ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2015 р. Справа № 911/2894/15

Господарський суд Київської області у складі судді Лилака Т.Д., розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс», м. Київ
до 1) товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп», Київська обл., с. Мархалівка 2) фермерського господарства «Прибужське», Кіровоградська обл., с. Сабатинівка
про стягнення коштів,
за участю представників:

позивача:не зявилися;
відповідача 1:не зявилися;
відповідача 2:ОСОБА_1, довіреність б/н від 23.04.2015 року;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У липні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» (позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» (відповідач 1) та фермерського господарства «Прибужське» (відповідач 2) про стягнення солідарно з відповідачів 1 000,00 грн. штрафу, стягнення з відповідача 2 боргу в розмірі 8 362,52 грн. та штрафу в розмірі 13 590,63 грн. у звязку з неналежним виконання умов угоди №24-06-2014 про добровільне виконання рішення господарського суду Київської області від 12 червня 2014 року у справі №911/1153/14.

Ухвалою господарського суду Київської області від 10.07.2015 року порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду на 30.07.2015 року.

У судовому засіданні 30.07.2015 року представником позивача було подано клопотання про продовження строку вирішення спору.

Ухвалою господарського суду Київської області від 30.07.2015 року суд продовжив строк вирішення спору на 15 днів, згідно ст. 69 ГПК України та відклав розгляд справи на 10.09.2015 року.

10.09.2015 року через відділ діловодства господарського суду Київської області відповідач 2 подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував та просив суд відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою господарського суду Київської області від 10.09.2015 розгляд справи було відкладено на 24.09.2015 року.

Представники позивача та відповідача 1 в судове засідання 24.09.2015 року не зявилися, про час і місце судового засідання були повідомленні належним чином.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15 березня 2010 року №01-08/140 «Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Згідно з пп. 3.9.2 п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що незявлення представників позивача та відповідача 1 не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представників позивача та відповідача 1 за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши пояснення представника відповідача 2, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

24 червня 2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Ніко-Тайс» (сторона-1) та фермерським господарством «Прибужське» (сторона-2) було укладено угоду №24-06-2014 про добровільне виконання рішення господарського суду Київської області від 12 червня 2014 року у справі №911/1153/14 (угода).

Відповідно до п. 1. угоди, сторони підтверджують те, що станом на дату складення даної угоди, заборгованість сторони-2 згідно рішення господарського суду Київської області від 12 червня 2014 року у справі №911/1153/14, становить 58 362,52 грн. (пятдесят вісім тисяч триста шістдесят дві гривні 52 копійки).

Згідно п. 3. угоди, сума боргу сторони-2, котра підлягає прощенню (списанню) згідно рішення господарського суду Київської області від 12 червня 2014 року у справі №911/1153/14, в порядку ст. 605 ЦК України, становить 8 362,52 грн. (вісім тисяч триста шістдесят дві гривні 52 копійки).

Відповідно до п. 4. угоди, сума боргу сторони-2, котра підлягає прощенню (списанню) згідно рішення господарського суду Київської області від 12 червня 2014 року у справі №911/1153/14, в порядку ст. 605 ЦК України, становить 50 000,00 грн. (пятдесят тисяч гривень 00 копійок).

Пунктом 5. угоди встановлено, що сторона-2 зобовязується сплатити суму, зазначену у пункті 4 даної угоди, на користь сторони-1 наступним чином: - грошову суму в розмірі 5 000 (пять тисяч гривень 00 копійок) в строк до 10 липня 2014 року включно; - - грошову суму в розмірі 45 000 (сорок пять тисяч гривень 00 копійок) в строк до 30 липня 2014 року включно.

Згідно п. 8. угоди, сторони погодили те, що зобовязання вважається виконаним в момент надходження грошових коштів на поточний рахунок сторони-1.

Відповідно до п. 10. угоди, сторони також підтвердили те, що у випадку порушення строною-2 зобовязань згідно пункту 5 даного договору (неналежне, несвоєчасне та неповне виконання), сторона-2 зобовязується сплатити на користь сторони-1 грошову суму в повному обсязі, передбаченому пунктом 1 даної угоди.

Згідно п. 13. угоди за прострочення виконання зобовязання та/або порушення умов даної угоди, котрі передбачені даною угодою, сторона-2 зобовязана сплатити на користь сторони-1 штраф у розмірі 25% від суми, передбаченої пунктом 1 даної угоди, та пеню у розмірі 1% від суми, передбаченої у пункті 1 даної угоди, за кожен день прострочення.

З метою забезпечення виконання зобовязання за угодою №24-06-2014 про добровільне виконання рішення господарського суду Київської області від 12 червня 2014 року у справі №911/1153/14, між ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» (кредитор) та ТОВ «ПК Трейдсервісгруп» (поручитель) було укладено договір поруки №03-07-2014 від 03.07.2014 року (договір поруки), за умовами якого поручитель поручається перед кредитором за виконання обовязку фермерським господарством «Прибужське» () (надалі іменується «Боржник») щодо виконання грошового зобовязання щодо сплати розміру штрафу у звязку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобовязання згідно угоди №24-06-2014 про добровільне виконання рішення господарського суду Київської області від 12 червня 2014 року у справі №911/1153/14 (надалі іменується основний договір).

Відповідно до п. 3.1. договору поруки. Відповідальність поручителя перед кредитором обмежується сплатою розміру штрафу у сумі 1 000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

Пунктом 4.1. договору поруки визначено, що у разі порушення (невиконання чи неналежного виконання) боржником обовязку за основною угодою, кредитор вправі звернутися із вимогою про виконання як до боржника, так і до поручителя, які несуть солідарну відповідальність перед кредитором.

Відповідно до змісту ст. 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб (ст. 553 ЦК України).

Згідно ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що відповідач виконав взяті на себе зобовязання згідно п. 5. угоди, з порушення строків встановлених даним пунктом, сплативши грошову суму в розмірі 5 000,00 грн. - 11 липня 2014 року та грошову суму в розмірі 45 000,00 грн. - 31 липня 2014 року.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача боргу в сумі 8 362,52 грн. на підставі п. 10 угоди, є обґрунтованими, і тому підлягають задоволенню.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем 2 грошового зобовязання за угодою №24-06-2014 про добровільне виконання рішення господарського суду Київської області від 12 червня 2014 року у справі №911/1153/14, позивач нараховує та просить стягнути солідарно з відповідача 1 та відповідач 2 штраф у розмірі 1 000,00 грн. та стягнути з відповідач 2 штраф у розмірі 13 590,63 грн.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина перша статті 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертою статті 231 ГК України.

Таким чином, позов в частині солідарного стягнення з відповідача 1 та відповідач 2 штрафу в розмірі 1 000,00 грн. та стягнення з відповідач 2 штрафу в розмірі 13 590,63 грн., який нарахований позивачем відповідно до вимог чинного законодавства та умов угоди, у звязку з простроченням відповідачем 2 виконання взятих на себе зобовязань є обґрунтованим, і тому підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 36 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що копії документів, які знаходяться в матеріалах справи та надавались позивачем суду в якості доказів, є належними та допустимими письмовими доказами, які стосуються предмета спору.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судовий збір, сплачений позивачем у розмірі 1 827,00 грн. відповідно до положень статті 49 ГПК України підлягає стягненню з відповідача.

Крім того, позивач просить покласти на відповідачів витрати, повязані з оплатою послуг адвоката в розмірі 2 000,00 грн.

На підтвердження своїх вимог в цій частині позивачем надано суду, зокрема, договір про надання адвокатських послуг №02-1/06-15 від 02.06.2015 року, акт прийому-передачі документів від 02.06.2015 року, акт здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 22.07.2015 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 3888 від 29.10.2009 року, платіжне доручення №2 від 21.07.2015 року на суму 2 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 5 ст. 49 ГПК України, суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуг перекладача, адвоката, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, повязані з розглядом справи, покладаються при задоволенні позову на відповідача.

Вирішуючи питання про розподіл витрат, які підлягають сплаті за послуги адвоката, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування названих витрат не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним (Інформаційний лист Вищого господарського суду України №01-8/155 від 13.02.2002р.).

При вирішенні питань, повязаних з оплатою послуг адвоката, слід також враховувати викладене в абзаці третьому пункту 11 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-8/973 «Про деякі питання практики застосування у вирішенні спорів окремих норм процесуального права» від 14.12.2007р., за яким у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Дослідивши матеріали справи та визначаючи роль адвоката ОСОБА_2 у всебічному, повному та обєктивному розгляді справи №911/2894/15, суд вважає заявлену суму витрат на послуги адвоката в розмірі 2 000,00 грн. співрозмірною з ціною позову, та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» (08633, Київська обл., Васильківський район, с. Мархалівка, вул. Комсомольська, буд. 22, код 38267861) та фермерського господарства «Прибужське» (26434, Кіровоградська обл., Ульяновський район, с. Сабатинівка, код 22213995) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» (03187, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 38, офіс 23, код 38039872) 1 000 (одну тисячу) грн. 00 коп. штрафу, 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору, 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп. витрат на оплату послуг адвоката.

Стягнути з фермерського господарства «Прибужське» (26434, Кіровоградська обл., Ульяновський район, с. Сабатинівка, код 22213995) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» (03187, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 38, офіс 23, код 38039872) 8 362 (вісім тисяч триста шістдесят дві) грн. 52 коп. боргу, 13 590 (тринадцять тисяч пятсот девяносто) грн. 63 коп. штрафу.

Після вступу рішення в законну силу видати накази.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 29.09.2015 р.

Суддя Т.Д. Лилак