ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2015 р. Справа № 925/1200/15

Господарський суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Єфіменка В.В.,

з секретарем судового засідання Макарченко Н.П.;

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 за довіреністю;

від відповідача-1 не зявився;

від відповідача-2 ОСОБА_2 за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Черкаської області в м. Черкаси справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Поляне, м. Сміла, Черкаська область,

до відповідача 1 товариства з обмеженою відповідальністю Смілянський цукровий завод, м. Сміла, Черкаська область,

до відповідача - 2 публічного акціонерного товариства Легбанк, м. Київ,

про визнання недійсним договору іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачем заявлено позов з вимогами:

- визнати недійсним договір іпотеки від 24.12.2010, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю Поляне та публічним акціонерним товариством Легбанк, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим №2334;

- судові витрати покласти на відповідачів.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з мотивів викладених у позовній заяві посилаючись на те, що вищевказаний договір був укладений без наявності необхідних для того укладання документів, зокрема відсутнє рішення вищого органу товариства загальних зборів учасників про укладення договору іпотеки.

Відповідач-1 відзиву на позов суду не надав, його представник в судове засідання повторно не зявився, про причин незявлення суд не повідомив. Вимоги суду викладені в ухвалі від 23.07.2015 відповідач-1 не виконав.

Відповідач - 2 у запереченнях на позовну заяву та його представник в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

16.09.2015 представник позивача ОСОБА_1 заявив письмове клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи підписів та відтисків печаток на протоколах зборів засновників ТОВ Поляне за 2010, 2012, і 2013 р.р. з тих мотивів, що у ТОВ Поляне є сумніви в тому, що на зазначених вище протоколах є дійсні підписи засновників та справжня печатка ТОВ Поляне.

Ст. 41 ГПК України встановлено, що для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі.

Проведення судової експертизи має бути доручено компетентним організаціям чи безпосередньо спеціалістам, які володіють необхідними для цього знаннями. Особа, яка проводить судову експертизу (далі - судовий експерт) користується правами і несе обов'язки, зазначені у статті 31 цього Кодексу.

Сторони мають право до початку проведення судової експертизи заявити відвід судовому експерту в порядку та з підстав, зазначених у частинах п'ятій і шостій статті 31 цього Кодексу.

З урахуванням вимог частини третьої статті 41 ГПК господарський суд

доручає проведення судових експертиз установам та особам, зазначеним у

статтях 7, 9 і 10 Закону України «Про судову експертизу».

Ухвалою суду від 17.09.2015 було зобовязано сторони надати до судового засідання письмове пояснення про можливість/необхідність призначення судової експертизи та пропонує надати суду пропозиції про:

- конкретну установу або конкретного експерта, якими проводитиметься експертиза;

- максимально конкретні питання, які мають бути роз'ясненні судовим експертом, та сформулювати їх у логічній послідовності;

- надати суду оригінали документів за 2010, 2012, і 2013 р.р. із зразками відтисків печаток ТОВ Поляне;

- надати суду оригінали документів за 2010, 2012, і 2013 р.р., які містять вільні та умовно-вільні підписи осіб ОСОБА_4 і ОСОБА_5

Суд пропонував сторонам надати в судове засідання докази:

- про місцезнаходження осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_5;

- про забезпечення присутності у судовому засіданні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 для відбирання експерементальних зразів почерку;

- можливості авансування оплати експертних досліджень.

Судом зясовано, що представник позивача вимоги, викладені в ухвалі суду від 17.09.2015 не виконав.

За приписами ст.ст.32-36 ГПК України позивач зобовязаний надати суду належні і допустимі докази тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Зокрема, відповідно до вимог п.1.3-1.8 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень (затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 у редакції від 26.12.2012) для проведення досліджень відповідно до чинного законодавства за дорученням правоохоронних органів, посадових осіб Державної податкової адміністрації України, Державної митної служби України, Державної виконавчої служби, на замовлення адвокатів, захисників та осіб, які самостійно захищають свої інтереси, та їх представників, нотаріусів банківських установ, страхових компаній, а також інших юридичних і фізичних осіб виконуються експертні дослідження, що потребують спеціальних знань та використання методів криміналістики і судової експертизи. Результати експертних досліджень викладаються в письмових висновках експертних досліджень згідно з чинним законодавством України.

Під час проведення експертиз (експертних досліджень) з метою виконання певного експертного завдання експертами застосовуються відповідні методи дослідження, методики проведення судових експертиз, а також нормативно-правові акти та нормативні документи (міжнародні, національні та галузеві стандарти, технічні умови, правила, норми, положення, інструкції, рекомендації, переліки, настановчі документи Держспоживстандарту України), а також чинні республіканські стандарти колишньої УРСР та державні класифікатори, галузеві стандарти та технічні умови колишнього СРСР, науково-технічна, довідкова література, програмні продукти тощо.

Проведення експертиз, експертних досліджень з оцінки майна здійснюється на умовах і в порядку, передбачених Законом України "Про судову експертизу", з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" щодо методичного регулювання оцінки майна.

Внаслідок непогодження позивачем необхідної кількості документів із зразками почерку/підписів осіб, які мають бути передані для експертних досліджень та ненадання належних і допустимих доказів із відомостями про місцезнаходження осіб, підписи яких викликають у позивача сумнів, суд приходить до висновку, що клопотання є необґрунтованим непідготовленим, а тому задоволенню не підлягає.

Представник відповідача-2 заперечував проти заявленого клопотання щодо проведення судової почеркознавчої експертизи.

Факт отримання кредитних коштів позивачем не оспорюється

Суд, приходить до висновку, що позивачем не виконані вимоги, викладені у вищевказаній ухвалі, строк розгляду справи обмежено ст.69 ГПК України (не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви), реальна потреба у призначені та проведенні почеркознавчої експертизи підписів відсутня, а тому у клопотанні позивача про призначення судової почеркознавчої експертизи необхідно відмовити, оскільки спір має бути вирішено судом за наявними матеріалами у справі.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, суд приходить до наступного.

За приписами ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що 24.12.2010 між позивачем і відповідачем-2 був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим №2334.(далі договір іпотеки) (а.с.13-16).

Предметом цього договору є надання позивачем в іпотеку комплексу нежитлових будівель зазначених в п. 2.1. цього Договору в забезпечення виконання зобов'язань відповідача-1 перед відповідачем-2, в силу чого відповідач-2 має право в разі невиконання відповідачем-1 зобов'язань забезпечених іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку Предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами.

Згідно пункту 2.1. Договору іпотеки в забезпечення виконання відповідачем-1 зобов'язань за Кредитним договором позивач передав в іпотеку належний йому на праві приватної власності комплекс нежитлових будівель, що знаходиться за адресою: Черкаська область, місто Сміла, вул. Рози Люксембург, 6.

На підставі п.1.2. Договору іпотеки, ним забезпечується виконання зобов'язань відповідача-1, що випливають з Кредитного договору № 01/10 КЮ від 24 грудня 2010 р., укладеного між відповідачем-1 та відповідачем-2, додатків та змін до нього, укладених протягом строку його дії (а.с.21-23).

Право власності позивача на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки підтверджується свідоцтвом про право власності САВ 953802 від 28.08.2009 та витягом із реєстру № 23719847 від 01.09.2009 (а.с.45-46)

П.2.2. Договору іпотеки визначено, що заставна вартість Предмета іпотеки згідно висновку про вартість об'єкта незалежної оцінки виданого 22 грудня 2010 р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Універсальна біржа Центральна" становить 37 159 000, 00 грн., без ПДВ.

За приписами ст. ст. 572, 575 ЦК України іпотека є видом забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Відповідно до ст. 578 ЦК України та ст. 6 Закону України «Про іпотеку» майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу (іпотеку) лише за згодою усіх співвласників.

Вимоги позивача ґрунтуються на відсутності у нього необхідних документів, а саме рішення вищого органу товариства загальних зборів учасників при укладанні договору іпотеки.

З матеріалів справи вбачається, що на час укладання договору іпотеки та внесення змін до нього позивачем були подані відповідачу-2 документи, досліджені в судовому засіданні:

- протокол зборів засновників (учасників ТОВ «Поляне» від 21.12.2010), яким було надано згоду на укладання договору іпотеки (а.с.59);

- протокол зборів засновників (учасників «ТОВ «Поляне» від 06.08.2012, яким було надано згоду на продовження договору іпотеки та укладення додаткових угод до договору іпотеки (а.с.60);

- протокол зборів засновників (учасників «ТОВ «Поляне» від 06.12.2013, яким було надано згоду на укладення додаткових угод до договору іпотеки (а.с.61);

- протокол рішення засновника (учасника) ТОВ «Поляне» про підписання договору іпотеки та додаткових договорів до нього (а.с.62).

За приписами ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Суд вважає, що позивачем було здійснено достатньо дій, що свідчать про прийняття умов договору іпотеки до виконання, що в свою чергу підтверджує схвалення позивачем укладеного договору іпотеки.

Посилання представника позивача на нібито невідоме йому рішення засновника ОСОБА_5 (а.с.62), як на підставу недійсності правочину, суд оцінює критично, оскільки рішення про укладення договору іпотеки оформлене протоколом від 21.12.2010 приймав засновник ОСОБА_4, а ОСОБА_5 на той час був лише директором (а.с.59).

Підстав для застосування позовної давності не виявлено.

Доказів звернення до відповідних органів щодо фальсифікації чи інших порушень при укладанні договору іпотеки позивач суду не надав.

За приписами ст.35 ГПК України тільки вирок суду з кримінальної справи, що набрав законної сили, є обовязковим для господарського суду при вирішенні спору з питань, чи мали місце певні дії та ким вони вчинені.

Відтак, у суду відсутні підстави для визнання недійсними рішень засновників ТОВ «Поляне», оформлених протоколами від 21.12.2010, 06.08.2012, 06.12.2013 (а.с.59-61).

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що договір іпотеки укладений відповідно до норм чинного законодавства, і у позові необхідно відмовити повністю.

Відповідно до приписів ст.49 ГПК України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду протягом 10 денного строку з дня складення повного тексту рішення.

Рішення складено та

підписано 24.09.2015.

Суддя В.В.Єфіменко