ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.09.15р. Справа № 904/8097/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ", м. Запоріжжя

до Державного підприємства "Придніпровська залізниця", м. Дніпропетровськ

про стягнення 4 968,00 грн.

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1М - представник (дов. № 18-156 від 23.12.2014)

від відповідача: ОСОБА_2 - представник (дов. № 71 від 01.01.2015)

вільний слухач: ОСОБА_3 (НОМЕР_1)

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Запорізький завод феросплавів" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Державного підприємства "Придніпровська залізниця" про стягнення збитків за недостачу вантажу в розмірі 4 968,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі договору № 22/13 від 31.10.2013, укладеного між позивачем та Приватним підприємством "УГЛЕСОРТ", 18.05.2015 на адресу позивача було направлений вагон з «концентратом вугільним» за залізничною накладною № 51566321, відповідно до якої вантажовідправником є Товариство з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Богучарська», однак, 23.05.2015 на станції ОСОБА_4 Придніпровської залізниці був складений комерційний акт РА №009203/992, яким засвідчена недостача маси вугілля 4 968,00 кг у вагоні № 65327181, що надійшов зі станції Гродівка Донецької залізниці за залізничною накладною № 51566321.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 09.09.2015 порушено провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні на 22.09.2015.

22.09.2015 представник відповідача подав відзив на позов, в якому зазначає, що відповідальність повинен нести відправник, оскільки ним не нанесено захисне маркування вантажу.

Згідно зі статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 03.02.2014 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

18.05.2015 по залізничній накладній №51566321 (а.с.9) на адресу Публічного акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" зі станції відправлення Гродівка Донецької залізниці на станцію ОСОБА_4 Придніпровської залізниці прибув вагон №65327181 з вантажем «концентрат вугільний».

Відповідно до зазначеної залізничної накладної вантажовідправником є Товариство з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Богучарська».

У зв'язку з виявленою недостачею у вагоні №65327181, був складений комерційний акт РА №009203/992 від 24.05.2015 (а.с.9а), в якому зазначено, що на підставі а.о.ф. № 23.05.2015р. на станції ОСОБА_4 була проведена комісійна видача вантажу одержувачу, який прибув відправкою вказаною на лицевій стороні цього акту, на справних електронних вагонних вагах вантажоодержувача №0120, повірка 05.03.2015 прийомоздавачемами вантажу. По документам значиться нетто 63 000 кг., тара 22 500 кг. Фактично виявилась вага брутто 82 080 кг, тара з документа 22 500 кг, нетто 59 580 кг, що менше ваги вказаної в документах на 3 420 кг. В комерційному відношенні завантаження вище рівня бортів 30 см. У документі є відмітка про те, що вантаж маркован вапняним розчином, фактично маркування відсутнє, є виїмка зліва на 1,2 люками розміром 250х70х30 см, в технічному відношенні вагон справний, двері суцільнометалеві, люки закриті, течі вантажу немає. При повторному переважуванні комісією у тому ж складі результат не змінився.

Зазначене в комерційному акті РА № 009203/992 також підтверджується актом № 151/15 приймання продукції по кількості від 04.05.2015 (а.с.10)

Відповідачем суму збитків за недостачу вантажу у розмірі 4 968,00 грн. не оплачено, що і є причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення господарський суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями статті 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини (стаття 924 Цивільного кодексу України).

Спірні відносини сторін виникли при перевезенні вантажу залізницею, тому мають регулюватися Статутом залізниць України, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.98 року № 457 та визначає обовязки, права і відповідальність залізниці, а також підприємств, організацій, установ, які користуються залізничним транспортом.

Згідно з п. 31 Статуту залізниць України, залізниця зобов'язана надавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а в необхідних випадках - продезінфіковані вагони і контейнери.

Відповідно до п. 105 Статуту залізниць України, залізниці, вантажовідправники несуть матеріальну відповідальність за перевезення.

Залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству (п. 110 Статуту залізниць України).

Відповідно до п. 114 Статуту залізниць України, залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (п. 115 Статуту залізниць України).

Згідно з п. 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до частини 3 статті 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу або інших актів цивільного законодавства.

Згідно з п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 року № 644, вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, на піввагони тощо) приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагону, а під час приймання зазначених вагонів зауважень, щодо неповноти навантаження продукції не було заявлено представниками Придніпровської залізниці, тобто недостача виникла під час перевезення залізницею товару внаслідок чого наявна вина Відповідача.

Згідно з рахунком-фактурою відправника № СФ-0000093 від 18.05.2015, вартість 1 тони спірного вантажу складає 2 300,00 грн. з ПДВ (1 916,67 грн. без ПДВ) (а.с.11).

Факт нестачі за спірним перевезенням у вагоні № 65327181, підтверджується матеріалами справи, зокрема комерційним актом РА № 009203/992 від 24.05.2015.

Оскільки вагон з вантажем був прийнятий залізницею до перевезення без зауважень до відправника, вантаж прибув у технічно справному вагоні, враховуючи дані, наведені в комерційному акті, відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу у спірних правовідносинах в силу п. 110 Статуту залізниць України покладається на залізницю.

Як вбачається з комерційного акту, при прийнятті вантажу була виявлена нестача вантажу у кількості 3 420 кг.

Відповідно до розрахунку позивача вартість нестачі вантажу складає 4 968,00 грн. (2,16 т. х 2 300,00 грн. = 4 968,00 грн.), де:

- нетто по накладній - 63 т;

- нетто по акту - 59,580 т;

- недостача вантажу по акту - 3,42 т;

- природна втрата ваги - 1,26 т;

- недостача вантажу з урахуванням природної втрати - 2,16 т.

- ціна за 1 т. - 2 300,00 грн.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача збитків за недостачу вантажу у розмірі 4 968,00 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Суд не приймає заперечення відповідача, оскільки у комерційному акті № 009203/992 від 24.04.2015 зазначено, що вантаж був маркован вапняним розчином.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, при задоволені позову судові витрати у справі покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 82 85, 115 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Державного підприємства "Придніпровська залізниця" (49602, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 108; ідентифікаційний код 01073828) на користь Публічного акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" (69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 11; ідентифікаційний код 00186542) - 4 968,00 грн. збитки за недостачу вантажу, 1 827,00 грн. судовий збір, про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 24.09.2015.

Суддя ОСОБА_5