ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.15 cправа№ 914/2004/15

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська академія дизайну», м. Львів

до відповідача - 1: Львівської обласної асоціації інвалідів всеукраїнської організації інвалідів України «Союзу організацій інвалідів України», м. Львів,

до відповідача - 2: товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум-Буд», м. Львів, за участю

третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Львівського нотаріального округу Скречко Марії Михайлівни, м. Львів

про визнання недійсним договору купівлі-продажу та зобов'язання вчинити певні дії.

суддя Юркевич М.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Марчак В.Ф.- ректор ТОВ «Українська академія дизайну»

Гуменецький І.І. - представник

від відповідача - 1 : Зелінська Н.В.- представник

Тарасенко Л.Л. - представник

від відповідача -2: Скочипець А.Б. - представник

третя особа: не з'явився

На розгляд до господарського суду Львівської області поступила позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Українська академія дизайну» до Львівської обласної асоціації інвалідів всеукраїнської організації інвалідів України «Союзу організацій інвалідів України» про визнання недійсним договору купівлі-продажу №1001 від 22.10.2014р. та зобов'язання передати нежитлові будівлі та приміщення за адресою м. Львів, вул. Голубовича, 34 - позивачу.

Ухвалою господарського суду від 22.06.2015 р. порушено провадження у даній справі та призначено її до розгляду на 14.07.2015р.

Розгляд справи неодноразово відкладався з підстав викладених у відповідних ухвалах суду від 14.07.2015р., 28.07.2015р., 04.08.2005р. та 15.09.2015р.

Крім того, в ході розгляду даної справи, судом ухвалою від 04.08.2015р. було залучено до участі у даній справі та змінено процесуальний статус з третьої особи - 1 на відповідача - 2 - товариство з обмеженою відповідальністю «Преміум-Буд».

В судових засіданнях представники позивача підтримували заявлені позовні вимоги, подавали письмові пояснення по суті спору, просили суд позов задоволити.

Представники відповідачів проти позовних вимог заперечували з підстав викладених у відзиві та додаткових поясненнях, просили суд в задоволенні позовних вимог відмовити у зв'язку з їх необґрунтованістю.

Разом з тим, до матеріалів справи також були долучені пояснення третьої особи з приводу розглядуваних позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, судом з'ясовано:

14.01.2005р. між товариством з обмеженою відповідальністю «Українська академія дизайну» (позивачем) та Львівською обласною асоціацією інвалідів всеукраїнської організації інвалідів України «Союзу організації інвалідів України» (відповідачем) було укладено генеральний договір підряду на будівництво №1.

Предметом вказаного договору була домовленість щодо спільного будівництва Центру соціально-трудової, фізкультурно-спортивної, професійної реабілітації інвалідів та багатоквартирного житлового будинку з приміщенням в цокольному поверсі та підземною автостоянкою і гаражами на земельній ділянці, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Голубовича, 34.

25.10.2011р. між сторонами по справі було укладено додаток до договору генерального підряду.

За умовами п. 6.1. договору підряду, останній діє з моменту підписання договору та передачі споруди згідно акту приймання-передачі до завершення виконання сторонами взятих на себе зобов'язань.

Так, на виконання умов договору генерального підряду та додатку до нього, сторонами 25.10.2011р. було підписано акт прийому-передачі земельної ділянки, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Голубовича, 34. (а.с. 43).

Крім того, як стверджує позивач, на виконання договору генпідряду та усних клопотань відповідача, останньому були перераховані кошти, що підтверджується наступними платіжними дорученнями:

№81 від 05.03.2010р. на суму 3 740,00 грн.;

№108 від 29.03.2010р. на суму 3 400,00 грн.;

№164 від 29.04.2010р. на суму 3 400,00 грн.;

№257 від 30.06.2010р. на суму 3 400,00 грн.;

№325 від 28.08.2010р. на суму 3 400,00 грн.;

№388 від 30.09.2010р. на суму 3 400,00 грн.;

№440 від 29.10.2010р. на суму 3 400,00 грн.;

№106 від 28.03.2012р. на суму 3 400,00 грн.;

№57 від 29.02.2012р. на суму 3 400,00 грн.;

№415 від 07.02.2013р. на суму 4 000,00 грн.;

№473 від 28.03.2013р. на суму 3 740,00 грн.;

Як вбачається з письмових пояснень позивача, відповідач не виконав свого обов'язку за договором підряду в частині передачі будівель, що знаходилися на земельній ділянці по вул. Голубовича, 34 в м. Львові - позивачу.

Так, на запит ТОВ «Українська академія дизайну» про причини невиконання умов генерального договору підряду щодо передачі спірних будівель, відповідачем - 1 було надано відповідь про те, що споруди за адресою м. Львів, вул. Голубовича, 34 були відчужені, а спірний договір підряду не вступив в дію відповідно до п.6.1 даного договору.

В ході розгляду даної справи судом було встановлено, що 22.10.2014р. на підставі договору купівлі-продажу №1001, який посвідчено приватним нотаріусом Скречко М.М., наведені вище приміщення (прохідна Б2 площею 60,5 кв.м, нежитлові приміщення в будівлі (майстерня) В2 площею 220,3 кв.м., нежитлові приміщення в будівлі (виробниче) Г1 загальною площею394,8, сара1 Д1 загальною площею 6,7 кв.м., склад Е1 - 162,8 кв.м., гараж Ж1 - 242,7 кв.м., трансформаторна підстанція З1 - 27,6 кв.м.) було продано відповідачем - 1 товариству з обмеженою відповідальністю «Преміум-Буд» (відповідачу - 2).

Позивач стверджує, що такий договір купівлі-продажу який укладено відповідачем - 1 з відповідачем - 2 порушує його права та вчинений всупереч заборони встановленої в п.6.3 генерального договору підряду, у відповідності до якого - «Львівська обласна асоціація інвалідів не має права продавати, передавати в користування та оренду або проводити інші правочинні дії щодо споруд та земельної ділянки, що знаходиться за адресою м. Львів, вул. Голубовича, 34 - третій особі».

З огляду на вищенаведені обставини, позивач звернувся до господарського суду з вимогою визнати укладений між відповідачем - 1 та відповідачем - 2 договір купівлі-продажу нежитлових приміщень - недійсним, а також зобов'язати відповідача - 1 передати спірні нежитлові будівлі та приміщення - ТОВ «Українська академія дизайну».

У своєму відзиві на позов та додаткових поясненнях по суті спору відповідач - 1 вважає вимоги позивача необґрунтованими та безпідставними.

В обґрунтування поданих заперечень відповідач - 1 покликається на той факт, що між сторонами у даній справі не виникло жодних відносин, оскільки договір генерального підряду від 14.01.2005р. не вступив в дію, а відтак Львівська обласна асоціація інвалідів не мала і не має жодних зобов'язань перед позивачем.

Вказані заперечення підтримав і відповідач - 2.

Розглянувши доводи позовних вимог, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, господарський суд дійшов висновку відмовити в задоволенні позовних вимог. При цьому, суд виходить з наступного:

Відповідно до ч.1 ст. 875 ЦК України, за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик, передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

В силу приписів ч.2 ст. 640 ЦК України, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Як встановлено судом, між сторонами по справі (позивачем та відповідачем - 1) 14.01.2005р. було підписано генеральний договір підряду на будівництво центру соціально-трудової, фізкультурно-спортивної та професійної реабілітації інвалідів.

З умовами вказаного договору, останній вступає в силу з моменту його підписання та передачі споруд, що знаходяться за адресою м. Львів, вул. Голубовича, 34 - позивачу.

З матеріалів справи вбачається, що сторонами після підписання договору підряду не було оформлено передачі споруд та не підписано акту передачі таких нежитлових будівель. Доказів, які свідчили б протилежне суду надано не було.

Відтак, суд погоджується з твердженням відповідача, що договір підряду не вступив у дію, а тому у сторін не виникли обов'язки за спірним договором.

В ході розгляду даної справи судом було встановлено, що 22.10.2014р. на підставі договору купівлі-продажу №1001, який посвідчено приватним нотаріусом Скречко М.М., наведені вище споруди (прохідна Б2 площею 60,5 кв.м, нежитлові приміщення в будівлі (майстерня) В2 площею 220,3 кв.м., нежитлові приміщення в будівлі (виробниче) Г1 загальною площею394,8, сара1 Д1 загальною площею 6,7 кв.м., склад Е1 - 162,8 кв.м., гараж Ж1 - 242,7 кв.м., трансформаторна підстанція З1 - 27,6 кв.м.) було продано відповідачем -1 товариству з обмеженою відповідальністю «Преміум-Буд» (відповідачу - 2).

Позивач стверджував, що такий договір купівлі-продажу, який укладено відповідачами порушує його права та вчинений всупереч заборони встановленої в п.6.3 генерального договору підряду, у відповідності до якого - «Львівська обласна асоціація інвалідів не має права продавати, передавати в користування та оренду або проводити інші правочинні дії щодо споруд та земельної ділянки, що знаходиться за адресою м. Львів, вул. Голубовича, 34 - третій особі».

Такі твердження позивача суд вважає передчасними, оскільки п. 6.3 договору підряду не може бути застосований до спірних правовідносин, бо останній не вступив у дію через невиконання сторонами п.6.1 цього ж договору, що є обов'язковою його умовою. З огляду на це, у відповідача - 1 були відсутні обов'язки щодо утримання від вчинення дій стосовно нежитлових будівель (споруд), що знаходиться за адресою м. Львів, вул. Голубовича, 34.

Щодо вимоги позивача про визнання договору купівлі-продажу наведених вище нежитлових споруд від 22.10.2014р. - недійсним, суд зазначає наступне.

У відповідності до положень ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Так, позивач у даній справі пов'язує підстави недійсності договору купівлі-продажу з невиконанням відповідачем - 1 умов іншого договору - договору підряду.

Господарський суд, вважає такі твердження позивача безпідставними, так як, невиконання зобов'язання не має наслідком його недійсність, а може зумовлювати зовсім інші правові наслідки, передбачені законом.

На це звертає увагу і ВГС України в п.2.2 своєї постанови Пленуму від 29.05.2013р. «Про деякі питання визнання правочинів недійсними», в якому вказано, що за зальним правилом невиконання чи неналежне виконання правочину не тягне за собою правових наслідків у вигляді визнання правочину недійсним. У такому разі заінтересована сторона має право вимагати розірвання договору або застосування інших передбачених законом наслідків, а не визнання правочину недійсним.

На цьому наголошує і Верховний суд України у п. 7 Постанови Пленуму від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», в якій вказано, що судам необхідно враховувати, що виконання чи невиконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, не має значення для визнання правочину недійсним.

А згідно ст.. 111-28 ГПК України, Рішення Верховного Суду України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Беручи до уваги вищенаведене, господарський суд дійшов висновку, що вимога позивача про визнання договору купівлі-продажу від 22.10.2014р. № 1001 недійсним - задоволенню не підлягає.

Крім того, з резолютивної частини позовної заяви вбачається, що позивач також просить суд зобов'язати відповідача передати згадані вище нежитлові приміщення ТОВ «Українська академія дизайну».

Розглянувши вказану вимогу, суд дійшов висновку, що така не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

В силу приписів ч. 1 ст. 620 ЦК України, у разі невиконання боржником обов'язку передати кредиторові у власність або користування річ, визначену індивідуальними ознаками, кредитор має право витребувати цю річ у боржника та вимагати її передання відповідно до умов зобов'язання. Водночас, відповідно до ч.2 цієї ж статті, кредитор втрачає право на витребування у боржника речі, у разі якщо ця річ вже передана третій особі у власність або в користування.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні нежитлові будівлі були відчужені відповідачем - 1 на підставі договору купівлі-продажу третій особі, а отже, позивач не в змозі вимагати виконання зобов'язання щодо передачі цих же будівель від відповідача - 1 в натурі.

В свою чергу, суд звертає увагу позивача на те, що останній не позбавлений права притягнення до відповідальності відповідача - 1, у разі порушення останнім своїх зобов'язань в частині передачі нежитлових споруд позивачу.

За умовами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

На підставі вищенаведеного, враховуючи що позивачем не було представлено суду належних та переконливих доказів порушення з боку відповідачів його прав та охоронюваних законом інтересів, господарський суд дійшов висновку відмовити товариству з обмеженою відповідальністю «Українська академія дизайну» в задоволенні позовних вимог повністю.

Витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 43 ,33,34,44,49,82,82-1,84,85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Українська академія дизайну» відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 22.09.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 24.09.2015р.

Суддя Юркевич М. В.