ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"24" вересня 2015 р.Справа № 916/3384/15

За позовом: публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСАЗ" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "КИЇВТРАНСГАЗ" публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ"

до відповідача: товариства обмеженою відповідальністю "Магіцентр"

про стягнення 3871,20 грн.

Суддя Цісельський О.В.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність від 29.12.2014р.

від відповідача: не зявився

СУТЬ СПОРУ: Позивач, публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСАЗ" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "КИЇВТРАНСГАЗ" публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" (надалі ПАТ "УКРТРАНСГАЗ"), звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою в якій просить стягнути з товариства обмеженою відповідальністю "Магіцентр" заборгованість за договором № BRD/2012/0122 від 30.12.2011р. за надалі у лютому 2015р. послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі 2559,02 грн., пеню в розмірі 605 грн., інфляційні витрати в розмірі 701,17 грн. та 3% річних в розмірі 5,26 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 17.08.2015р. позовну заяву (вх.№3559/15) прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та її розгляд призначено в засіданні суду.

В судовому засіданні представник позивача надав суду уточнення до позову (вх. №23718/15) відповідно до яких змінив правові підстави заявленого позову, а саме просив суд стягнути з відповідача суму боргу, що виникла у відповідача в грудні 2014р.

Зазначені уточнення судом до розгляду не прийняті, оскільки в судовому засіданні, яке відбулося 10.9.2015р. суд перейшов до розгляду справи по суті, а відповідно до приписів абз.4 ст.22 ГПК України до початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Представник позивача позовні вимоги підтримує, просить суд задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач в судові засідання не зявлявся, хоча про час та місце їх проведення був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення повернуте на адресу суду з відміткою про не вручення у звязку із закінченням терміну зберігання, свого представника до суду не направив, про поважність підстав неявки суд не повідомив, своїм правом а захист не скористався.

Як зазначено у третьому абзаці п.3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р., в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з ст.75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст.85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані сторонами докази, заслухавши пояснення учасників судового процесу, суд встановив:

30.12.2011 року між дочірньою компанією "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України» (надалі - транспортувальник) та ТОВ "Магіцентр" (Замовник) був укладений договір № BRD/2012/0122 від 30.12.2011р. на транспортування природного газу магістральним трубопроводами за умовами п.1.1. якого транспортувальник зобовязується надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення газорозподільних станцій (ГРС), а замовник зобовязується внести плату за наданні послуги з транспортування природного гаду магістральними трубопроводами в розмірі та порядку, передбаченими умовами договору.

Як вбачається з п.1.2. договору плановий обіг транспортування природного газу замовника у грудні 2014р. складає 70,0 тис. куб. м газу.

Згідно із п.4.2. Договору встановлено, що кількість транспортованого транспортувальником газу замовника до мережі газорозподільного підприємства визначається вузлами обліку газу, які встановлені на ГРС. У випадку, якщо замовник та/або його споживачі безпосередньо підключені до магістрального трубопроводу транспортувальника через ГРС, кількість про транспортованого транспортувальником замовнику та/або його споживачам газу визначається приладами обліку газу, які встановлені на ГРС.

У відповідності до п.п. 5.4. Договору вартість фактично наданих транспортувальником замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг.

Як вбачається із наданого позивачем суду Реєстру обсягів реалізації природного газу по споживачам Винницької області за лютий 2015р. під № 196 ТОВ "Магіцентр" у лютому місяці 2015р. скористався послугами транспортування газу обсягом 46,493 куб.м. Що підтверджується наявним в матеріалах справи Актом ПАТ "Вінницягаз" № УГГ-01682 від 28.02.2015р. подачі-прийому та реалізації газу у лютому 2015р.

Як зазначає позивач вартість транспортування природного газу встановлена постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики № 786 від 30.05.2014р. "Про внесення змін до постанови НКРЕ від 30.04.2014р. № 578" і складає з 01.06.2014р. 82,30 грн. (без ПДВ) за тис. куб. м транспортованого газу.

З урахуванням того, що відповідач у лютому 2015р. транспортував свій газ магістральним трубопроводом транспортувальника в загальному обємі 46,493 куб. м, то за розрахунком позивача борг відповідача становить: 98,76 грн. (тариф з урахуванням ПДВ) х 46,493 куб. м (обєм транспортованого газу відповідачем) = 4591,64 грн.

Однак, як зазначає позивач, відповідачем оплату вартості транспортованого у лютому 2015р. газу не сплачено, у звязку із чим 26.03.2015р. на адресу відповідача позивачем було направлено претензію за № 577/16-01, в якій зазначено про існування боргу в сумі 2559,02 грн. та запропоновано відповідачу у семі денний термін перерахувати борг позивачу.

Під час розгляду справи відповідачем було повністю сплачено суму боргу за отриманий природний газ.

Несвоєчасне виконання відповідачем умов договору, на думку позивача, порушує його охоронювані законом права та інтереси, що зумовило його звернення з відповідним позовом до господарського суду Одеської області.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав:

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Частиною 1 ст.903 Цивільного кодексу України визначено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобовязання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

У відповідності з п.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Із урахуванням вищенаведених приписів закону позивач просить суд стягнути з відповідача заявлені позовні вимоги, проте суд вважає необхідним звернути увагу на наступне.

Відповідно до вимог ст.ст.32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Як вбачається із матеріалів справи доказів, а саме наданого самим позивачем розрахунку суми боргу та виписки про рух коштів по рахунку позивача за 04.02.2015р. відповідачем 04.02.2015р. було сплачено позивачу за транспортування газу за лютий 2015р. 5925,60 грн. в т.ч. ПДВ 987,60 грн. згідно договору № BRD/2012/0122 від 30.12.2011р.

Як зазначає позивач, борг відповідача за транспортований у лютому 2015р. газ складає 4591,64 грн., з урахуванням того, що відповідач перерахував позивачу у лютому 2015р. 5925,60 грн. суд вважає, що у відповідача відсутній борг перед позивачем за транспортування газу за лютий 2015р.

Згідно зі ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСАЗ" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "КИЇВТРАНСГАЗ" публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" не обґрунтовані, спростовуються матеріалами справи, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволені позову публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСАЗ" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "КИЇВТРАНСГАЗ" публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає чинності в порядку ст.85 ГПК України.

Рішення підписане 29 вересня 2015 р.

Суддя О.В. Цісельський