єр» (п.1 висновків ухвали) та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів ТОВ «Прибузький гранітний кар'єр» (п.3 резолютивної частини ухвали).

Згідно із ч.ч.1-3 ст.19 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію. Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє органи державної виконавчої служби за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів:забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій;не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Судом встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем зі сплати орендної плати за спірним договором виникла у період з липня 2013 по грудень 2014 років, тобто частина боргу виникла до порушення справи про банкрутство, а отже є конкурсною у розумінні Закону про банкрутство. У зв'язку з чим на таку заборгованість розповсюджує дію введений у справі про банкрутство мораторій на задоволення вимог кредиторів, а її заявлення та погашення відбувається виключно у порядку, встановленому Законом про банкрутство, норми якого є спеціальними та мають пріоритет перед іншими нормами законодавства у регулюванні правовідносин банкрутства.

Оскільки протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів відповідач (боржник) позбавлений можливості здійснювати погашення конкурсної заборгованості (у тому числі по орендній платі за землю) інакше, ніж у порядку, встановленому ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», сам по собі факт несплати такої заборгованості не є істотним порушенням з боку відповідача умов договору оренди землі відповідно до норм ст. 651 ЦК України.

Відповідно до абз.2 ч.15 ст.16 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з моменту порушення провадження у справі про банкрутство пред'явлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення може відбуватися лише у порядку, передбаченому цим Законом, та в межах провадження у справі про банкрутство.

Первомайська об'єднана державна податкова інспекція ГУ Міндоходів у Миколаївській області звернулася до суду із заявою про визнання кредиторських вимог, в тому числі по оплаті орендної плати за землю за Договором оренди від 13.01.2006р. у розмірі 11431,25грн.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 20.10.2014р. у справі №915/155/14 про банкрутство ТОВ «Прибузький гранітний кар'єр» за результатами попереднього засідання було затверджено реєстр вимог кредиторів боржника, до якого включено і конкурсні грошові вимоги щодо заборгованості по сплаті орендних платежів за Договором оренди від 13.01.2006р.визнано в повному обсязі та включено їх до реєстру вимог кредиторів ТОВ «Прибузький гранітний кар'єр».

Постановою господарського суду Миколаївської області від 11.12.2014р. по справі №915/155/14 (залишеною без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 10.03.2015р.) ТОВ «Прибузький гранітний кар'єр» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

10.02.2015р. Первомайська ОДПІ ГУ Міндоходів у Миколаївській області звернулась до господарського суду Миколаївської області з заявою про визнання поточних кредиторських вимог до ТОВ «Прибузький гранітний кар'єр» (в тому числі про сплаті орендних платежів за Договором оренди від 13.01.2006р.).

Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.02.2015р. задоволено заяву Первомайської ОДПІ ГУ Міндоходів у Миколаївській області про визнання кредиторських вимог до ТОВ «Прибузький гранітний кар'єр» у сумі 1150379,03 грн. До цієї суми увійшла орендна плата за землю - 10282,65грн. та пеня за несвоєчасну сплату податку - 402,88грн.

Місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні цілком обґрунтовано зазначив, що погашення вимог конкурсних кредиторів у порядку передбаченому ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» є основоположним в процедурі банкрутства, а недотримання цього порядку зводить нанівець дію закону про банкрутство та реалізацію свого права як кредитора з боку стягувачів, а також завідомо ставить стягувача, який не звернувся з вимогами згідно приписів і порядку, визначеного згаданим законом, у більш вигідне положення від тих кредиторів, які дотрималися вимоги законодавства про банкрутство.

Відповідно до ч.1 ст.38 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу за виключенням укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу в процедурі ліквідації тощо;строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута вважається таким, що настав; у банкрута не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури; припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута; відомості про фінансове становище банкрута перестають бути конфіденційними чи становити комерційну таємницю; продаж майна банкрута допускається в порядку, передбаченому цим Законом; скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається; вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі; виконання зобов'язань боржника, визнаного банкрутом, здійснюється у випадках і порядку, передбачених цим розділом.

Постановою Вищого господарського суду України від 24.06.2015р. постанову Одеського апеляційного господарського суду від 10.03.2015р. та постанову господарського суду Миколаївської області від 11.12.2014р. у справі №915/155/14 скасовано. Справу №915/155/14 передано до господарського суду Миколаївської області для розгляду в іншому складі суду на стадію розпорядження майном.

Постановою господарського суду Миколаївської області від 13.08.2015р. ТОВ «Прибузький гранітний кар'єр» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Отже, у період з 11.12.2014р. по 24.06.2015р. (дата прийняття постанови суду касаційної інстанції по справі №915/155/14) тривала ліквідаційна процедура ТОВ «Прибузький гранітний кар'єр», введена постановою господарського суду Миколаївської області від 11.12.2014р.

Відповідно до ухвали господарського суду Миколаївської області від 20.10.2014р. у справі №815/155/14 про банкрутство ТОВ «Прибузький гранітний кар'єр» (т.1, а.с.53,64) відповідач передав в іпотеку «ОТП Банк» власне майно - єдиний майновий комплекс у складі певних об'єктів, що знаходяться на земельній ділянці площею 33,87га, кадастровий номер 70000048, що розташована в межах території Прибузької сільради Доманівського району Миколаївської області. Майновий комплекс по вул.Степова,2, с.Прибужжя, Доманівський район, Миколаївська області належить боржнику на праві власності на підставі Свідоцтва серія САА №278023 від 12.02.2004р.

Звернення прокурора до суду з позовом про розірвання договору оренди землі від 13.01.2006р. відбулось 23.03.2015р., тобто у період, коли відповідач перебував у ліквідаційній процедурі, в межах якої ним мали виконуватись договори, що мають на меті забезпечення збереження нерухомого майна, належного ТОВ «Прибузький гранітний кар'єр» на праві власності та його захист.

На думку колегії суддів, договір оренди землі, виконання якого є господарською діяльністю відповідача мав виконуватись ТОВ «Прибузький гранітний кар'єр», оскільки користування земельною ділянкою на законних підставах, встановлених договором оренди земельної ділянки, забезпечує збереження нерухомого майна боржника та його захист.

Згідно до ст.ст.395,396 ЦК України речовими правами на чуже майно є: право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій). Законом можуть бути встановлені інші речові права на чуже майно. Особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Згідно ст. 34 ЗУ «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. У разі невиконання орендарем обов'язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов'язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки.

Розірвання договору оренди земельної ділянки за рішенням суду викликає необхідність невідкладного повернення земельної ділянки Орендодавцеві, як то передбачено п.7.1 договору та ст.32 ЗУ «Про оренду землі», що тягне в свою чергу, неможливість дотримання вимог ч.1 ст.38 Закону про банкрутство, адже земельна ділянка, не будучи обтяженою правами володіння та користування власника нерухомого майна, стає вільною, а ТОВ «Прибузький гранітний кар'єр» позбавляється можливості захищати своє право користування нею відповідно до положень ст.396 ЦК України, та як наслідок, - можливості забезпечення збереження нерухомого майна боржника у процедурі банкрутства.

Колегія суддів зазначає, що положення ЦК України щодо підстав та можливості розірвання договору (ст.ст.651,652 ЦК України), є загальними та містить застереження щодо можливості розірвання договору, якщо інше не передбачено законом. В даному випадку у спірних правовідносинах пріоритетними до застосування є норми ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та застосування загальних положень ст.ст.651,652 ЦК України не повинно суперечити положенням спеціального Закону про банкрутство.

Між тим, позовні вимоги прокурора про розірвання договору оренди земельної ділянки суперечать вимогам ч.1 ст.38 Закону про банкрутство як на час їх заявлення в суді, так і нас час вирішення справи господарським судом Миколаївської області 15.06.2015р., коли тривала ліквідаційна процедура ТОВ «Прибузький гранітний кар'єр».

Наразі, 13.08.2015р. господарський суд Миколаївської області ухвалив постанову про визнання ТОВ «Прибузький гранітний кар'єр» банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури (після скасування Вищим господарським судом України 24.06.2015р. постанови господарського суду Миколаївської області від 11.12.2014р. та постанови Одеського апеляційного господарського суду від 10.03.2015р. у справі №915/155/14), відтак вимоги прокурора не відповідають та порушують положення ч.1 ст.38 Закону про банкрутство, що є підставою для відмови в їх задоволенні.

З урахуванням викладеного, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку в оскаржуваному рішенні про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позовом прокурора Доманівського району Миколаївської області в інтересах держави в особі Доманівської РДА Миколаївської області до ТОВ «Прибузький гранітний кар'єр» про дострокове розірвання договору оренди землі від 13.01.2006р., та на законних підставах відмовив у позові.

Доводи апеляційної скарги прокурора колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Обставина сплати заборгованості з орендної плати під час розгляду справи в суді першої інстанції не свідчить про можливість належного виконання відповідачем зобов'язань за договором оренди землі, оскільки як вбачається з матеріалів справи (т.2 а.с.198) заборгованість з орендної плати у сумі 25054,54грн. була сплачена не відповідачем безпосередньо, а заставним кредитором ТОВ «Прибузький гранітний кар'єр» - ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Посилання скаржника на те, що відповідач припинив виконання зобов'язань щодо сплати орендної плати з липня 2013 року, тобто за півроку до порушення провадження у справі про його банкрутство, також не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду, оскільки як вбачається з довідки Первомайської ОДПІ ГУ Міндоходів у Миколаївській області №439/10/14-18-25 від 16.03.2015р. (т.1, а.с.29) ТОВ «Прибузький гранітний кар'єр» 24.10.2013р. було погашено податкового боргу у сумі 2938грн.

Інші доводи апеляційної скарги прокурора у своїй сукупності не свідчать про порушення або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам, що мають значення для вирішення спору, відтак, підставою для скасування оскаржуваного рішення слугувати неспроможні.

В цілому місцевий господарський суд виходив з вірної юридичної оцінки обставин справи, керуючись, насамперед, положеннями ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» при вирішенні спору по суті, оскільки відповідач перебуває в стані банкрутства та норми відповідного Закону як спеціального є пріоритетними для розгляду даної справи.

На підставі викладеного, колегія суддів залишає оскаржене рішення господарського суду Миколаївської області від 15.06.2015р. без змін як законне та обґрунтоване, ухвалене у відповідності до встановлених фактичних обставин справи та норм законодавства (з урахуванням мотивів відмови у позові, наведених в постанові апеляційного господарського суду).

Керуючись ст.ст.49,99,101-103,105 ГПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Миколаївської області від 15.06.2015р. у справі №915/449/15 залишити без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписаний 28.09.2015р.

Головуючий суддя Мишкіна М.А.

Суддя Будішевська Л.О.

Суддя Таран С.В.