РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2015Справа №910/17372/15

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Мельник Ю.О. розглянувши матеріали справи

позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО"

до Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта"

про стягнення 4 663, 10 грн.

за участю представників:

від позивача:Кобець Р.Ю.- представник за довіреністю № ГН-14-Ю від 02.01.2015 р.
від відповідача:не з'явився
ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО" звернулось до господарського суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про стягнення 4 663, 10 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08.10.2013 р. в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у позивача автомобіля "ЗАЗ", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля "Форд", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, внаслідок чого було пошкоджено транспортний засіб "ЗАЗ", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що був застрахований у Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО".

30.10.2013 р. позивачем здійснено страхове відшкодування у загальній сумі 3 807,71 грн. на користь СТО страхувальника.

Постановою Дзержинського районного суду міста Харкова від 18.11.2014 р. у справі № 638/16845/13-п, яка набрала законної сили, ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні вказаної ДТП, притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Цивільно-правова відповідальність особи, винної у ДТП, застрахована відповідно до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (Поліс № АС/5789320).

Посилаючись на ст. 27 Закону України "Про страхування", позивач вважає, що до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" перейшло право на отримання від відповідача компенсації шкоди, завданої внаслідок ДТП, яка мала місце 08.10.2013 р. в м. Харкові.

У позові Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО" просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" суму страхового відшкодування у розмірі 3 297,71 грн., інфляційну складову боргу у сумі 1 323, 92 грн. та 3 % річних у сумі 41,47 грн., а всього - 4 663,10 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.07.2015 р. порушено провадження у справі за вказаною позовною заявою (суддя Літвінова М.Є.).

У зв`язку із тривалим лікарняним судді Літвінової М.Є. справу було передано на повторний автоматичний розподіл, за результатами якого дана справа передана судді Головіній К.І.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.08.2015 р. дану справу прийнято до свого провадження суддею Головіною К.І.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, через канцелярію суду подав відзив, в якому проти позовних вимог заперечив, зазначив, що позивач звернувся до нього із заявою про виплату страхового відшкодування з порушенням строку встановленого у Законі України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Згідно зі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту № -01 від 25.06.2013 р., укладеного між Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" та ОСОБА_2, застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме - автомобіля "ЗАЗ", державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

08.10.2013 р. в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у позивача автомобіля "ЗАЗ", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля "Форд", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, внаслідок чого було пошкоджено транспортний засіб "ЗАЗ", державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Постановою Дзержинського районного суду міста Харкова від 18.11.2014 р. у справі № 638/16845/13-п, яка набрала законної сили, ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні вказаної ДТП, притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Відповідно до рахунку-фактури № ЗиФ-0212280 від 10.10.2013 р. розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "ЗАЗ", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок ДТП, склав 3 807,71 грн.

На підставі заяви страхувальника від 08.10.2013 р., рахунку-фактури № ЗиФ-0212280 від 10.10.2013 р., страхового акту № 4696-02 від 30.10.2013 р. ПрАТ "Страхова компанія "ВУСО" перерахувало на користь страхувальника суму страхового відшкодування у розмірі 3 807,71 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 13155 від 30.10.2013 р.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України "Про страхування" за договором страхування страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та ч. 1 ст. 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність винної особи, якій належить автомобіль "Форд", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, застрахована у Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/5789320 (ліміт відповідальності - 50 000,00 грн., франшиза - 510,00 грн.).

Таким чином, у зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику, позивач набув право вимоги на страхове відшкодування до винної у ДТП особи.

За нормами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" страхувальник, який отримав майнову шкоду в деліктному правовідношенні набув право вимоги відшкодування до заподіювача й строк такої вимоги почав спливати у момент заподіяння шкоди, але у зв'язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов'язанні є потерпілий) до заподіювача у тій же сумі та із залишком строку позовної давності, оскільки відповідно до статті 262 ЦК України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Як зазначив Верховний Суд України у постанові від 25.12.2013 р. по справі № 6-112цс13, у спірному зобов'язанні відбулася заміна кредитора - страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. При цьому строк позовної давності у страховому зобов'язанні є загальним (три роки) та його перебіг починається від дня настання страхового випадку.

Таким чином, від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов'язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування у межах загального строку позовної давності та у межах фактичних витрат незалежно від коефіціенту зносу, ПДВ, оцінки транспортного засобу, право вимоги переходить до особи, яка відповідальна за завдані страхувальнику збитки.

За таких обставин до позивача (нового кредитора) - ПрАТ "Страхова компанія "ВУСО" перейшло право вимоги на страхове відшкодування від ПАТ Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" за договором майнового страхування у сумі 3 807,71 грн. (у фактично перерахованій сумі).

При цьому відповідач хибно посилається на положення ст. 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", оскільки в даному випадку між сторонами виникли інші відносини - заміна кредитора у зобов'язанні, а не відносини, що виникають між страховиком та страхувальником на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а тому, ні порядок визначення суми страхового відшкодування, ні порядок виплати цього відшкодування за вказаним законом у спірних правовідносинах не застосовується.

Крім того, суд зазначає, що норми законодавства про страхування не покладають на позивача (страховика за договором добровільного страхування) обов'язок звертатися до іншого страховика (відповідача) із заявою про виплату страхового відшкодування, у тому числі, в порядку Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002 р. № 15-рп/2002).

Полісом № АС/5789320 , яким застрахована цивільно - правова відповідальність винної особи, передбачено, що ліміт відповідальності страховика перед страхувальником становить 50 000,00 грн., а франшиза 510,00 грн.

Отже, відповідальність ПрАТ "Страхова компанія "ВУСО" в даному випадку обмежується сумою в 50 000,00 грн. та франшизою - 510,00 грн., а відтак сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті відповідачем, становить 3 297,71 грн. (3 807,11 грн. - 510,00 грн.).

Оскільки доказів належної оплати страхового відшкодування у зв'язку з настанням страхового випадку суду не надано, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основної заборгованості в сумі 3 297,71 грн., підлягають задоволенню.

Також позивач просить стягнути з відповідача інфляційну складову боргу у сумі 1 323, 92 грн. та 3 % річних у сумі 41,47 грн. за період з 14.01.2015 р. по 15.06.2015 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.

Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Також суд зазначає, що згідно з позицією Верховного Суду України, викладеною в Аналізі практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві від 01.07.2014 р., правильними є висновки судів про необхідність застосування ст. 625 ЦК щодо відповідальності за порушення грошового зобов'язання у спорах, які виникають з договорів страхування. Оскільки зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, зокрема сплата суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми.

Аналогічна правова позиція підтверджена й судовою практикою Верховного Суду України (постанова Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі N 6-49цс12).

Зважаючи на вищенаведені норми законодавства та умови укладеного сторонами правочину, вимоги про стягнення 3 % річних є такими, що заявлені правомірно.

Провівши перерахунок заявленої до стягнення суми матеріальних втрат, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню інфляційна складова боргу у сумі 1 323, 92 грн. та 3 % річних у сумі 41,47 грн. за період з 14.01.2015 р. по 15.06.2015 р.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" до Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про стягнення 4 663, 10 грн. задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д, ідентифікаційний код 00034186) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" (03680, м. Київ, вул. Казимира Малевича, буд. 31, ідентифікаційний код 31650052) страхове відшкодування в сумі 3 297 (три тисячі двісті дев'яносто сім) грн. 71 коп., інфляційну складову боргу у сумі 1 323 (одна тисяча триста двадцять три) грн. 92 коп., 3 % річних у сумі 41 (сорок одна) грн. 47 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д, ідентифікаційний код 00034186) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" (03680, м. Київ, вул. Казимира Малевича, буд. 31, ідентифікаційний код 31650052) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 21 вересня 2015 року.

Повний текст рішення підписаний 28 вересня 2015 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя К.І. Головіна