ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2015 р. Справа №922/5598/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Черленяк М.І., суддя Ільїн О.В., суддя Хачатрян В.С.,

при секретарі Кузнєцовій І.В.,

за участю представників:

прокуратури ОСОБА_1 за посвідченням №009115 від 13.10.2012 року;

позивача ОСОБА_2 за довіреністю б/н від 16.06.2015 року;

відповідача ОСОБА_3 за довіреністю №25 від 14.08.2015 року;

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Прокуратури Харківської області, м.Харків, (вх.№3686Х/1-40) та апеляційну скаргу відповідача Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м.Харків, (вх.№3687Х/1-40) на рішення господарського суду Харківської області від 15.06.2015 року по справі №922/5598/14,

за позовом Комунального підрядного спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву автошляхів «Шляхрембуд», м.Харків,

до Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м.Харків,

третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Товариство з додатковою відповідальністю «Спецбуд-3», м.Харків,

за участю прокуратури Харківської області,

про визнання недійсним рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 15.06.2015 року у справі №922/5598/14 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Жельне С.Ч., суддя Лавренюк Т.А., суддя Макаренко О.В.) позов Комунального підрядного спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова «Шляхрембуд» та позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Товариства з додатковою відповідальністю «Спецбуд-3» задоволено повністю.

Визнано недійсними п.п. 1, 2, 3, 4, 5, 6, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 25, 26, 27, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 44, 45, 46, 47, 48, 49, 50, 51, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 рішення Адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 20.11.2014 року №223-р/к по справі №3/01-227-14 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу».

Прокуратура Харківської області із вказаним рішенням суду першої інстанції не погодилася та звернулася до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення місцевим господарським судом при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, а також на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 15.06.2015 року та прийняти нове судове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 08.07.2015 року апеляційну скаргу Прокуратури Харківської області прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Відповідач також із вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення місцевим господарським судом при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, а також на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 15.06.2015 року та прийняти нове судове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 08.07.2015 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 03.08.2015 року, апеляційну скаргу Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Враховуючи що апеляційна скарга Прокуратури Харківської області та апеляційна скарга Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України подані на одне і те ж рішення господарського суду Харківської області від 15.06.2015 року по справі №922/5598/14, колегія суддів ухвалою від 03.08.2015 року обєднала їх в одне апеляційне провадження.

31.07.2015 року відповідач надав через канцелярію суду відзив на апеляційну скаргу прокуратури Харківської області (вх.№11424), в якому підтримує позицію прокуратури.

Ухвала суду про відкладення розгляду справи на 21.09.2015 року була направлена третій особі рекомендованим листом 05.08.2015 року за адресою, зазначеною в апеляційній скарзі і отримана нею 10.08.2015 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, яке долучено до матеріалів справи. Однак, третя особа в судове засідання не зявилася, про причини не з'явлення суд не повідомила.

Ухвалою суду від 03.08.2015 року суд попереджав сторони, що у разі не зявлення їх представників у судове засідання та не надання витребуваних судом документів, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами та за відсутністю представників сторін. Таким чином, враховуючи належне повідомлення третьої особи про час та місце засідання суду, а також те, що її явка не була визнана обовязковою, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи за її відсутністю.

У судовому засіданні 21.09.2015 року представник прокуратури Харківської області підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача також підтримав позицію прокуратури Харківської області та наполягав на задоволенні своєї апеляційної скарги.

Представник позивача письмового відзиву на апеляційні скарги не надав, однак у судовому засіданні пояснив, що згоден з рішенням господарського суду першої інстанції, вважає його обґрунтованим та законним, прийнятим при об'єктивному та повному досліджені всіх матеріалів справи, без порушення матеріального чи процесуального права, у звязку з чим просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційних скаргах доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представників Прокуратури Харківської області, позивача та відповідача, повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, за результатами розгляду справи №3/01-227-14 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції адміністративною колегією Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України 20.11.2014 року прийнято рішення №233-р/к, яким встановлено порушення з боку КП «Шляхрембуд» (позивач у справі) та ТДВ «Спецбуд-3» (третя особа) законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене п.4 ч.2 ст.6 з урахуванням обставин, п.1 ст.50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів.

Пунктами 2, 5, 11, 14, 26, 38, 41, 44, 47, 50, 56, 59, 62 даного рішення згідно зі ст. 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за порушення законодавства про захист економічної конкуренції на позивача накладено штраф на загальну суму 816000,00 грн.

Пунктами 3, 6, 12, 15, 27, 39, 42, 45, 48, 51, 57, 60, 63 даного рішення згідно зі ст. 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за порушення законодавства про захист економічної конкуренції на третю особу накладено штраф на загальну суму 26000,00 грн.

Оскаржуваним рішенням відділенням Антимонопольного комітету визнано, що позивач та третя особа погодивши, до проведення торгів на закупівлю робіт, з капітального ремонту доріг і штучних споруд (мостів, шляхопроводів та інших) по лоту 1, 2 ,4, 5, 9, 13, 14, 15, 16, 17, 19, 20, 21, які проводились Департаментом будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради, свої пропозиції конкурсних торгів з метою забезпечення перемоги позивача, вчинили порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене п.4 ч.2 ст.6, п.1 ст.50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Департаментом будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради (Замовник) прийнято конкурсні пропозиції для участі у конкурсних торгах на закупівлю робіт з капітального ремонту доріг (надалі - торги) від пяти субєктів господарювання: КП «Шляхрембуд» - основним видом діяльності якого є виконання шляхових будівельних і ремонтних робіт; ТДВ «Спецбуд-3» - основним видом діяльності якого є будівельні, будівельно-монтажні, ремонтні, пуско-налагоджувальні та інші подібного виду роботи; ТОВ «Паркінг+» - основним видом діяльності якого є створення полотна автострад доріг, вулиць, шосе та інших автомобільних і пішохідних доріг; ТОВ «Дортехстрой» - основним видом діяльності якого є будівництво доріг та автострад; та ПП «Бриз СПД» - основним видом діяльності якого є будівництво доріг та автострад.

Згідно з протоколом оцінки пропозицій конкурсних торгів (цінових пропозицій) переможцем торгів за критеріями «Ціна» та «Умови розрахунку» визнано:

По лотам 1, 2, 4, 5, 9, 13, 14, 15, 16, 17, 19, 20, 21 - КП «Шляхрембуд»;

По лотам 3, 6, 7, 8, 10, 11, 12, 18 ТОВ «Паркінг+».

Рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №223-р/к від 20.11.2014 року по справі №3/01-227-14, що є предметом розгляду у даній справі, обґрунтовано тим, що:

- участь у різних лотах не всіх учасників торгів, які мали можливість для виконання робіт;

- має місце чергування учасників торгів щодо отримання перемог у конкурсних процедурах;

- переможці торгів пропонували виконання робіт без авансу, тоді як всі пропозиції інших учасників торгів містили умову авансового платежу 30% від суми замовлення;

- під час формування цін вартість однакових будівельних матеріалів відрізнялась по лотах в залежності від мети: здобуття перемоги або програшу;

- в ході порівняльного аналізу конкурсних пропозицій учасників Торгів встановлені докази спільної підготовки документів.

Антимонопольний комітету дійшов висновку, що характер та кількість виявлених спільних рис виключають можливість того, що конкурсні пропозиції КП «Шляхрембуд» та ТДВ «Спецбуд-3» готувалися кожним з них окремо і без обміну інформацією між ними. Зазначені обставини вказують на те, що конкурсні пропозиції готувались учасниками торгів спільно та мало місце обмін інформацією між ними.

Погодження поведінки при формуванні своїх конкурсних пропозицій учасниками вказаних торгів призвело до заміни конкуренції на координацію поведінки зазначених суб'єктів господарювання з метою створення видимості конкуренції в межах торгів, що в свою чергу призводить до спотворення результатів торгів.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» основним завданням названого комітету є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Статтею 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» визначено, що до повноважень саме Антимонопольного комітету України та його територіальних органів належать, зокрема: розгляд заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проведення розслідувань за цими заявами і справами; прийняття передбачених законодавством про захист економічної конкуренції розпоряджень та рішень за заявами і справами, надання висновків щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції.

Стаття 19 цього Закону визначає гарантії здійснення повноважень Антимонопольного комітету України.

Частиною першою статті 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» встановлено, що підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; не доведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції» економічна конкуренція (конкуренція) це змагання між суб'єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб'єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб'єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб'єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку; монополізація - досягнення суб'єктом господарювання монопольного (домінуючого) становища на ринку товару, підтримання або посилення цього становища.

За змістом пункту 1 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» антиконкурентні узгоджені дії є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» антиконкурентними узгодженими діями вважається вчинення суб'єктами господарювання схожих дій (бездіяльності) на ринку товару, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції.

Згідно зі статтею 5 та статтею 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», антиконкурентні узгоджені дії є різновидом узгоджених дій, які можуть здійснюватися шляхом укладення угод між суб'єктами господарювання, прийняття їхніми об'єднаннями рішень або іншої погодженої поведінки (дії чи бездіяльності). Оскільки відповідно до частини 3 статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» схожі дії (бездіяльність) вважаються за певних умов різновидом антиконкурентних узгоджених дій, такі антиконкурентні узгоджені схожі дії є узгодженими діями в розумінні статті 5 Закону і факт погодженості таких схожих дій має бути доведений.

Обов'язковою обставиною, яка має бути встановлена для кваліфікації дій суб'єктів господарювання за частиною 3 статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», є погодженість (узгодженість) таких схожих дій між суб'єктами господарювання.

Як визначено у п. 8 постанови пленуму Вищого господарського суду України №15 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» у розгляді справ зі спорів, пов'язаних з визначенням органами Антимонопольного комітету України узгоджених дій суб'єктів господарювання як антиконкурентних (стаття 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції») господарські суди повинні мати на увазі, що: ознаки схожості в діях (бездіяльності) суб'єктів господарювання не є єдиним достатнім доказом наявності попередньої змови (антиконкурентних узгоджених дій). Антиконкурентна узгоджена поведінка підлягає встановленню та доведенню із зазначенням відповідних доказів у рішенні органу Антимонопольного комітету України. При цьому схожість має бути саме результатом узгодженості конкурентної поведінки, а не виявлятися у простому співпадінні дій суб'єктів господарювання, зумовленим специфікою відповідного товарного ринку.

Висновок органу Антимонопольного комітету України щодо відсутності у суб'єкта господарювання об'єктивних причин для вчинення схожих дій (бездіяльності) має ґрунтуватися на результатах дослідження усієї сукупності факторів, що об'єктивно (незалежно від суб'єкта господарювання) впливають на його поведінку у спірних відносинах, а не бути наслідком обмеженого кола факторів (наприклад, тільки ціни придбання товару). Зокрема, суд має з'ясовувати, чи зазначено в рішенні органу Антимонопольного комітету України докази обмеження конкуренції внаслідок дій (бездіяльності) суб'єкта господарювання або іншого негативного впливу таких дій (бездіяльності) на стан конкуренції на визначеному відповідним органом ринку, протягом певного періоду часу, чи досліджено в такому рішенні динаміку цін, обставини і мотиви їх підвищення або зниження, обґрунтованість зміни цін, співвідношення дій (бездіяльності) суб'єкта господарювання з поведінкою інших учасників товарного ринку, в тому числі й тих, що не притягалися до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, витрати суб'єкта господарювання, які впливають на вартість товару, тощо.

При цьому, саме орган Антимонопольного комітету України має довести безпідставність посилання заінтересованої особи на інші чинники, що можуть позначатися на поведінці суб'єкта господарювання (зокрема, на специфіку відповідного товарного ринку; тривалість та вартість зберігання товару; час та вартість доставки; витрати на реалізацію товару тощо). На відповідний орган покладається обов'язок не лише доведення однотипної і одночасної (синхронної) поведінки суб'єктів господарювання на ринку, а й установлення шляхом економічного аналізу ринку (в тому числі, за необхідності, шляхом залучення спеціалістів та експертів) відсутності інших, крім попередньої змови, чинників (пояснень) паралельної поведінки таких суб'єктів господарювання.

З наведеного вбачається, що зміст узгоджених дій полягає в узгодженні суб'єктами господарювання своєї конкурентної поведінки, яка може виступати як діяльність, тобто, вчинення певних дій, так і як бездіяльність, тобто, утримання від певних дій. Слово «конкурентна» у сполученні «конкурентна поведінка» вказує на те, що така поведінка повинна стосуватися економічної конкуренції, тобто, змагання між суб'єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб'єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб'єкти господарювання можуть обирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб'єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку.

Відмова суб'єктів господарювання від самостійності при прийнятті рішень у процесі зазначеного змагання розуміється як «узгодження». Формою такого узгодження може бути прийняття рішень об'єднаннями суб'єктів господарювання або будь-яка інша погоджена конкурентна поведінка.

Антиконкурентними узгодженими діями можуть бути дії суб'єктів господарювання, які конкурують між собою і зацікавлені в недопущенні, усуненні, обмеженні конкуренції, або суб'єкти господарювання, які безпосередньо не є конкурентами, але є економічно зацікавленими в недопущенні, усуненні, обмеженні конкуренції на товарному ринку (наприклад, при відносинах продавець-покупець).

Згідно ч. 1, 4 ст. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», узгоджені дії, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, визначаються антиконкурентними узгодженими діями, вчинення яких забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», антиконкурентними узгодженими діями в тому числі визнаються узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів та тендерів.

До таких узгоджених дій, зокрема, віднесено узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів конкурсних процедур закупівлі, коли відповідні пропозиції їх учасників (не менше ніж двох) встановлюються не на основі змагання, що передбачає самостійне прийняття кожним учасником рішень щодо формування та зміни конкурсних (тендерних) пропозицій (у випадку аукціону пропозицій щодо ціни купівлі), а узгоджено.

Узгоджені дії учасників таких конкурсних процедур, спрямовані на досягнення узгодженого між ними результату цих процедур (як, наприклад, забезпечення перемоги певному учаснику при завищеній ним ціні товару), відносяться до категорії найбільш шкідливих антиконкурентних узгоджених дій. оскільки у таких випадках вибір для замовника обмежений лише поданими конкурсними пропозиціями і змова учасників призводить до порушення права замовника на придбання товару за ціною, сформованою в умовах конкуренції.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист економічної конкуренції», суб'єктам господарювання, об'єднанням забороняється схиляти інших суб'єктів господарювання до вчинення порушень законодавства по захист економічної конкуренції чи сприяти вчиненню таких порушень. Зокрема забороняється примушувати інших суб'єктів господарювання: до антиконкурентних узгоджених дій, визначених ст. 6 цього Закону; до узгоджених дій, визначених ст. 7, 8, 9 та 10 цього Закону; до участі у концентрації суб'єктів господарювання, визначеної ст. 22 цього Закону.

З матеріалів справи вбачається, що в конкурсних торгах на закупівлю робіт з капітального ремонту доріг, представлених лотами №№ 1, 2, 4, 5, 14,16, 17, 19, 20, 21 брали участь два учасники - КП «Шляхрембуд», основним видом діяльності якого є виконання шляхових будівельних і ремонтних робіт та ТДВ «Спецбуд-3», основним видом діяльності якого є будівельні, будівельно-монтажні, ремонтні, пуско-налагоджувальні та інші подібного виду роботи.

У конкурсних торгах на закупівлю робіт з капітального ремонту доріг, представлених лотами № 9, 13, 15 брали участь три учасники - КП «Шляхрембуд», основним видом діяльності якого є виконання шляхових будівельних і ремонтних робіт, ТДВ «Спецбуд-3», основним видом діяльності якого є будівельні, будівельно-монтажні, ремонтні, пуско-налагоджувальні та інші подібного виду роботи, ТОВ «Паркінг+», основним видом діяльності якого є створення полотна автострад доріг, вулиць, шосе та інших автомобільних і пішохідних доріг.

Таким чином, відповідно до абз. 12 ст. 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції», учасники спірних торгів є субєктами господарювання, що являються конкурентами на ринку будівництва та ремонту доріг.

Об'єктивним економічним інтересом організації, установи чи суб'єкта господарювання, які виступають замовниками у процедурі закупівель, є підвищення ефективності своєї діяльності шляхом зниження витрат на закупівлю товарів. Іншими словами, замовники зацікавлені купити дешево якісні товари. Таким чином, забезпечення належного рівня конкуренції в процесі закупівлі товарів відповідає об'єктивним інтересам замовника.

Враховуючи, що бажання продати свої товари якомога дорожче та отримати найвищий дохід від продажу є досить сильним, стимули до конкуренції в учасників конкурсу - відсутні. Тобто, об'єктивні інтереси замовника та учасників конкурсу (як юридичних осіб) є діаметрально протилежними, що робить економічно невигідними для замовника домовленості між ними. Оскільки обмеження конкуренції при закупівлях призводить до завищення ціни та/або закупівлі менш якісних товарів, такі домовленості суперечать інтересам замовника в ефективності використання коштів.

Аналіз законодавства про державні закупівлі вказує на те, що саме по собі «створення конкурентного середовища» у сфері закупівель не є самоціллю в правовому регулюванні, а є лише засобом досягнення певного результату, який уособлюється в інтересі замовника, тому що стосовно нього не можна резюмувати невиконання обов'язку здійснювати закупівлю відповідно до встановленої законом процедури.

Перевіркою матеріалів справи, колегією суддів встановлено, що КП «Шляхрембуд» є переможцем у конкурсних торгах за лотами №№ 1, 2, 4, 5, 9, 13, 14, 15, 16, 17, 19, 20, 21 оскільки ним було запропоновано найвигідніші умови, а саме найнижчу ціну та найвигідніші умови розрахунку.

Як вірно зазначив суд першої інстанції з яким погоджує колегія суддів апеляційної інстанції, висновок відповідача, що переможці торгів пропонували виконання робіт без авансу, в той час як всі пропозиції інших учасників містили умову авансового платежу 30% від суми замовлення, суттєво зменшувала шанси цих учасників на перемогу у торгах, не відповідає дійсності, оскільки позивач в усіх шістнадцяти пропозиціях, що робив для участі у торгах, встановлював однакову умову оплати виконаних робіт, а саме - проведення робіт без авансу - є таким, що не відповідає фактичним даним.

Відповідачем не доведено прямого зв'язку між часом подачі конкурсних пропозицій підприємством для участі у торгах й фактичною присутністю представників підприємств на конкурсних торгах до результатів торгів, оскільки критеріями для виявлення переможця у тогах є критерії ціна, умови розрахунку та інші підстави. Тому, висновок відповідача, з цього факту є нелогічним.

Також, дослідуючи обставини справи щодо подачі конкурсних пропозицій позивача та третьої особи в один день, слід зазначити, що вказане ніяким чином не свідчить про узгодженість дій при їх підготовці. А твердження відповідача про те, що вказаний факт є підтвердженням змови є лише не обґрунтованим припущенням.

Недоведеність обставин, які мають значення для справи і які адміністративною колегією Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України визнано встановленими, є підставою для визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України в порядку ч. 1 ст. 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Висновок суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для визнання недійсними оспорюваних пунктів рішення Антимонопольного комітету, які безпосередньо стосуються прав та охоронюваних законом інтересів КП «Шляхрембуд» та ТДВ «Спецбуд-3» є обґрунтованим. У той же час судом першої інстанції при задоволені позову з урахуванням уточнень до нього КП «Шляхрембуд» не враховано, що оспорювані пункти рішення Антимонопольного комітету за позовною заявою КП «Шляхрембуд» стосуються прав не лише позивача, але й іншої юридичної особи, яка не є стороною за такою позовною заявою.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За наведених обставин у місцевого господарського суду не було правових підстав для визнання недійсними оспорюваних позивачем пунктів рішення Антимонопольного комітету за позовною заявою КП «Шляхрембуд» в тих частинах, які не стосуються прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини у справі, проте невірно застосував норму процесуального права, що призвело до помилкового задоволення позову КП «Шляхрембуд» в повному обсязі, рішення господарського суду Харківської області від 15.06.2015 року підлягає скасуванню в цій частині.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 99, 101, п.2 ст. 103, п. 4 ст. 104, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Прокуратури Харківської області задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України задовольнити частково.

Рішення господарського суду Харківської області від 15.06.2015 року по справі №922/5598/14 скасувати в частині задоволення позову Комунального підрядного спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву автошляхів «Шляхрембуд» у повному обсязі.

Прийняти в цій частині нове судове рішення, яким позов Комунального підрядного спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву автошляхів «Шляхрембуд» задовольнити частково.

В іншій частині рішення господарського суду Харківської області від 15.06.2015 року по справі №922/5598/14 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 21 вересня 2015 року.

Головуючий суддя Черленяк М.І.

Суддя Ільїн О.В.

Суддя Хачатрян В.С.