КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2015 р. Справа№ 910/13305/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Дідиченко М.А.

Ткаченка Б.О.

при секретарі: Дяченко Р.Г.

за участю представників сторін:

від позивача : представник - Сидоренко Ю.А. (за довіреністю №10/00-59 від 16.06.2015р.)

від відповідача 1: представник - Лень Ю.В. (за довіреністю б/н від 01.05.2015 р.)

від відповідача 2: представник - Лень Ю.В. (за довіреністю б/н від 01.05.2015 р.)

розглянувши апеляційну товариства з обмеженою відповідальністю "Міла"

на рішення господарського суду міста Києва від 26.05.2015

у справі №910/13305/14 (суддя: Яковенко А.В.)

за позовом публічного акціонерного товариства "Банк Форум"

до 1. товариства з обмеженою відповідальністю "Міла"

2. товариства з обмеженою відповідальністю "Мідо-Інтернешнл"

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

У липні 2014 року позивач звернувся до господарського суду м. Києва з позовною заявою до відповідачів про солідарне стягнення з ТОВ "Міла" (відповідач-1) та ТОВ "Мідо-Інтернешнл" (відповідач-2) суми заборгованості в розмірі 3 607 516,29 доларів США на підставі Кредитного договору №77/07/00-KLI від 29.03.2007р. та договору поруки від 21.04.2011р., суми пені в розмірі 1 547 972,03 грн. та суму штрафу в розмірі 5 000,00 грн.

У жовтні 2014 року позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог та заявлено до стягнення з відповідача суми заборгованості по кредиту в розмірі 3 765 519,22 доларів США, суми пені в розмірі 2 326 436,52 грн. та суму штрафу в розмірі 5 000,00 грн.

Судом першої інстанції під час розгляду справи було встановлено, що відповідно до інформації викладеної в прохальній частині заяви про збільшення позовних вимог позивачем допущено арифметичну описку та зазначено невірні суми основного боргу за кредитом та процентами і пені. Зазначене підтверджується наданим до заяви розрахунком суми позовних вимог.

Таким чином, з урахуванням викладеного судом прийнято до розгляду вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по кредиту в розмірі 3 482 158,58 доларів США, заборгованості по відсоткам в розмірі 171 061,03 доларів США, пені в розмірі 2 262 074,02 грн. та суми штрафу в розмірі 5 000,00 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 26.05.2015 у справі №910/13305/14 позовні вимоги, з урахуванням збільшення позовних вимог, задоволено повністю: стягнуто солідарно з ТОВ "Міла" та ТОВ "Мідо-Інтернешнл на користь ПАТ Банк Форум суму основної заборгованості по кредиту в розмірі 3 482 158,58 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 41 232 619,30 грн., суму заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 171 061,03 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 2 025 552,30 грн. , суму пені в розмірі 2 262 074,02 грн., суму штрафу в розмірі 5 000,00 грн.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що матеріалами справи належним чином доведено, що зобов'язання за кредитним договором відповідач-1 не виконав, оскільки не сплатив у строки передбачені договором суму тіла кредиту та відсотки по ньому, а відповідач-2 є поручителем за договором поруки за невиконання відповідачем-1 своїх обов'язків по Кредитному договору та несе солідарну відповідальність за невиконання умов договору кредиту.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач 1 - ТОВ "Міла" звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 26.05.2015 у справі №910/13305/14 та прийняти нове рішення. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що суд першої інстанції при винесенні рішення не врахував, що позивачем здійснений невірний розрахунок заборгованості за кредитним договором. Зазначив також, що заборгованість стягнуто в іноземній валюті, однак чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовим рішенням лише у національній валюті. Окрім того, суд першої інстанції повинен був зупинити слухання даної справи до розгляду адміністративної справи № 826/18327/14. Також суд першої інстанції помилково задовольнив позовні вимоги в частині стягнення штрафу в розмірі 5 000,00 грн. за не укладання відповідачем договору страхування, оскільки такий договір був укладений.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2015р., у зв'язку з перебуванням судді Пономаренка Є.Ю. на лікарняному, змінено склад колегії суддів, та призначено новий склад колегії: головуючий суддя Руденко М.А., судді : Дідиченко М.А., Шевченко Е.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2015 року було прийнято до провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Міла" та призначено справу до розгляду.

08.07.2015 року через відділ документального забезпечення суду від представника відповідача 1 надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги.

14.07.2015 року через відділ документального забезпечення суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення , а рішення суду першої інстанції без змін.

У судовому засіданні, 15.09.2015 року представник відповідачів 1 та 2 підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати.

Представник позивача, заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.03.2007р. між позивачем (банк за договором) та відповідачем-1 (позичальник за договором) був укладений Кредитний договір №77/07/00-KLI. (кредитний договір)(т.1 а.с.12).

За умовами кредитного договору, позивач надає відповідачу кредитні кошти у формі кредитної лінії для поповнення обігових коштів з максимальним лімітом заборгованості в сумі 3 000 000,00 доларів США.( п. 1.1 кредитного договору). Відповідач зобов'язується повернути кредитні кошти не пізніше 28.03.2008р.( п. 1.2 кредитного договору). Відповідач здійснює повернення кредитних коштів в доларах США на відкритий йому позичковий рахунок №5894 в АКБ "Форум", МФО 322948, .( п 2.3. кредитного договору). Проценти за користування кредитними коштами сплачується відповідачем в доларах США згідно з п. 2.6. цього Договору. Несплата відповідачем процентів протягом 20-ти календарних днів після встановленої п 2.6. цього Договору дати є підставою для вимоги щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами, неустойка та є підставою для звернення позивачем стягнення на заставлене майно. (п. 2.4. кредитного договору).

В подальшому між сторонами були укладені додаткові договори №1-27 до кредитного договору (т.1 а.с. 17-51).

Як свідчать матеріали справи Додатковими угодами № 26 від 22.04.2013р. та Додатковою угодою № 27 від 26.12.2013 р. до кредитного договору були внесені зміни щодо предмету договору, процентної ставки, строків погашення тощо. (т.1 а.с.48-51)

Позивач видає відповідачу-1 кредитні кошти у формі невідновленої кредитної лінії для поповнення обігових коштів з максимальним лімітом заборгованості 3 482 158,58 доларів США. Відповідач зобов'язується повернути кредитні кошти не пізніше 31.03.2014р. та погоджено графік погашення (внесення змін до п. 1.1. та п. 1.2. Кредитного договору у відповідності до п. 2 та п. 3 Додаткового договору №26 від 22.04.2013р. до Кредитного договору).

За користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 13,5% річних (внесення змін до п. 1.3. Кредитного договору у відповідності до п. 4 Додаткового договору №26 від 22.04.2013р. до Кредитного договору).

В забезпечення повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами, між сторонами укладено договір іпотеки з відповідачем-2 щодо нерухомого майна, а саме: будівлі цеху по вичинці пуно-хутрової сировини, що розташована за адресою: м. Донецьк, вул. Постишева, 6; Договір застави з відповідачем-1 щодо рухомого майна, а саме: товари в обороті (пальто з норки та іншого хутра, що зберігаються за адресами: м. Київ, вул. Іллінська, буд.8; м. Донецьк, вул. Артема, 143, м. Харків, майдан Свободи, 8; Договір поруки з відповідачем-2; Договір поруки з Чарфасом Євгеном Михайловичем. (внесення змін до п. 2.1. Кредитного договору у відповідності до п. 5 Додаткового договору №26 від 22.04.2013р. до Кредитного договору).

Пунктом 8 Додаткового договору №26 від 22.04.2013р. до Кредитного договору сторони внесли зміни в п. 3.3.11., а саме: " В строк до 30.04.2013р. (включно здійснити страхування та/або забезпечити здійснення страхування майна, що передане в заставу/іпотеку позивачу згідно з п.п. 2.1.1. та 2.1.2. Договору, на повну ринкову вартість в акредитованій позивачем страховій компанії, та забезпечити чинність договорів/полісів/сертифікатів/ страхування майна, що передане в заставу/іпотеку позивачу згідно з п. 2.1.1. та п. 2.1.2. Договору) протягом всього періоду дії Договору.".

Позичальник зобов'язується повернути кредитні кошти не пізніше 31 березня 2014 року. Окрім того, визначено дати погашення заборгованості. (внесення змін до п. 1.2. Кредитного договору у відповідності до п. 2 Додаткового договору №27 від 26.12.2013р. до Кредитного договору).

В забезпечення виконання кредитних зобов'язань відповідачем-1, між позивачем та відповідачем-2 (поручитель за Договором) укладено Договір поруки б/н від 21.04.2011р. (Договір поруки) (т.1 а.с.53).

За умовами договору поруки (з урахуванням Додаткового договору від 23.03.2012р. та Додаткового договору від 22.04.2013р.) відповідач-2 поручається перед позивачем за виконання відповідачем-1 зобов'язань за Кредитним договором та Додатковими договорами до нього, у повному обсязі, за умовами якого відповідач-1 зобов'язаний повернути позивачеві кредитні кошти к вигляді не відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом у розмірі 3 849 548,67 доларів США із зниженням ліміту кредитування відповідно до встановленого графіку, з кінцевим терміном повернення 31 березня 2014р., сплачувати нараховані проценти за користування кредитними коштами із розрахунку 12% річних в національній валюті на умовах та в порядку, що визначені Кредитним договором, а також можливі неустойки у розмірах та у випадках, передбачених Кредитним договором та інші витрати на здійснення забезпеченої порукою вимоги.(п.1.1. Договору поруки )

Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, на виконання Кредитного договору позивач відкрив відповідачу кредитну лінію та надав відповідачу-1 кредитні кошти на загальну суму 6 820 000,00 доларів США (меморіальні ордери (т.1 а.с.81-98), відповідно до заявок останнього (т.1 а.с.63-80),

В порушення умов Кредитного договору, відповідач прострочив повернення отриманих кредитних коштів та сплату нарахованих процентів по кредиту.

Позивачем було направлено на адресу відповідача-1 лист №2963/3.1 від 05.06.2014р. (лист №2965/3.1. від 05.06.2014р. - відповідачу-2) з вимогою повернути суму кредиту, заборгованість за простроченими процентами, сплати пеню, проценти та штраф.(т.1 а.с.140-144)

Відповіді на листи позивач ні від відповідача 1 ні від відповідача 2 не отримав.

Звертаючись з позовними вимогами до суду першої інстанції, позивач зазначив, що відповідач-1 своїх зобов'язань за Кредитним договором належним чином не виконував, а тому заборгованість відповідача-1 за Кредитним договором станом на 07.07.2014р. року складає: 3 482 158,58 доларів США. - заборгованість по кредиту, 171 061,03 доларів США. - заборгованість по процентам, 2 262 074,02 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів, 5 000,00 грн. - штраф, з несвоєчасне укладання договору страхування.

Задовольняючи позовні вимоги , суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що матеріалами справ підтверджено порушення відповідачем умов Кредитного договору, відповідач-1 не виконав зобов'язання щодо своєчасного повернення тіла кредиту та оплати нарахованих процентів за користування кредитом та прострочив сплату нарахованих процентів по кредиту, сплативши лише частково суму кредиту та суму відсотків, тому позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними. Також задовольнив позовні вимоги про стягнення штрафу в розмірі 5000 грн. за несвоєчасне укладання договору страхування.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1 та 2 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 ("Позика") глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 цієї глави і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові), зокрема, грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі надавши ТОВ «Міла» кредитні кошти в розмірі 6 820 000,00 доларів США. Натомість, відповідач-1 не виконав зобов'язання, щодо своєчасного повернення тіла кредиту та оплати нарахованих процентів за користування кредитом та прострочив сплату нарахованих процентів по кредиту, сплативши лише частково суму кредиту в розмірі 3 337 841,42 доларів США з виданих 6 820 000,00 доларів США та суму відсотків в розмірі 3 242 748,78 доларів США з нарахованих 3 413 89,81 доларів США, чим порушив взяті на себе зобов'язання за кредитним договором.

За таких обставин, так як відповідачем 1 були порушенні умови Кредитного договору, щодо своєчасного повернення суми кредиту та оплати нарахованих процентів за користування кредитом, вимоги позовної заяви щодо сплати у повному обсязі заборгованості за кредитом та/або процентами за користування кредитом, та/або суми неустойки передбачені договором, є обґрунтованими та доведеними.

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання

У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі (ч. ч. 1, 2 ст. 543 ЦК України).

За договором поруки, укладеним з відповідачем-2 та банком визначено, що у разі порушення боржником своїх зобов'язань за кредитним договором поручитель відповідає перед кредитором за кожне порушення.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п. 4.1.3. Постанови Пленуму ВГСУ №1 від 24.11.2014р. "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів" при розгляді справ за позовом кредитора до боржника та поручителя як солідарних боржників господарським судам слід враховувати, що відповідно до статті 543 ЦК України кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від боржника та поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо.

Згідно з п. 3.2.3. Кредитного договору позивач має право вимагати повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання відповідачем-1 своїх зобов'язань за цим Договором, а також у випадку неналежного виконання поручителем/заставодавцем/іпотекодавцем зобов'язань за цим договором.

Невиконання або неналежне виконання відповідачем-1 зобов'язань, передбачених п. 3.3. цього договору є умовами, при настанні яких припиняється кредитування позивачем відповідача-1, а відповідач-1 здійснює повернення отриманих коштів позивача, сплачує проценти за користування кредитними коштами. (п. 5.2. Кредитного договору).

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтвердили погашення відповідачами заборгованості по кредиту в сумі 3 482 158,58,00 доларів США та заборгованості по процентам в сумі 171 061,03 доларів США. Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення солідарно з боржника та поручителя боргу за кредитним договором є обґрунтованими та доведеними.

Стосовно доводів, апелянта на відсутність підстав для стягнення заборгованості щодо повернення кредиту, отриманого в доларах США, в гривневому еквіваленті за курсом станом на день пред'явлення позову, колегія суддів вважає їх необґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України яка викладена в постанові від 24.09.2014 року у справі за N 6-145цс14 грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У силу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року N 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,- стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до пп.17 п. 4.4.Статуту ПАТ «Банк ФОРУМ» банк має право здійснювати валютні операції на валютному ринку України, які належать до фінансових послуг згідно за ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та не зазначені в абзацах другому - сімнадцятому розділах другого положення про порядок надання банкам і філіям іноземних банків генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій, затвердженого постановою Правління Національним банком України від 15.08.2011 року №281.

Враховуючи, наявність у позивача ліцензії НБУ на здійснення валютних операцій, колегія суддів зазначає що судом першої інстанції правомірно було задоволення позовні вимоги в частин стягнення заборгованості за кредитом в іноземній валюті, оскільки відповідно до практики Верховного суду України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу.

Необґрунтованим є також доводи апелянта про те, що нарахування пені є незаконним, оскільки відповідно до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» №1669 від 02.09.2014 року, банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у ст. 2 закону особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитним договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції, зважаючи на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції було задоволено позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 2 262 074,02 грн. солідарно з відповідачів ТОВ «Міла» та ТОВ «Мідо -Інтернешнл»

Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору в редакції Додаткової угоди №26 від 22.04.2013р. за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, несвоєчасну оплату процентів та/або комісії за цим Договором відповідач-1 сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діятиме протягом відповідного порушення, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Пеня сплачується окремо від процентів, комісій та штрафу, що підлягають сплаті відповідно до цього Договору.

Згідно з п. 4.1. Договору поруки в редакції Додаткового договору від 23.03.2012р. у разі порушення відповідачем-1 своїх обов'язків, передбачених п.п. 3.1.4., 3.1.5. Договору, відповідач-2 зобов'язаний сплатити позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період, від суми простроченого зобов'язання, за кожний день прострочення.

Згідно з частинами 1, 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі (ч. ч. 1, 2 ст. 543 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Зазначена правова позиція викладена в Постанові Верховного суду України у справі №6-745цс15 від 01.07.2015 року.

Як вбачається, з Витягу ЄДРПОУ місцезнаходження відповідача 1 (апелянта, боржник) 04070, м. Київ, Подільський район, вул. Іллінська, б. 8. , а відповідача 2 (поручителя) Донецька область, місто Донецьк, Ленінський р-н, вул. Нарпітовська, б. 10.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки відповідно до норм чинного законодавства кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Таким чином, строк виконання зобов'язання за Кредитним договором настав, а сума заборгованості у розмірі по кредиту у розмірі 3 482 158,58 доларів США та заборгованість по процентам у розмірі 171 061,03 доларів США належним чином доведена та відповідачами не спростована, колегія суддів перевіривши розрахунок пені, погоджується з висновком суду першої інстанції, що він є вірним, тому позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 2 262 074,02 грн., є обґрунтованими та доведеними, та таким що підлягають задоволенню.

Такої правової позиції дотримується Вищий господарський суд України в постанові №55/249-10 від 08.06.2011 року.

Стосовно доводів апелянта, що судом першої інстанції необґрунтовано було стягнуто штраф в розмірі 5 000,00 грн., оскільки відповідачем-1 порушено строк визначений п. 3.3.11. Кредитного договору, оскільки Договір СТД №3148392 останнім було укладено з ПАТ "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА", на страхування майна, лише 13.05.2014р., а не в строк до 30.04.2013р. включно, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 4.2. Договору поруки в редакції Додаткового договору від 23.03.2012р. у разі порушення відповідачем-1 свої обов'язків, передбачених п. 3.1.1. - 3.1.3., 3.1.6. та 3.1.7. Договору, відповідач-1 зобов'язаний сплачувати позивачу штраф у розмірі 5 000,00 грн.

Пунктом 3.3.11. Кредитного договору в редакції Додаткового договору №26 від 22.04.2013р. встановлено, що в строк до 30.04.2013р. (включно) відповідач1 повинен здійснити рахування та/або забезпечити здійснення страхування майна, що передане в заставу/іпотеку позивачу згідно з п.п. 2.1.1. та 2.1.2. Договору, на повну ринкову вартість в акредитованій позивачем страховій компанії, та забезпечити чинність договорів/полісів/сертифікатів страхування майна, що передане в заставу/іпотеку позивачу протягом всього періоду дії Договору.

На виконання вимог п.п 3.3.11 Кредитного договору ТОВ «Міла» з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» був укладений договір страхування №048-101/20872 від 25.04.2013 р., строк дії якого закінчився 13.05.2014 року.

13.05.2014 року між ТОВ «Міла» та «УАСК «АСКА» був укладений новий договір страхування № 3148392, предметом якого є страхування майнового інтересу, пов'язаного з володінням, користуванням та розпорядженням майном, що є предметом Договору застави від 29.03.2007 р. укладеним між ТОВ «Міла» та Пат «Банк ФОРУМ», в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 77/07/11-KLI від 29.03.2007 року

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що за не несвоєчасне укладання відповідачем договору страхування підлягає стягненню штраф в розмірі 5 000,00 грн., оскільки умовами кредитного договору не передбачено застосування штрафних санкцій за укладання договору страхування з запізненням.

Також, не підлягають задоволенню вимоги апеляційної скарги про зупинення провадження у справі до закінчення розгляду справи № К/800/19984/15, оскільки зазначені справи не пов'язані між собою та можуть розглядатись окремо та відповідачем- 1 не доказано, як обставини встановлені у іншій справі можуть вплинути на оцінку доказів у даній справі, таким чином підстави для зупинення слухання справи визначені ст. 79 ГПК України відсутні.

Відповідно до ст. 104 ГПК України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 101 Господарського процесуального кодексу апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є частково обґрунтованою і підлягає задоволенню частково, а оскаржуване рішення господарського суду міста Києва від 26.05.2015р. скасувати в частинні стягнення штрафу в розмірі 5 000,00 грн..

Керуючись ст. ст. 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Міла" на рішення господарського суду міста Києва від 26.05.2015р.року у справі № 910/13305/14 задовольнити частково.

Рішення господарського суду міста Києва від 26.05.2015р.року у справі № 910/13305/14 скасувати в частині стягнення штрафу 5 000,00 грн. В іншій частині рішення залишити без змін.

Видачу наказу доручити господарському суду міста Києва.

Матеріали справи №910/13305/14 повернути господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Дідиченко

Б.О. Ткаченко