ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2015 р. Справа № 920/172/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Черленяк М.І., суддя Івакіна В.О., суддя Хачатрян В.С.,

при секретарі Деппа-Крівіч А.О.,

за участю прокурора - не з'явився,

представників сторін:

позивача - Мащенко О.А. - директор, Болецький А.С. - дов. від 03.08.2015р.,

1-го відповідача - не з'явився,

2-го відповідача - Захарченко Г.А. - дов. № 219 від 24.12.2014р., Бондаренко В.П. - дов. № 246 від 29.12.2014р.,

3-ї особи - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційні скарги ПАТ "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" в особі Сумської філії (вх. №3399С/1-8) та прокурора м. Суми в інтересах держави в особі ПВТ "Київ-Дніпровське м міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" в особі Сумської філії (вх. №3406/1-8) на рішення господарського суду Сумської області від 19.02.2015 року у справі №920/172/15,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Віртус-С", смт. Степанівка Сумської області

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Суми-метал", смт. Степанівка Сумської області;

2. Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" в особі Сумської філії, м. Суми,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Державне підприємство "Південна залізниця",

про визнання права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Сумської області від 19.02.2015 року у справі (суддя Лиховид Б.І.) позов задоволено. Визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІРТУС-С" право власності на естакаду з під`їзною залізничною колією по станції Торопилівка (Тип Р50) довжиною 726,98 п/м., як складову промислового комплексу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІРТУС-С" за адресою: Сумська область, Сумський район, смт. Степанівка, вул. Центральна, будинок 53А.

ПАТ "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" в особі Сумської філії з рішенням господарського суду не погодилось, звернулось до апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. Апелянт в скарзі зазначив, що спірна під'їзна залізнична колія Торопилівського паливного складу є державною власністю і на даний момент належить ПАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ". На думку апелянта, суд першої інстанції в порушення ст. 43 ГПК України, ст. ст. 638, 656 ЦК України, ст.180 ГК України помилково встановив факт, що ТОВ "Суми-метал" придбало під'їзну колію по ст. Торопилівка (Тип Р 50) довжиною 726,98 п/м, оскільки договір купівлі-продажу від 10.01.2005 р. між Управлінням майном Сумської міської ради та ТОВ "Суми-метал" є неукладеним в частині продажу під'їзної залізничної колії. Також, 2-й відповідач вказав, що суд першої інстанції в порушення ст. 43 ГПК України не звернув увагу на те, що договором купівлі-продажу від 29.10.2012 р. між ТОВ "Суми-метал" та ТОВ "ВІРТУС-С" було продано нерухоме майно, що розташоване за адресою: Сумська область, Сумський район, смт. Степанівка, вул. Центральна, 53 А, на земельній ділянці площею 0,1549 га кадастровий номер 010010263 і до переліку проданого нерухомого майна цього договору під'їзна колія з естакадою не входить, а сама під'їзна колія була визначена, як рухоме майно згідно іншого договору купівлі-продажу майна (обладнання № 29-10/12-1) між ТОВ "Суми-метал" та ТОВ "ВІРТУС-С".

Прокурор м. Суми з рішенням господарського суду також не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в інтересах держави в особі ПВТ "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту", в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. Прокурор зазначив, що під'їзна залізнична колія входить до статутного фонду ПАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ" і є його власністю, а в договорі від 10.01.2005 р. між Управлінням майном Сумської міської ради та ТОВ "Суми-метал" відсутня істотна умова щодо предмету купівлі-продажу - довжина колії. Крім того, прокурор посилається на те, що майно, яке є предметом договору купівлі-продажу майна (обладнання №29-10/12-1) між ТОВ "Суми-метал" та ТОВ "ВІРТУС-С" є нерухомим майном.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 03.08.2015р. об'єднано в одне апеляційне провадження скарги ПАТ "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" та прокурора м. Суми. Залучено ПАТ "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" в особі Сумської філії до участі в справі в якості другого відповідача. Також, залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Державне підприємство "Південна залізниця".

В судове засідання 24.09.2015р. прокурор не з'явився та про причини неявки Харківський апеляційний господарський суд не повідомив.

Позивач, ТОВ "Віртус-С", надав відзив на апеляційну скаргу прокурора, в якому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, скаргу - без задоволення. Вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції законним та таким, що прийняте у відповідності з нормами чинного законодавства. Позивач зазначив, що він є добросовісним набувачем, законним власником естакади з під`їзною залізничною колією по станції Торопилівка (Тип Р50) довжиною 726,98 п/м та не порушує прав та законних інтересів визначених прокурором м. Суми осіб, а саме ПАТ "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" в особі Сумської філії.

1-й відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Суми-метал", в судове засідання не з'явився, на адресу суду від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі та долучення документів до матеріалів справи.

Третя особа, Державне підприємство "Південна залізниця", в судове засідання також не з'явилась, в наданому відзиві на апеляційну скаргу Державне підприємство "Південна залізниця" просило здійснювати розгляд скарг без його участі.

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, проте прокурора та представники 1-го відповідача і третьої особи не скористалися своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України та виходячи з того, що явка сторін не визнавалася обов'язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статтею 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторін, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без участі вищевказаних осіб за наявними у ній матеріалами у відповідності до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційних скаргах доводи прокурора та 2-го відповідача та у відзиві на неї доводи позивача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, звертаючись з позовом про визнання за ТОВ "ВІРТУС-С" права власності на естакаду з під'їзною залізничною колією по станції Торопилівка (Тип Р50) довжиною 726,98 п/м та проведення державної реєстрації, зазначив, що 09.11.2005р. між Управлінням майном Сумської обласної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Суми-метал" (відповідач) було укладено договір купівлі-продажу, згідно умов якого відповідач набув у власність нерухоме майно, а саме: побутовий корпус цегляний загальною площею 428 м. кв., склад залізобетонні панелі загальною площею 624,2 м. кв., склад металевий площею 144,0 м. кв., склад цегляний площею 344,9 м. кв., вбиральню дощату, огорожу металеву, металеву сітку та рухоме майно (станом на 2005 рік) - естакаду з під'їзною залізничною колією по ст. Торопилівка (Тип Р50) довжиною 726,98 п/м., який був нотаріально засвідчений 10.11.2005р. державним нотаріусом Сумської районної державної нотаріальної контори О.В. Хоменком за реєстраційним номером 1-3496.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІРТУС-С" (позивач) та 1-м відповідачем 29.10.2012р. було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого позивач здійснив купівлю нерухомого майна, що знаходиться за адресою: Сумська область, Сумський район, смт. Степанівка, вул. Центральна, 53а, на земельній ділянці площею 0,1549 га, кадастровий номер 59 001 0263. Продаж вказаного нерухомого майна вчинено за 168 000 грн. 00 коп.

Також 29.10.2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІРТУС-С" (позивач) та 1-м відповідачем було укладено договір купівлі-продажу майна (обладнання) № 29-10/12-1, у відповідності до умов якого на користь позивача було відчужено майно, що розташоване за адресою: Сумська область, Сумський район, смт. Степанівка, вул. Центральна, будинок 53А, зокрема, естакада з під'їзною залізничною колією по ст. Торопилівка (Тип Р50) довжиною 726,98 і/м., що також підтверджується актом прийому-передачі майна (обладнання) від 29.10.2012р. та актом № 1 введення в експлуатацію основних засобів від 29.10.2012р.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на день розгляду справи, земельна ділянка загальною площею 2,2432 га, на якій розташоване спірне майно знаходиться в оренді позивача, що підтверджується наявним в матеріалах справи договором оренди земельної ділянки від 23.10.2014р., укладеного між Степанівською селищною радою та позивачем, а також актом про передачу та прийом земельної ділянки від 23.10.2014р.

Таким чином, як зазначає суд першої інстанції, позивач прийняв на свій баланс залізничну колію довжиною 726,98 погонних метрів з усією інфраструктурою, розташовану за адресою смт. Степанівка, вул. Центральна, будинок 53А, яка згідно технічного паспорта від 24.10.2012р. починається від стику рейок СП № 23 колії № 6 станції Торопилівка та складає 726,98 м. Відповідно до акту введення в експлуатацію основних засобів від 29.10.2012р., об`єкт, тобто естакада з під`їзною залізничною колією по станції Торопилівка довжиною 726,98 п/м, підлягає введенню в експлуатацію.

Враховуючи наявність у позивача відповідних документів, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність позовних вимог щодо визнання права власності позивача на естакаду з під`їзною залізничною колією по ст. Торопилівка (Тип Р50) довжиною 726,98 п/м.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів не погоджується з висновками господарського суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, а також інші юридичні факти.

У статті 316 Цивільного кодексу України зазначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Статтею 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Умовами задоволення позову про визнання права власності на майно є наявність у позивача доказів підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності. Такими доказами можуть бути правопідтверджувальні документи, а також будь-які інші докази, що підтверджують приналежність позивачу спірного майна.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, так як рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Суд першої інстанції взяв до уваги як належний доказ договір купівлі-продажу від 10.01.2005 р., укладений між Управлінням майном Сумської міської ради та ТОВ "Суми-метал", проте в даному договорі не зазначено конкретно про технічні характеристики під'їзної залізничної колії, про її довжину.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 180 ГК України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Судом першої інстанції не взято до уваги, що у договорі від 10.01.2005 р. між Управлінням майном Сумської міської ради та ТОВ "Суми-метал" відсутня істотна умова щодо предмету купівлі-продажу, а також, відсутня сама характеристика предмету купівлі-продажу така, як довжина колії.

Крім того, суд першої інстанції не звернув увагу, що в даному договорі від 10.01.2005 р. під'їзна колія визначена як рухоме майно, в той час, як під'їзні колії відносяться до нерухомого майна відповідно до ст. 181, 331, 376 ЦК України, Національного стандарту N2 "Оцінка нерухомого майна", затвердженого постановою КМУ від 28 жовтня 2004 року № 1442, Державного класифікатору будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого та введеного в дію наказом Держстандарту України 17.09.2000р. №507, наказу Фонду державного майна України від 15.03.2006 р. № 461.

Таким чином, суд першої інстанції помилково встановив факт, що ТОВ "Суми-метал" придбало саме спірну під'їзну колію по ст. Торопилівка (Тип Р 50) довжиною 726,98 п/м.

Також, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що Управління майном Сумської обласної ради не має права власності на нерухоме майно під'їзну колію з естакадою, оскільки вона не є складовою нерухомого майна згідно переліку, зазначеного в договорі від 10.01.2005 р. Також, не є доказом права власності інвентаризаційний опис, виданий ОКП "Обпаливо" 30.06.2005 року, який в договорі від 10.01.2005 р. зазначений, як документ підтверджуючий право власності на рухоме майно, оскільки баланс є лише формою бухгалтерського обліку та звітності, а тому не визначає правових підстав знаходження майна у власності (володінні) підприємства.

Доказом того, що під'їзна колія в 2005 році не входила до складу промислового комплексу Торопилівського паливного складу підприємства "Облпалива" є акт від 16.05.1989 року про передачу під'їзної залізничної колії Торопилівського паливного складу Сумському ППЗТ, протокол передачі основних засобів Сумського управління "Облпаливо" та Сумського МППЗТ 1988 р., відомість основних засобів управління "Обпаливо" Держпостача ЦССР підлягаючих передачі, баланс доходів та витрат по залізничній колії управління "Облпалива", яка передається у відання Сумського ППЗТ 1988 р.

Про те, що 2005 році під'їзні колії не входили до складу Торопилівського паливного складу Обласного комунального підприємства "Облпаливо" також свідчать договір користування під'їзної залізничної колії Сумського ППЗТ від 03.03.1997 року з Обласним комунальним підприємством "Облпаливо" з додатковими угодами до нього та лист Сумського Обласного підприємства "Облпаливо" від 31.01.2000 р. № 50/07-104 про пролонгацію договору від 03.03.1997 р.

Суд першої інстанції також не звернув увагу на те, що договором купівлі-продажу від 29.10.2012 р. між ТОВ "Суми-метал" та ТОВ "ВІРТУС-С" було продано нерухоме майно, що розташоване за адресою: Сумська область, Сумський район, смт. Степанівка, вул. Центральна, 53 А, на земельній ділянці площею 0,1549 га кадастровий номер 010010263 і до переліку проданого нерухомого майна цього договору під'їзна колія з естакадою не входить, а сама під'їзна колія була визначена, як рухоме майно згідно іншого договору купівлі-продажу майна (обладнання № 29-10/12-1) між ТОВ "Суми-метал" та ТОВ "ВІРТУС-С". В технічному паспорті позивача від 24.10.2012 р. на нерухоме майно в оціночному акті спірне майно не зазначено в переліку будівель та споруд, які належать позивачу.

Окрім того, не звернув увагу суд першої інстанції і на те, що предметом договору купівлі-продажу майна (обладнання № 29-10/12-1) між ТОВ "Суми-метал" та ТОВ "ВІРТУС-С" є нерухоме майно.

На підставі ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Режим нерухомої речі може бути поширений законом на повітряні та морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні об'єкти, а також інші речі, права на які підлягають державній реєстрації

У Національному стандарті N2 "Оцінка нерухомого майна", затвердженого постановою КМУ від 28 жовтня 2004 року № 1442, визначено, що споруди - це земельні поліпшення, що не належать до будівель та приміщень, призначені для виконання спеціальних технічних функцій (п. 2).

Відповідно до Державного класифікатору будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого та введеного в дію наказом Держстандарту України 17.09.2000р. №507 споруди це будівельні системи, пов'язані з землею, які створені із будівельних матеріалів, напівфабрикатів, устаткування та обладнання в результаті виконання різних будівельно-монтажних робіт. Інженерними спорудами, згідно із ДК 018-2000, є об'ємні, площинні або лінійні наземні або підземні будівельні системи, що складаються з несучих та в окремих випадках огороджувальних конструкцій і призначені для виконання виробничих процесів різних видів, розміщення устаткування, матеріалів та виробів, для тимчасового перебування і пересування людей, транспортних засобів, вантажів та ін.

До інженерних споруд вказаний нормативний документ відносить транспортні споруди, а саме: під'їзні, станційні та сортувальні колії (2121.2), до складу яких включено і залізничні колії промислових підприємств (2122.4)

Тобто, під'їзні залізничні колії є інженерними спорудами, призначеними для транспортування вантажів.

Статтею 1 Закону України "Про залізничний транспорт" визначено поняття під'їзних колій, зокрема, під'їзними коліями є залізничні колії, які призначені для транспортного обслуговування одного або кількох підприємств, організацій та установ у взаємодії із залізничним транспортом загального користування.

Згідно класифікатора державного майна, затвердженого Наказом Фонду державного майна України № 461 від 15.03.2006 року, визначено, що залізничні колії магістральні, під'їзні колії, стрілки, залізничні переїзди, станційні та сортувальні колії відносяться до інженерних споруд, які в свою чергу є нерухомим майном.

Враховуючи викладене, майно, яке є предметом договору купівлі-продажу майна (обладнання № 29-10/12-1) між ТОВ "Суми-метал" та ТОВ "ВІРТУС-С", є нерухомим майном, що помилково не було враховано судом першої інстанції.

Також, суд першої інстанції не врахував, що за ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

В ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

До прийняття Закону України "Про внесення змін до Закону України державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та і законодавчих актів України" № 1878-VI від 11.02.2010 р. обов'язкова державна реєстрація прав в Україні на споруди-залізничні колії не передбачалась.

Суд першої інстанції не врахував норми ст. ст. 3, 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" і не звернув увагу на те, що договір (обладнання № 29-10/12-1) від 29.10.2012 р між ТОВ "Суми-метал" та ТОВ "ВІРТУС-С" складений після 11.02.2010 р., тобто, коли права на споруди (залізничні колії) підлягали обов'язковій державній реєстрації, а тому ТОВ "ВІРТУС-С" не є власником під'їзної колії та естакади, оскільки не надав суду доказів про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно-під'їзну колію з естакадою.

Так як позивачем не надані доказів державної реєстрації прав на нерухоме майно у суду першої інстанції відсутні правові підстави для задоволення вимог про визнання права власності на спірне нерухоме майно, оскільки це є порушенням ст. 334 ЦК України, ст. ст. 3, 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ст. 182 ЦК України.

Крім того, суд першої інстанції не врахував, що в п. 3.4. договору купівлі-продажу майна (обладнання № 29-10/12-1) від 29.10.2012 р. між ТОВ "Суми-метал" та ТОВ "ВІРТУС-С" зазначено, що право власності на майно переходить за умови виконання повної оплати ціни майна. Оплата покупцем ціни майна здійснена у безготівковій формі на банківський рахунок продавця наразом з умовами договору купівлі-продажу нерухомого майна 29.10.2012р. (п. 3.3. договору).

Проте, в матеріалах даної справи відсутні належні докази оплати (платіжні доручення, чеки тощо) ціни майна як передбачено зазначеним договором купівлі-продажу майна (обладнання № 29-10/12-1) від 29.10.2012 р., що є додатковим доказом того, що позивач не є власником спірного майна.

Також, судом першої інстанції не взято до уваги те, що згідно ст. 65 Статуту залізниць України примикання залізничних під'їзних колій до загальної мережі залізниць дозволяється Укрзалізницею або за її дорученням начальником залізниці.

Проте, технічні паспорти на колію 2006 року ТОВ "ВІРТУС-С" та від 24.10.2012 р. ТОВ "Суми-метал" не погоджені з Укрзалізницею або за її дорученням начальником залізниці, що є також доказом того, що ні позивач, ні 1-й відповідач не є власниками спірної колії.

Статтею 67 Статуту залізниць України передбачено, що на кожну залізничну під'їзну колію складається масштабний план з нанесенням на нього розташування вантажних фронтів і механізмів, а також технічний паспорт, поздовжній профіль і креслення споруд.

Згідно з п. 1.5 Правил обслуговування залізничних під'їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року № 644, власник під'їзної колії має технічний паспорт, масштабний план під'їзної колії, поздовжній та поперечний профілі залізничних колій і креслення штучних споруд. У технічному паспорті та в додатках до нього вказується характеристика рейок, шпал, баласту, земляного полотна, штучних споруд, вагових приладів, пристроїв і механізмів, призначених для навантаження, вивантаження, очищення, промивання і підготовки для навантаження залізничних вагонів, маневрових пристроїв, лебідок, локомотивного і вагонного господарства, промислових станцій, гірок, напівгірок, витяжних колій, засобів СЦБ і зв'язку, які використовуються у поїзній і маневровій роботі, та інших пристроїв і механізмів, призначених для роботи з вагонами і локомотивами залізниць. Один примірник цієї документації передається залізниці при прийнятті під'їзної колії в експлуатацію. Після здачі в експлуатацію нових об'єктів або їх ліквідації в технічний паспорт вносяться відповідні зміни, про що власники під'їзних колій повідомляють залізницю у декадний термін.

Відповідно до вимог Статуту залізниць України та Правил обслуговування залізничних під'їзних колій технічний паспорт на під'їзну залізничну колію розробляється її власником та надається залізниці.

З наведених норм вбачається, що технічний паспорт на об'єкт не є правовстановлюючим документом.

Технічний паспорт на під'їзну залізничну колію не підміняє належних і допустимих доказів у спорі про право власності, оскільки зазначений документ має суто технічний характер і не підтверджує права власності позивача (не є правовстановлюючим документом) на під'їзні залізничні колії.

В зв'язку з цим, суд першої інстанції помилково визнав належним доказом, підтверджуючим право власності технічний паспорт від 24.10.2012 р., без наявності підтверджуючих первинних документів про набуття відповідних прав на під'їзну колію з зазначенням в них її довжини. З тих же підстав і технічний паспорт 2006 року на під'їзну залізничну колію по ст. Торопилівка, складений на замовлення ТОВ "Суми-метал", не є правовстановлюючим документом.

Також, і акт № 1 введення в експлуатацію основних засобів від 29.10.2012 р. наданий суду позивачем не є правовстановлюючим документом. Акт введення в експлуатацію складається виключно для новозбудованої колії, а наданий позивачем акт № 1 введення в експлуатацію основних засобів від 29.10.2012 р. не відповідає вимогам ст. 67 Статуту залізниць України та п. 1.3. Правил обслуговування залізничних під'їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644, оскільки не підписаний представником Укрзалізниці та Держнаглядохоронпраці.

Позивач не обґрунтовував позов тим, що він збудував під'їзну колію, а діюче законодавство для новозбудованого нерухомого майна передбачає введення його в експлуатацію згідно постанови КМУ від 13.11.2011 р. № 461, якою затверджено Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, і видачі відповідних документів Державною архітектурно-будівельною інспекцією.

Крім того, судом першої інстанції помилково встановлено, що спірне майно знаходиться на земельній ділянці 2,2432 га, яка знаходиться в оренді згідно

договору оренди земельної ділянки від 23.10.2014 р., укладеного між Степанівською радою та позивачем, оскільки на даній території знаходиться лише незначна частина під'їзної колії з самою естакадою - довжиною 153 метри, а більша частина під'їзної колії знаходиться за межами території ТОВ "ВІРТУС-С", що вбачається з технічного паспорту позивача від 24.10.2012 р., технічного паспорту залізничної колії Сумської філії ПАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ", яка примикає до ст. Торопилівка Південної Залізниці від 2013 р., з технічного паспорту під'їзної колії ТОВ „Суми-метал" складеного в 2006 року.

Позивач надав до матеріалів справи копію договору оренди земельної ділянки від 23.10.2014 р. без плану земельної ділянки, а в договорі купівлі-продажу майна (обладнання № 29-10/12-1) від 29.10.2012 р. між ТОВ "Суми-метал" та ТОВ "ВІРТУС-С", немає кадастрового номеру земельної ділянки, на якій знаходиться спірна під'їзна залізнична колія, що є доказом того, що суд першої інстанції не мав доказів, що вся довжина колії знаходиться на території позивача.

Судова колегія зазначає, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В оскаржуваному рішенні не встановлено, що ТОВ "Суми-метал" оспорює або не визнає право власності на спірне майно, в позові не зазначено про наявність порушеного права з боку ТОВ "Суми-метал".

Також, в оскаржуваному рішенні взагалі не було надано оцінці позовній вимозі про надання права внести зміни і доповнення щодо права власності в державний реєстр речових прав на нерухоме майно.

Враховуючи все вищенаведене, позивач не надав належних та допустимих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, а суд першої інстанції неправомірно прийняв надані позивачем докази як належні та дійшов помилкового висновку, що матеріалами справи підтверджується правомірність позовних вимог щодо визнання права власності позивача на естакаду з під`їзною залізничною колією по ст. Торопилівка (Тип Р50) довжиною 726,98 п/м.

Судова колегія також вважає за необхідне зазначити, що суд першої інстанції прийняв рішення про права і обов'язки особи, що не була залучена до участі у справі, а саме ПАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ", який є власником спірної під'їзної залізничної колії.

Так, доказом того, що під'їзна залізнична колія Торопилівського паливного складу (спірна) є державною власністю і на даний момент належить ПАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ", являється акт передачі під'їзної залізничної колії Торопилівського паливного складу від 16.05.1989 року, підписаний уповноваженими особами Сумського управління "Облпалива" та Сумського МППЗТ, під'їзна залізнична колія довжиною 1,1 км (в т.ч. 4 стрілочних перевода) балансовою вартістю 236,6 т. руб. була передана Сумському МППЗТ.

Доказом передачі зазначеної залізничної колії Сумському МППЗТ також є протокол передачі основних засобів Сумського управління "Облпаливо" та Сумського МППЗТ", затверджений заступником голови Держпостача УССР Луньовим Н.С. 13.05.1988 р. та Заступником Міністра Шляхів Сполучення СССР Фадєєвим Г.М. 06.06.1988 р.; відомість основних засобів управління "Облпаливо" Держпостача ЦССР підлягаючих передачі, баланс доходів та витрат по під'їзній залізничній колії управління „Обпалива", яка передається у відання Сумського ППЗТ, затверджений заступником голови Держпостача УССР Луньовим Н.С. 13.05.1988 р. та Заступником Міністра Шляхів Сполучення СССР Фадєєвим Г.М 09.06.1988 р.; лист Українського територіального госпрозрахункового об'єднання промислового залізничного транспорту від 29.06.1988 р.

Наказом Міністерства транспорту України № 742 від 30.10.2001 року Сумське МППЗТ перетворено у відкрите акціонерне товариство "Сумське МППЗТ". Цим наказом затверджено акт нерухомого майна до статутного фонду ВАТ "Сумське МППЗТ", відповідно до якого передано також і спірну залізничну колію за позицію № 12 (під'їзна колія Облпалива 1100 м).

На підставі передавального акту від 17.07.2006 року, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 31.07.2006 року № 806 ВАТ "Сумське МППЗТ" передало, а ВАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ" прийняло у власність майно, права та обов'язки за статтями передавального балансу станом на 17.07.2006 року, в тому числі під'їзну колію Облпалива 1100 м.

Відповідно до п. 5.1. статуту ПАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ" (правонаступник ВАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ") засновником та єдиним акціонером товариства є держава в особі Міністерства інфраструктури України.

Згідно з Законом України "Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", ПАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ" включено до переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації як майновий комплекс підприємств залізничного транспорту з його інфраструктурою на території України. Тобто, під'їзна залізнична колія входить до статутного фонду ПАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ" і є його власністю.

Також, згідно технічного паспорту залізничної колії Сумської філії ПАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ", яка примикає до ст. Торопилівка Південної залізниці від 2013 року погоджений з Укрзалізницею, під'їзна колія 2-го відповідача починається від знаку "межа під'їзної колії, встановленого з боку колії проти стиків рамних рейок стрілочного переводу № 23, кінець колії - упор", колія примикає стрілочним переводом № 23 до колії № 6 станції Торопилівка і має на даний час фактичну довжину 737 м.

Крім того, 2-й відповідач надав до матеріалів справи докази, які підтверджують право власності на колію, а саме, договір користування під'їзної залізничної колії Сумського ППЗТ від 03.03.1997 р. з ОКП "Облпаливо" та додаткові угоди до нього від 31.12.2002 р., від 30.12.2003 р. від 01.10.2004 р., лист Сумського Обласного підприємства „Облпаливо" від 31.01.2000 р. № 50/07-104 про пролонгацію договору від 03.03.1997 р., договір на користування стрілкою та колією з ТОВ "Суми-метал" № 33/1 від 29.06.2015 р. з додатковими угодами № 1 та № 2 до нього, лист ТОВ "Суми-метал" від 27.02.2014 р. № 3., договір № П/Ш-061832/ню від 18.07.2006 р. на обслуговування стрілки між ВАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ" та СТГО "Південна залізниця".

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов неправомірного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, такими, що підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційних скарг є обґрунтованими та такими, що відповідають наданим до матеріалів справи доказам. Суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, неповністю дослідив обставини, які мають значення для справи, порушив норми матеріального та процесуального права, а тому колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що вказане рішення підлягає скасуванню, а апеляційні скарги - задоволенню.

З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 99, 101, 102, п. 2 ст. 103, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 104, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги ПАТ "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" в особі Сумської філії та прокурора м. Суми в інтересах держави в особі ПВТ "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" в особі Сумської філії задовольнити.

Рішення господарського суду Сумської області від 19.02.2015 р. у справі № 920/172/15 скасувати та прийняти нове, яким в позові відмовити.

Повний текст постанови складено 29.09.2015р.

Головуючий суддя Черленяк М.І.

Суддя Івакіна В.О.

Суддя Хачатрян В.С.