ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.09.2015 Справа № 905/1842/15

Суддя господарського суду Донецької області Макарова Ю.В., при секретарі судового засідання Купченко Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом: Державного підприємства "Придніпровська залізниця", м.Дніпропетровськ,

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "ДТЕК ОСОБА_1 Донбасу", м.Добропілля, Донецька обл.,

про: стягнення штрафу у розмірі 57585грн. 00коп.

за участю уповноважених представників:

від Позивача: ОСОБА_2 (довіреність №33 від 01.01.2015р.);

від Відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Державне підприємство «Придніпровська залізниця», звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, Публічного акціонерного товариства "ДТЕК ОСОБА_1 Донбасу", про стягнення штрафу у розмірі 57585грн. 00коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 26.07.2014 року зі станції Кумшацький Донецької залізниці відповідач згідно накладної №51587707 у вагонах №№56286073, 53412060, 61297537 відправив вантаж вугілля камяне, на станцію ОСОБА_3 Придніпровської залізниці. Під час прибуття на станцію призначення проведено перевірку маси вантажу, за наслідками якої було виявлено, що маса вантажу у вищезазначених вагонах не відповідає масі вказаній відправником у накладній, у зв'язку з чим позивачем нарахований штраф у розмірі 57585грн. 00коп., який він просить стягнути з відповідача.

Представник позивача в судове засідання 22.09.2015р. зявився, підтримав позовні вимоги, вимоги ухвали суду від 02.09.2015р. виконав.

Відповідач участь своїх представників у судовому засіданні 22.09.2015р. не забезпечив, позицію по суті спору до відома суду не довів. Ухвала суду надсилалася на адресу відповідача, яка вказана позивачем у позові, однак працівниками відділу документального забезпечення та контролю (канцелярія) складений акт про неможливість направлення поштової кореспонденції суду на адресу ПАТ "ДТЕК ОСОБА_1 Донбасу". Ухвала суду також надсилалася на адресу відповідача, яка підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Згідно із статтею 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, вони вважаються достовірними, доки до них не внесено відповідних змін.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Про необхідність витребування від сторін будьяких інших доказів, без яких неможливо розглянути дану справу, до суду не заявлялося. Ухвалою суду від 02.09.2015р. явка представників сторін у судове засідання не була визнана обовязковою.

Оскільки судом вжито всіх заходів для належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, що підтверджується в тому числі телефонограмою та розміщенням оголошенням про час та місце розгляду справи на електронній сторінці господарського суду Донецької області, яка міститься на офіційному веб-порталі "Судова влада в Україні", виходячи з того, що явка сторін не визнавалася обов'язковою, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статтею 22 Господарського процесуального кодексу України) є правом, а не обов'язком сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в порядку ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, ВСТАНОВИВ:

Як встановлено ч.3 ст. 909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно ч.5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Як зазначено в ст.6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи -одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

26.07.2015р. ПАТ "ДТЕК ОСОБА_1 Донбасу" зі станції Кумшацький Донецької залізниці на станцію ОСОБА_3 Придніпровської залізниці відвантажив на адресу ДТЕК Криворіжська ТЕС ПАТ ДТЕК Днепроєнерго (вантажоодержувач) за залізничною накладною №51587707 у вагонах №№56286073, 53412060, 61297537 вантаж вугілля камяне.

При оформленні залізничної накладної №51587707 відповідачем вказано масу вантажу: у вагоні №56286073 нетто 69000кг, у вагоні №53412060 нетто 69000кг, у вагоні №61297537 нетто 70000кг.

В накладній також відображено, що завантаження вагонів здійснювалось вантажовідправником. Як свідчить розділ 24 та 26 вищевказаної накладної, маса вантажу визначена відправником на 150 тонних вагонних вагах. Відповідно до накладної вантаж маркований катком ущільнювачем.

Отже, правильність внесених відомостей до вищезазначеної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника. На станції відправлення вантаж був прийнятий до перевезення без зауважень, іншого не доведено.

Згідно з п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. №644, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу. Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

При прибутті вантажу на станцію призначення, на підставі ст. 24 Статуту залізниць України з посиланням на акти загальної форми станції ОСОБА_3 №№3024, 3025, 3026 від 26.03.2015р., було проведено контрольне переваження вагонів №№56286073, 53412060, 61297537, за результатами яких виявлена невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена вантажовідправником у накладній №51587707.

Так, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена у накладній, засвідчено комерційними актами РА 001747/78, РА 001748/79, РА 001749/80 від 26.03.2015р., відповідно до яких за результатами контрольного переважування на 100-тонних тензометричних вагах станції ОСОБА_3 Придніпровської залізниці, перевірених органами Держстандарту 13.02.15р. виявилось, що при переваженні у вагоні №56286073 вага брутто складає 93800кг, тара за документом 22400кг, нетто 71400кг, що більше ваги зазначеної в документі та понад вантажопідйомності вагону на 2400кг; у вагоні №53412060 вага брутто 95800кг, тара за документом 23000кг, нетто 72800кг, що більше ваги зазначеної в документі та понад вантажопідйомності вагону на 3800кг; у вагоні №61297537 вага брутто 98600кг, тара за документом 23400кг, нетто 75200кг, що більше ваги зазначеної в документі та понад вантажопідйомності вагону на 5200кг.

Такі ж саме відомості містить акти загальної форми №№3024, 3025, 3026 від 26.03.2015р, складені станцією ОСОБА_3 Придніпровської залізниці, виписки з книги переважування.

У комерційних актах також містяться відомості про те, що вагони в технічному та комерційному відношенні без порушень, справні. В актах є відомості про те, що начальника вантажного району немає за штатним розкладом.

Відповідно до технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки №0124 станції ОСОБА_3 Придніпровської залізниці, державна повірка вказаних ваг здійснена 13.02.2015р., ваги визнані придатними для застосування.

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002р. N 334, передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Суд встановив, що комерційні акти РА 001747/78, РА 001748/79, РА 001749/80 від 26.03.2015р. підписані належними особами у відповідності до п. 10 Правил складання актів.

Відповідно до ч.1 ст. 909 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України (далі - ГК України), за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно ч.2 ст. 908 ЦК України та ч. 5 ст. 307 ГК України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту).

Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1. розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за № 863/5084, а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п. 2.1 та п. 2.2, графи "Маса вантажу, визначена відправником, кг" та "Спосіб визначення маси" заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно ст. 37 Статуту та п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000. за № 861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п. 2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника. Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.24 Статуту, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно ч. 1 ст.129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Для засвідчення обставини невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах законодавцем у ст.129 Статуту визначено складання комерційного акту.

Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційних актах.

Згідно зі ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній, засвідчено належними та допустимими доказами - комерційними актами РА 001747/78, РА 001748/79, РА 001749/80 від 26.03.2015р., які є підставою для покладання відповідальності на відправника, передбаченої ст.122 Статуту.

Вказані комерційні акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнаються судом належними доказами на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, та фактичної маси вантажу.

Суд відзначає, що спірний вантаж прибув у завантажених засобами відправника вагонах, в комерційному відношенні без порушень. Викладені обставини підтверджують факт неправильного зазначення маси вантажу відправником в накладній. В матеріалах справи відсутні та сторонами не надано жодних доказів, які б свідчили про намагання оскаржити відомості викладені у комерційних актах. Наразі, вантажоотримувач прийняв спірний вантаж з комерційними актами без будь-яких заперечень, інше не доведено матеріалами справи.

Згідно з п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. за № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 № 863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно із ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. Відповідно до ст. 118 Статуту залізниць України штраф підлягає стягненню у п'ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

При застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Провізна плата за перевезення вантажу у спірних вагонах №№56286073, 53412060, 61297537 складає 3839грн.00коп., заявлений штраф до стягнення у розмірі 57585грн. 00коп.

Судом встановлено, що розрахунок суми штрафу є арифметично вірним, та відповідає ст.ст. 118, 122 Статут залізниць України.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів встановлено, що надлишок вантажу порівняно з масою, вказаною в накладній, вважається таким, що не перевищує норму, якщо він не виходить за межу граничного розходження визначення маси нетто, яке становить 0,2%.

Отже, норма надлишку становить: у вагоні №56286073 - 138кг; у вагоні №53412060 - 138кг; у вагоні №61297537 - 140кг.

Виявлений надлишок: у вагоні №56286073 - 2400кг; у вагоні №53412060 - 3800кг; у вагоні №61297537 - 5200кг.

Відповідно до ч.1 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищенаведене, а також приймаючи до уваги, що вантажовідправником навантажено вагони понад їх вантажопідйомність, що в свою чергу загрожувало безпеці на залізничному транспорті, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у заявленому розмірі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір при задоволенні позову покладається на відповідача.

На підставі ст.ст. 550, 551,908,909 Цивільного кодексу України, ст.ст. 24, 118, 122,129 Статуту залізниць України, ст.ст. 33,43,49,82,84,85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Державного підприємства «Придніпровська залізниця» до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК ОСОБА_1 Донбасу", про стягнення штрафу у розмірі 57585грн. 00коп. - задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ДТЕК ОСОБА_1 Донбасу» (адреса: 85000, Донецька область, м.Добропілля, вул. Київська, буд. 1, ; р/р 0466 у ПАТ «ПУМБ» в Донецькій обл., МФО 334851) на користь Державного підприємства «Придніпровська залізниця» (адреса: 49600, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 108, ; р/р 901 у ДФ АБ «Експрес-Банк», МФО 322959) суму штрафу у розмірі 57585грн. 00коп., а також витрати на оплату судового збору в розмірі 1827грн. 00коп.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

У судовому засіданні 22.09.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Повний текст рішення складено та підписано 23.09.2015р.

Суддя Ю.В. Макарова