ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.15 Справа№ 914/2682/15

За позовом: Публічного акціонерного товариства Укртранснафта, м. Київ,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Галнафта», м. Дрогобич Львівської області,

про стягнення 1 019 132,05 грн.

Суддя Яворський Б.І.

при секретарі Кубара А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1,

від відповідача: не зявився.

На розгляд господарського суду Публічним акціонерним товариством Укртранснафта подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Галнафта» про стягнення 1 019132,05 грн.

Ухвалою суду від 06.08.2015р. порушено провадження у справі, яку призначено до розгляду на 25.08.2015р. Рух справи відображено у відповідних ухвалах суду.

У судове засідання 29.09.2015р. представник позивача зявився, заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач у порушення умов Договору №23-00/17-14-ЕР купівлі-продажу палива дизельного не здійснив вчасну оплату за отриманий товар. За порушення строків оплати позивач нарахував відповідачу 598 082,19 грн. пені, 71 769,86 грн. 3% річних та 349 280,00 грн. інфляційних втрат на загальну суму 1 019 132,05 грн.

У судові засідання 25.08.2015р, 08.09.2015р. та 29.09.2015р. відповідач участі повноважного представника не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, вимог ухвал суду не виконав, проти позову не заперечив. 29.09.2015р. на адресу суду надійшло електронне повідомлення такого змісту: «У звязку з розбіжністю в сумі позову по бухгалтерських даних просимо зобовязати позивача провести з відповідачем взаємозвірку суми заборгованості». Представник позивача зазначив, що такими діями відповідач намагається затягнути розгляд справи. Враховуючи те, що представник відповідача втретє не зявляється у судове засідання, вимог ухвал суду не виконує, відзиву на позов не подав, суд вважає за можливе розглянути справу згідно ст.75 ГПК України за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, повно, всебічно і обєктивно зясувавши усі обставини справи в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено таке.

20.03.2014 р. між Публічним акціонерним товариством Укртранснафта та Товариством з обмеженою відповідальністю «Галнафта» укладено договір №23-00/17-14-ЕР купівлі-продажу палива дизельного підвищеної якості Євро марки В виду ІІ (ДСТУ 4840:2007).

Відповідно до п.1.1 договору продавець (позивач у справі) продає, а покупець (відповідач у справі) купує паливо дизельне підвищеної якості Євро марки В виду ІІ (ДСТУ 4840:2007) виробництва Публічного акціонерного товариства «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта», що є власністю продавця. Покупець зобовязується оплатити та прийняти дизпаливо на умовах договору, а продавець зобовязується передати покупцю паливо дизельне на умовах даного договору. Загальна кількість палива 3 700,00 тонн (п.1.2 договору). Ціна дизпалива, що поставлялася за договором, становить 11 800,00 грн./тонну, в т.ч. ПДВ (20%): 1 966,67 грн. Загальна вартість договору становить 43 660 000,00 грн., в т.ч ПДВ (20%): 7 276 666,67 грн. (п.2.1.-2.2 договору).

Порядок розрахунків сторони погодили у р.5 договору. Так, покупець проводить оплату дизпалива за договором шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця впродовж 90 банківських днів з моменту укладення договору. Датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок продавця.

21.03.2014 р. сторони підписали Акт №1 приймання-передачі палива дизельного в кількості 3 700,00 тонн на загальну суму з ПДВ 43 660 000,00 грн.

Як підтверджується копією банківської виписки, що знаходиться в матеріалах справи, 21.08.2014р. відповідач оплатив позивачу 43 660 000,00 грн. вартості отриманого дизпалива.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Між сторонами у справі виникли зобовязання на підставі договору купівлі-продажу.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

В силу статті 610, частини першої статті 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами (ч.1-3 ст. 692 ЦК України).

Відповідно до п.5.2 договору відповідач був зобовязаний оплатити вартість товару до 31.07.2014р. включно (впродовж 90 банківських днів з моменту укладення договору від 19.03.2014 р.), а фактична оплати була проведена тільки 21.08.2014р.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач порушив свої зобовязання за договором, оскільки вчасно не здійснив оплату за отриманий дизельне паливо.

Згідно ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

На підставі ст.625 ЦК України позивач правомірно нарахував відповідачу 71 769,86 грн. 3% річних та 349280,00 грн. інфляційних втрат, а на підставі п. 6.1 договору за прострочення оплати товару 598 082,19 грн. пені.

Відповідно до п.2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011р. якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

У силу вимог ст.49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.11, 509, 610, 612, 625, 692 Цивільного кодексу України та ст.ст. 3, 12, 33, 34, 35, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Галнафта» (82100, Львівська обл., м. Дрогобич, вул. Бориславська, буд.82, ідентифікаційний ) на користь Публічного акціонерного товариства Укртранснафта (01133, м.Київ, вул. Кутузова,17/8, ідентифікаційний ) 598 082,19 грн. пені, 71 769,86 грн. 3% річних, 349 280,00 грн. інфляційних втрат та 20 382,64 грн. судового збору.

3. Наказ видати відповідно до ст.116 ГПК України.

У судовому засіданні 29.09.2015р. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст складений та підписаний 30.09.2015 р.

Суддя Яворський Б.І.