ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2015р. Справа№ 914/2374/15

За позовом: Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго», м.Львів

до відповідача: Львівської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України у Львівській області (№48), м. Львів

про стягнення 7 479 грн. 48 коп.

Суддя Мазовіта А.Б.

Секретар Юрків М.Г.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, представник (довіреність №502-4279/2 від 25.12.2014 р.);

від відповідача: ОСОБА_2, представник (довіреність №10/48-16/2234 від 26.06.2015 р.)

Публічне акціонерне товариство «Львівобленерго», м. Львів звернулося до господарського суду Львівської області з позовом до Львівської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України у Львівській області (№48), м. Львів про стягнення 17 363 грн. 69 коп.

Розглянувши матеріали справи, суд визнав представлені матеріали достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду і ухвалою від 17.07.2015р. призначив розгляд справи на 01.09.2015 р. Розгляд справи відкладався з підстав, викладених в ухвалах суду. За клопотанням представника строк вирішення спору було продовжено на 15 днів до 01.10.2015 р.

Представникам розяснено права та обовязки, передбачені ст. 22 ГПК України, заяв про відвід суду не поступало.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між позивачем та відповідачем було укладено договір про постачання електроенергії, на виконання умов якого відповідачу було реалізовано електроенергію. Однак, відповідач свої зобовязання щодо оплати за отриману електроенергію виконав з порушенням строків, у звязку чим відповідачу нараховано пеню сумі 8 820 грн. 47 коп., 3% річних в сумі 802 грн. 31 коп., інфляційні втрати в сумі 7 740 грн. 91коп. Таким чином, загальний розмір заборгованості, який підлягав до стягнення з відповідача, становив 17 363 грн. 69 коп.

11.09.2015 р. представником позивача через канцелярію суду подано заяву про зменшення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача 1 831 грн. 82 коп. пені, 479 грн. 68 коп. 3% річних, 5 167 грн. 98 коп. інфляційних втрат.

Судом встановлено, що заява відповідає вимогам ст. 22 ГПК України, а отже подальший розгляд справи здійснюється щодо вимог позивача, зазначених у заяві про зменшення позовних вимог.

В судових засіданнях представник позивача проти позову заперечив, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

20 квітня 2006 р. між Відкритим акціонерним товариством «Львівобленерго», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Львівобленерго» (постачальник) та Львівською виправною колонією Управління державної пенітенціарної служби України у Львівській області (№48) (споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії №90474 та додатки до нього.

За цим договором постачальник (позивач) продає електричну енергію споживачу (відповідачу) для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, зазначеною в додатку №9 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії», а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п. 1 Порядку розрахунків, який є додатком №2 до договору №90474 від 20.04.2006 р., розрахунок споживача з постачальником електричної енергії за регульованим тарифом здійснюється за чинними тарифами, які встановлюються відповідно до положень нормативно-правових документів НКРЕ, згідно з договором про постачання електричної енергії.

Згідно п. 2 Порядку розрахунків, розрахунковим періодом вважається період з 31 числа попереднього місяця до 30 числа поточного місяця (включно) та прирівнюється до календарного.

Пунктом 4 Порядку розрахунків передбачено, що остаточний розрахунок споживача за електричну енергію спожиту протягом розрахункового періоду здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених ПКЕЕ.

Згідно абз. 2 п. 6 Порядку розрахунків, тривалість періоду для оплати отриманих рахунків має не перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунку.

Відповідачем у 2014 р 2015 р. було здійснено оплату вартості електричної енергії з порушенням строків, встановлених договором.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх обовязків щодо своєчасної оплати вартості електроенергії, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 1 831 грн. 82 коп. пені за період часу з 08.12.2014 р. по 26.05.2015 р., 479 грн. 68 коп. 3% річних за період часу з 13.01.2014 р. по 26.05.2015 р., 5 167 грн. 98 коп. інфляційних втрат за період часу з 13.01.2014 р. по 26.05.2015 р.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобовязань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

В силу ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобовязання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Частиною 4 ст. 231 ГК України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до пункту 4.2.1. договору про постачання електричної енергії, за внесення платежів, передбачених цим договором, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач (відповідач) сплачує постачальнику (позивачу) пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З врахуванням цих положень, позивачем правомірно нараховано та заявлено до стягнення пеню в розмірі 1 831 грн. 82 коп., а також 3% річних в розмірі 479 грн. 68 коп. та інфляційні втрати в розмірі 5 167 грн. 98 коп.

Судом не беруться до уваги доводи представника відповідача щодо необхідності зарахування позивачем сум, сплачених відповідачем, в рахунок існуючої заборгованості зі штрафних санкцій, оскільки, як вбачається із реквізитів платіжного доручення №384 від 11.08.2015 р., відповідачем сплачено 110 019 грн. в якості оплати за активну електроенергію згідно рахунку №300507/55394-1, в якому відсутні посилання на нараховані відповідачу штрафні санкції. Переплата відповідачем коштів в розмірі 92 326,56 грн. не підтверджена останнім жодними первинними платіжними документами (платіжними дорученнями), відтак у суду відсутня можливість встановити дійсне призначення платежу у вказаному випадку.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані поданими доказами, а загальна сума заборгованості, яка підтверджена матеріалами справи та підлягає до задоволення, складає 1 831 грн. 82 коп. пені, 479 грн. 68 коп. 3% річних, 5 167 грн. 98 коп. інфляційних втрат.

Оскільки спір виник з вини відповідача, судові витрати по розгляду справи відповідно до ст. 49 ГПК України необхідно покласти на відповідача.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 11, 509, 526, 530, 599, 612, 625, 626 ЦК України, ст. 193, 230, 231 ГК України та ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 75, 80, 82, 83, 84, 85, 115, 116 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Львівської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України у Львівській області (№48), м. Львів, вул. Хуторівка, 2 (ідентифікаційний код 08681175) на користь Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго», м. Львів вул. Козельницька, 3 (ідентифікаційний код 00131587) 1 831 грн. 82 коп. пені, 479 грн. 68 коп. 3% річних, 5 167 грн. 98 коп. інфляційних втрат, 1 827 грн. 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

В судовому засіданні 28.09.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення складено 30.09.2015 р.

Суддя Мазовіта А.Б.