КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2015 р. Справа№ 910/13998/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Тищенко А.І.

Отрюха Б.В.

За участю представників:

від позивача: Хитрова Л.В. - за дов.

від відповідача: Лутак О.М. - за дов.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.08.2015

у справі № 910/13998/15 (суддя Плотницька Н.Б.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах»

до Моторного (транспортного) страхового бюро України

про стягнення 5 696, 50 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.08.2015 у справі № 910/13998/15 позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» (далі, позивач) до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі, відповідач або МТСБУ) залишено без розгляду на підставі пункту 5 частини 1 статті 81 Господарського процесуального кодексу України.

Вказана ухвала суду мотивована тим, що позивач не надав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, а саме, іноземний сертифікат «зелена картка», за яким убезпечено відповідальність водія транспортного засобу Вольксваген, номерний знак LZA 31465 та відомості щодо реквізитів (№, дата) вказаного сертифікату «зелена картка», що перешкоджало вирішенню спору.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інгосстрах» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.08.2015 у справі № 910/13998/15 скасувати та передати справу на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду першої інстанції є необґрунтованим та не відповідає фактичним обставинам справи, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з направленням матеріалів справи до Господарського суду міста Києва на розгляд.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що витребуваний у нього Господарським судом міста Києва доказ знаходиться безпосередньо у відповідача, у зв'язку з чим позивачем було подане до суду першої інстанції клопотання про витребування даного доказу у відповідача і надання відповідачем відомостей про зазначений сертифікат, а саме, його реквізитів (№, дата, строк дії полісу). Однак, ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.08.2015 у задоволенні зазначеного клопотання було відмовлено, оскільки в ньому відсутні реквізити документу, який витребовується та на підставі цього позов залишено без розгляду.

Скаржник зазначає, що суд першої інстанції позбавив його права на судовий захист, відмовивши у задоволенні клопотання про витребування доказу, яке повністю відповідає вимогам статті 38 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу позивача у справі № 910/13998/15 було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Отрюх Б.В., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.09.2015 апеляційну скаргу позивача прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 24.09.2015.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені ним у апеляційній скарзі, просив її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити на розгляд до суду першої інстанції.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених позивачем у апеляційній скарзі, просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, дійшла висновку що ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначає, що 31.05.2013 в смт. Локачах відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля ВАЗ 21154, р.н. ВС 7219СО, який належить ПАТ КБ «Приватбанк» під керуванням Хамежук А.М. та автомобіля Фольксваген р.н. LZA31465 під керуванням Омельчука В.В.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення водієм автомобіля Фольксваген р.н. LZA31465 Омельчуком В.В. Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Локачинського районного суду Волинської області від 21.06.2013 у справі № 160/478/13-п, якою Омельчука В.В. визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Позивач, як страховик майнових інтересів ПАТ КБ «Приватбанк», якому належить автомобіль ВАЗ 21154, р.н. ВС 7219СО, згідно договору страхування наземного транспорту № VONLA& від 08.03.2012 здійснив виплату страхувальнику - ПАТ КБ «Приватбанк» страхового відшкодування.

Як зазначає позивач, після виплати страхового відшкодування страхувальнику, до страховика (позивача) перейшло право вимоги до відповідальної особи. Водночас, відповідальна особа (Омельчук В.В.) має, як стверджує позивач, поліс «Зелена картка», що вбачається із розширеної довідки № 512, складеної за фактом ДТП.

Таким чином, посилаючись на підпункт «в» пункту 41.2. статті 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач зазначив, що МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат «Зелена картка», що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України.

Тобто, як стверджує позивач у позовній заяві, обов'язок відшкодувати шкоду замість винуватця у заподіянні такої шкоди, несе відповідач - МТСБУ в межах встановлених лімітів відповідальності та в порядку Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 81 Господарського процесуального кодексу України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до пункту 4.8. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду в зв'язку з виявленням обставин, які перешкоджають розглядові справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Пунктом 4.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» визначено, що при вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду господарським судам слід мати на увазі, що застосування пункту 5 частини першої цієї статті можливо лише за наявності таких умов:

- додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі або, в разі оголошення перерви в судовому засіданні, - в протоколі такого засідання;

- витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті;

- позивач не подав документи, витребувані судом при підготовці справи до розгляду (стаття 65 Господарського процесуального кодексу України) або в порядку статті 38 названого Кодексу, чи не направив свого представника в засідання господарського суду без поважних причин.

Поважними, з урахуванням конкретних обставин справи, вважаються причини, які за об'єктивних, тобто не залежних від позивача, обставин унеможливлювали або істотно утруднювали вчинення ним відповідних процесуальних дій; при цьому береться до уваги й те, чи вживав позивач заходів до усунення цих обставин або послаблення їх негативного впливу на виконання позивачем процесуальних обов'язків, покладених на нього судом.

Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.06.2015 у справі № 910/13998/15 було зобов'язано позивача надати суду:

- іноземний сертифікат «зелена картка», за яким убезпечено відповідальність водія транспортного засобу Вольксваген, номерний знак LZA 31465;

- відомості щодо реквізитів (№, дата) іноземного сертифікату «зелена картка», за яким убезпечено відповідальність водія транспортного засобу Вольксваген, номерний знак LZA 31465.

Натомість, 09.07.2015 представник позивача подав через відділ документального забезпечення Господарського суду міста Києва клопотання про витребування у відповідача доказів, у якому зазначив, що іноземний сертифікат «зелена картка», за яким убезпечено відповідальність водія транспортного засобу Вольксваген, номерний знак LZA 31465, позивач надати не може, оскільки не є стороною цього договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та доступ до нього обмежений позивачу нормами чинного законодавства України. Водночас, позивач зазначив, що вказаний іноземний сертифікат «зелена картка» підлягає витребуванню у відповідача, оскільки у відповідності до статей 39.2.5. та 40.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» саме МТСБУ повинно мати цю витребувану інформацію.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.08.2015 суд, розглянувши клопотання позивача про витребування доказів, відмовив у його задоволенні, оскільки позивачем не було надано реквізитів документів, вказаних у зазначеному клопотанні та, з огляду на ненадання позивачем витребуваних судом документів, залишив позов без розгляду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Відповідно до статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до частини 3 статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно частини 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Розподіл між сторонами тягаря доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов'язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Так, позивач у даному випадку, звертаючись із позовом до МТСБУ у зв'язку з необхідністю отримання відповідного страхового відшкодування, мав довести, що особа, відповідальна за заподіяну шкоду, мала чинний страховий сертифікат «Зелена картка».

Втім, вимоги ухвали Господарського суду міста Києва від 23.06.2015 у справі № 910/13998/15 позивач не виконав, витребувані документи суду не надав. Водночас, поважних, незалежних від нього причин, які за об'єктивних обставин унеможливили або істотно утруднили подання ним витребуваних доказів, позивач суду не навів.

Доказів на підтвердження того, що позивачем вчинялись дії, спрямовані на отримання ним витребуваних доказів також не надано.

Відповідно до частини 1 статті 38 Господарського процесуального кодексу України сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів.

У клопотанні повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, що перешкоджають його наданню;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація;

4) обставини, які може підтвердити цей доказ.

Причинами неможливості самостійного отримання доказу особою, яка бере участь у справі, може бути відмова особи, в якої знаходиться доказ, надати цей доказ, законодавчо встановлена заборона передання певної інформації тощо. Особа, яка звертається з клопотанням про витребування доказу, повинна надати підтвердження того, що їй відмовлено в отриманні доказу, або відсутності відповіді на запит про отримання доказу.

Підстави, з яких випливає, що доказ повинен бути в певної особи, можуть бути викладені в законодавчих актах або визначатися змістом правовідносин, що є предметом спору.

Колегія суддів зазначає, що у клопотанні про витребування у відповідача іноземного сертифікату «Зелена картка» та відомостей щодо його реквізитів від 09.07.2015 (том 1, а.с. 182) позивачем не зазначено об'єктивних причин неможливості самостійного отримання ним цих доказів або відмови відповідного органу у їх наданні. Крім того, позивачем із посиланням на конкретні норми законодавства не доведено, що витребувані документи або інформація щодо них міститься саме у відповідача.

Крім того, відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що згідно статті 8 Процедурних Правил Ради Бюро міжнародної автомобільної системи автомобільного страхування «Зелена картка» передбачено здійснення МТСБУ запиту щодо підтвердження чинності «зеленої картки» лише якщо остання ідентифікована.

Однак, як вбачається із клопотання про витребування у МТСБУ доказів, позивачем в останньому також не зазначено реквізитів документів, які необхідно витребувати.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що ненадання позивачем витребуваних судом документів, необхідних для вирішення спору, перешкоджало з'ясуванню судом всіх обставин справи, всебічному та об'єктивному дослідженню правомірності позовних вимог по справі та прийняттю правильного і обґрунтованого рішення в межах встановлених процесуальних строків, у зв'язку з чим суд першої інстанції правомірно залишив позов без розгляду на підставі пункту 5 частини 1 статті 81 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає ухвалу суду по даній справі обґрунтованою та такою, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для її скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.08.2015 у справі № 910/13998/15 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.08.2015 у справі № 910/13998/15 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/13998/15 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді А.І. Тищенко

Б.В. Отрюх