РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2015Справа №910/5888/14

За позовом Першого заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі

1) Київської міської ради,

2) Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської

державної адміністрації),

3) Комунальної корпорації "Київавтодор"

до Приватного акціонерного товариства "Київсоюзшляхпроект"

про стягнення 1 751 300, 00 грн.

Суддя Головатюк Л. Д.

Представники сторін:

Від прокуратури Одуденко А. В. посв. № 006616 від 27.09.2012

Від позивача 1) Миронюк О. А.(за довіреністю)

2) Миронюк О. А. (дов. № 001-2572 від 04.08.2015)

3) Гуцул В. О. (дов. № 01-19/1243 від 27.05.2015)

Від відповідача Конопка І. І. (дов. № 301 від 01.07.2013)

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 22.09.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/5888/14 від 26.05.2014 позовні вимоги Першого заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради, Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Комунальної корпорації "Київавтодор" до Приватного акціонерного товариства "Київсоюзшляхпроект" про стягнення 1 891 393, 91 грн. грошових коштів сплачених позивачем за договором № 534/09 на створення проектної продукції від 27.08.2009, в зв'язку з неякісним виконанням проектної продукції, задоволено частково. Провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Київсоюзшляхпроект" 21 540, 99 грн. 3 % річних, 100 759, 72 грн. пені та 17 793, 20 грн. витрат від інфляції, та стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Київсоюзшляхпроект" на користь Комунальної корпорації "Київавтодор" 1 751 300, 00 грн. безпідставно набутих коштів.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.09.2014 у справі № 910/5888/14 рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2014 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 03.12.2014 у справі № 910/5888/14 рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2014 та постанова Київського апеляційного господарського суду від 16.09.2014 в частині вирішення спору про стягнення 1 751 300, 00 грн. та судових витрат скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до господарського суду першої інстанції, в решті судові рішення залишені без змін.

При цьому, Вищий господарський суд України у своїй постанові зазначив, що судами залишено поза увагою, що оскільки сторонами у справі укладено договір про оплатне виконання замовлення на створення проектної продукції, а грошові кошти, які позивач просить стягнути з відповідача, отримані останнім в якості оплати за виконані ним за договором певні роботи, такі кошти набуто відповідачем за наявності правової підстави, а тому, вони не можуть бути витребувані у відповідача відповідно до положень ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Попередніми судовими інстанціями, як зазначено в постанові, не з'ясовано характеру правовідносин сторін за договором, не визначено, якими нормами матеріального права вони регулюються та не з'ясовано правові наслідки його розірвання. Між тим, встановлення даних обставин, з'ясування дійсних прав і обов'язків сторін впливає на правильність вирішення спору та застосування норм матеріального права. Під час нового розгляду справи суду слід урахувати наведене, встановити фактичні обставини справи, з'ясувати дійсні права та обв'язки сторін, і в залежності від встановленого та вимог закону, прийняти відповідне судове рішення.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.02.2015, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.04.2015, позовні вимоги в частині стягнення 1 751 300, 00 грн. повністю задоволено.

Постановою Вищого господарського суду України від 08.07.2015 у справі № 910/5888/14 рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2015 та постанова Київського апеляційного господарського суду від 16.04.2015 знову скасовані, а справу направлено на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Скасовуючи попередні судові акти Вищий господарський суд України зазначив, що положення статей 653, 891 Цивільного кодексу України, які підлягають застосуванню у даних спірних правовідносинах, попередніми судовими інстанціями не враховані, як не встановлені та не застосовані в судових рішеннях елементи правопорушення в діях винної особи, які є необхідними для покладення на нього зобов'язань з відшкодуванням збитків. Між тим, встановлення даних обставин, з'ясування дійсних прав і обов'язків сторін впливає на правильність вирішення спору та застосування норм матеріального права. Під час нового розгляду справи суду слід урахувати наведене, встановити фактичні обставини справи, з'ясувати дійсні права та обв'язки сторін, і в залежності від встановленого та вимог закону, прийняти відповідне судове рішення.

В результаті повторного автоматизованого розподілу судової справи № 910/5888/14 проведеного 15.07.2015 справу передано для розгляду судді Головатюку Л. Д., який ухвалою від 21.07.2015 призначив справу до розгляду на 04.08.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.08.2015 в порядку ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладено на 15.09.2015, у зв'язку з нез'явленням в судове засідання представника відповідача.

В судовому засіданні 15.09.2015 судом відповідно до ст. 77 ГПК України оголошувалась перерва до 22.09.2015.

22.09.2015 через відділ канцелярії Господарського суду міста Києва відповідачем у справі подані клопотання про застосування строків позовної давності та додаткові пояснення; прокуратурою подані пояснення у справі.

В судове засідання 22.09.2015 представник позивача - 1 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представники прокуратури, позивачів - 2, 3 та відповідача в судове засідання з'явилися, надали суду усні пояснення по суті справи, в яких прокурор, позивачі - 2, 3 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням з боку відповідача його зобов'язань за договором № 534/09 на створення проектної документації від 27.08.2009, а саме: розроблена відповідачем проектно - кошторисна документація на капітальний ремонт автопроїздів мосту Метро в місті Києві не пройшла державну експертизу - отримано негативний висновок, що на думку прокурора та позивачів, тягне за собою повернення позивачу - 3 коштів сплачених за розробку такої проектно - кошторисної документації в якості відшкодування збитків завданих позивачу - 3.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, оскільки на його думку відсутні нормативно - правові підстави у правовідносинах сторін для повернення коштів сплачених за розробку проектно - кошторисної документації.

Господарський суд визнав наявні в матеріалах справи документи достатніми для вирішення спору та відповідно до статті 75 ГПК України розглянув справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 22.09.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані прокурором та сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників прокуратури та сторін, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

27 серпня 2009 року Комунальною корпорацією "Київавтодор", в якості замовника, та Приватним акціонерним товариством "Київсоюзшляхпроект", в якості підрядника, укладено договір №534/09 на створення проектної документації (далі за текстом - договір), за умовами якого, в порядку та на умовах тендеру від 23 червня 2009 року, визначених договором, замовник доручає, а підрядник бере на себе зобов'язання своїми силами та засобами за рахунок замовника виконати зазначені в п. 1.2 договору роботи, а замовник зобов'язується прийняти результат таких робіт (проектно-вишукувальну продукцію) та сплатити підряднику вартість виконаних робіт. Умовами договору, зокрема, передбачено, що об'єкт проектної продукції: розробка проектно-кошторисної документації на капітальний ремонт автопроїздів мосту Метро в місті Києві; вартість проектних робіт становить 1 989 071 грн., в тому числі ПДВ 20% - 331 512 грн.; оплата виконаних робіт проводиться поетапно на підставі актів виконаних робіт; за несвоєчасне виконання робіт підрядник сплачує замовнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на період, за який нараховується пеня, від вартості обсягу невиконаних робіт за кожний день прострочення; договір може бути розірваний за ініціативою замовника у разі: неякісного виконання робіт та втрати актуальності роботи.

Крім того, сторонами було укладено додаткові угоди до договору, а саме: від 9 грудня 2009 року №1; від 14 липня 2010 року №2; від 29 грудня 2010 року №3; від 3 лютого 2011 року №4; від 29 грудня 2011 року №5; від 20 січня 2012 року №6 та від 29 грудня 2012 року №7.

Відповідно до п. 2 додаткової угоди від 29 грудня 2011 року № 5 до договору сторонами доповнено розділ 2 договору пунктом 2.10 та викладено його в такій редакції: "Після завершення проектних робіт в повному обсязі, отримання позитивного висновку експертизи та передачі готової документації замовнику в повному обсязі, яка повинна повністю відповідати вимогам, що ставляться до такого виду робіт відповідно до чинного законодавства України, останній приймає роботу за актом приймання-передачі виконаних робіт та виконує розрахунок в повному обсязі, згідно з виконавчим кошторисом, тільки після отримання коштів від розпорядника бюджетними коштами".

Додатковою угодою від 29 грудня 2012 року №7 до договору відповідно до п.п. 4 та 5 ст. 40 Закону України "Про здійснення державних закупівель" та у зв'язку зі зменшенням бюджетного фінансування на 2012 рік п. 1.3 договору викладено в такій редакції: "Строки виконання проектних робіт: початок - серпень 2009 року; закінчення - грудень 2013 року". При цьому, у зв'язку зі зміною строків виконання робіт п. 6.1 договору викладено у такій редакції: "Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31 грудня 2013 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх обов'язків за Договором".

Згідно з п. 3 додаткової угоди №7 до договору вартість проектно-вишукувальних робіт за договором складає 1 989 071 грн., в тому числі ПДВ 20% - 331 512 грн. Фактично виконано та профінансовано станом на 29 грудня 2012 року - 1 751 300 грн., в тому числі ПДВ 20% - 291 883,33 грн. Вартість проектно-вишукувальних робіт станом на 2013 рік складає 237 771 грн., в тому числі ПДВ 20% - 39 628,50 грн. Оплата залишку за договором буде здійснена в 2013 році при умові включення об'єкту до плану робіт з капітального ремонту на 2013 рік.

На виконання умов договору сторонами складено акти приймання-передачі проектної продукції і загальна вартість робіт становить 1 751 300, 00 грн. Вказану суму позивач-3 перерахував відповідачу в повному обсязі. Залишок у розмірі 237 771, 00 грн. Комунальна корпорація "Київавтодор" повинна була сплатити після отримання позитивного висновку державної експертизи.

14 грудня 2010 року замовником і Державним підприємством "Спеціалізована державна експертна організація - Центральна служба Української державної будівельної експертизи" Київської міської філії Державного підприємства "Укрдержбудекспертиза", в якості виконавця, укладено договір №11-00446-10 на проведення комплексної державної експертизи проекту капітального ремонту.

27 грудня 2010 року державним підприємством "Спеціалізована державна експертна організація - Центральна служба Української державної будівельної експертизи" Київської міської філії Державного підприємства "Укрдержбудекспертиза" складено висновок №11-0046-10 комплексної державної експертизи робочого проекту капітального ремонту автопроїздів мосту Метро у м. Києві, в якому вказано, що висновок комплексної державної експертизи робочого проекту капітального ремонту автопроїздів мосту Метро у м. Києві є негативним, із зауваженнями щодо доопрацювання та внесення відповідних змін у проектну документацію.

На вимогу позивача-3 Приватне акціонерне товариство "Київсоюзшляхпроект" за власні кошти подало проектно-кошторисну документацію для проведення повторної експертизи, проте, вдруге отримало негативний висновок.

1 листопада 2013 року КП "Київавтодор" повідомило відповідача про розірвання договору, з підстав встановлених пп. 5.2.2, 5.2.3 п. 5.2 та п. 5.4 договору, в односторонньому порядку з 1 листопада 2013 року. Крім того, відповідачу запропоновано добровільно повернути позивачу отримані за договором кошти в сумі 1 751 300 грн. та сплатити 129 308,31 грн. пені. При цьому, розриваючи договір в односторонньому порядку позивач - 3 також посилався і на ст. 651 ЦК України.

На претензію позивача від 13 лютого 2014 року про негайне повернення коштів у сумі 1 751 300 грн. на зазначений позивачем рахунок, відповідач просив надати йому час для поетапного погашення заборгованості, що на час розгляду справи в суді виконано ним не було.

Предметом позову у справі є стягнення з відповідача на користь позивача 1 751 300, 00 грн. грошових коштів сплачених позивачем відповідачу за розробку проектно - кошторисної документації, за договором.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Договір № 534/09 на створення проектної продукції від 27.08.2009 є договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання параграфу 4 Глави 61 Цивільного кодексу України.

Згідно положень ст. 887 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх.

До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

За договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт замовник зобов'язаний передати підрядникові завдання на проектування, а також інші вихідні дані, необхідні для складання проектно-кошторисної документації. Завдання на проектування може бути підготовлене за дорученням замовника підрядником. У цьому разі завдання стає обов'язковим для сторін з моменту його затвердження замовником.

Підрядник зобов'язаний додержувати вимог, що містяться у завданні та інших вихідних даних для проектування та виконання пошукових робіт, і має право відступити від них лише за згодою замовника (ст. 888 ЦК України).

Відповідно до ст. 889 ЦК України замовник зобов'язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт, зокрема, сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом.

Підрядник зобов'язаний, зокрема, виконувати роботи відповідно до вихідних даних для проведення проектування та згідно з договором (ст. 890 ЦК України).

Відповідальність підрядника за недоліки документації та робіт встановлена ст. 891 ЦК України, відповідно до якої підрядник відповідає за недоліки проектно-кошторисної документації та пошукових робіт, включаючи недоліки, виявлені згодом у ході будівництва, а також у процесі експлуатації об'єкта, створеного на основі виконаної проектно-кошторисної документації і результатів пошукових робіт. У разі виявлення недоліків у проектно-кошторисній документації або в пошукових роботах підрядник на вимогу замовника зобов'язаний безоплатно переробити проектно-кошторисну документацію або здійснити необхідні додаткові пошукові роботи, а також відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено судом, укладений сторонами договір від 27 серпня 2009 року №534/09 на створення проектної документації розірвано замовником в односторонньому порядку з листопада 2013 року в порядку і на умовах передбачених договором. При цьому, спору між сторонами щодо правомірності такого розірвання договору між сторонами не має, і суду про таке не заявлено.

Наслідки розірвання договору встановлені ч.ч. 3, 4 ст. 653 ЦК України, згідно положень яких, у разі розірвання договору зобов'язання припиняється з моменту досягнення домовленості про розірвання договору, якщо інше не встановлено договором. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір укладений між сторонами положень, які б встановлювали обов'язок підрядника, у разі розірвання договору у відповідності до п. 5.2.2. договору, повернути грошові кошти сплачені йому за договором, не містять. Відсутні відповідні положення щодо наявності у підрядника обов'язку повернути замовнику кошти сплачені при неякісному виконанні проектних та пошукових робіт і в законі (ЦК України).

З огляду на викладене, у відповідності до ч. 4 ст. 653 ЦК України позивач - 3 не має права вимагати повернення коштів сплачених відповідачу за договором.

Законом (ст. 891 ЦК України) встановлено обов'язок підрядника на вимогу замовника безоплатно переробити проектно - кошторисну документацію або здійснити необхідні додаткові пошукові роботи, а також відшкодувати завдані збитки. Таким чином, позивач - 3 має право, у випадку неякісного виконання проектних робіт відповідачем вимагати усунення недоліків. Проте, матеріали справи доказів із яких би вбачалося, що позивач - 3 вимагав від позивача усунення недоліків проекту за власний кошт у розумний строк, не містять.

Суд не погоджується з прокурором, що до правовідносин, що склалися між сторонами, застосовується положення ст. 651 ЦК України, враховуючи нижчевикладене.

За приписами ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Таким чином, з підстав істотного порушення стороною умов договору відповідний договір може бути розірваний тільки за рішенням суду. При цьому, така підстава може бути встановлена лише шляхом оцінки судом "істотності" у порушенні договору.

Позивач - 3 до суду з позовом про розірвання договору укладеного між сторонами не звертався, і відповідно судом не здійснювалася оцінка "істотності" у порушенні договору. Доказів іншого матеріали справи не містять. Відтак суд відхиляє доводи прокурора та позивачів що з боку відповідача мало місце істотне порушення умов договору, як не доведені та необґрунтовані.

Суд, також, відхиляє доводи прокурора щодо наявності підстав в даному випадку для застосування до відповідача такої міри відповідальності, як стягнення збитків, з огляду на таке.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України правові наслідки, зокрема, такі як відшкодування збитків настають у випадку порушення зобов'язання.

Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.

Для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності, як відшкодування збитків, необхідною є наявність всіх чотирьох умов відповідальності, а саме: протиправна поведінка боржника, яка проявляється у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов'язання; наявність збитків; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданими збитками, що означає, що збитки мають бути наслідком саме даного порушення боржником зобов'язання, а не якихось інших обставин, зокрема дій самого кредитора або третіх осіб; вина боржника. Отже кредитор, вимагаючи відшкодування збитків, має довести три перші умови відповідальності, зокрема факт порушення боржником зобов'язання, розмір збитків, причинний зв'язок.

Факт неякісного виконання відповідачем проектних та пошукових робіт прокурор та позивач - 3 підтверджують негативним висновком комплексної державної експертизи. Проте, суд не погоджується з прокурором, що негативний висновок комплексної державної експертизи свідчить про неякісне виконання підрядником проектних робіт, оскільки, за умовами договору (п. 1.4. договору) оцінка виконаної роботи (етапу) здійснюється згідно з вимогами технічного завдання. Доказів із яких би вбачалося, що розроблена підрядником проектна документація за договором не відповідає технічному завданню замовника, матеріали справи не містять, як і не містять матеріали справи самого технічного завдання за договором.

Крім того, як встановлено судом, виконані відповідачем роботи за договором (розроблена проектно - кошторисна документація) були прийняті позивачем - 3 ще у листопаді - 2009 - грудні 2010 року за актами виконаних робіт №№ 46, 90, 115, 118 без жодних зауважень з боку позивача - 3. А додаткові угоди №№ 3, 4, 5, 6, 7 до договору були укладені сторонами вже після здачі - прийняття робіт та передачі проектно - кошторисної документації.

Враховуючи викладене, прокурором та позивачами не доведено наявність ані факту порушення відповідачем його зобов'язання за договором, ані факту нанесення відповідачем позивачу своєю поведінкою збитків, ані наявності причинно - наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою відповідача та завданими збитками.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-3 ГПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд. Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 38 ГПК України сторонами доказів.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними належними доказами та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо поданого відповідачем клопотання про застосування строків позовної давності, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України), водночас до вимог неналежної якості роботи, виконаної за договором підряду, застосовується позовна давність в один рік (ст. 863 ЦК України).

Згідно ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу яка його порушила. Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

При цьому, в п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 18.12.2009 року зазначено: встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Враховуючи, що позовні вимоги доведено не було, що є самостійною підставою для відмови в позову, суд при розгляді справи не застосовує норми ЦК України, що регулюють позовну давність.

Відповідно до п. 4.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" приймаючи рішення зі справи, провадження в якій порушено за заявою прокурора, господарський суд у разі повного або часткового задоволення позову (скарги) стягує судовий збір з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам), якщо він не звільнений від сплати судового збору; у разі ж повної або часткової відмови в позові судовий збір стягується з визначеного прокурором позивача (так само повністю або пропорційно задоволеним вимогам), за винятком випадків, коли останнього звільнено від сплати судового збору та коли позивачем у справі є сам прокурор. Стягнення відповідних сум судового збору здійснюється в доход державного бюджету України.

Статтею 49 ГПК України внормовано, що у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Спір у справі виник при виконанні договору підряду укладеного між позивачем - 3 та відповідачем. Відповідно до ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач - 3 пільгами щодо сплати судового збору не наділений.

Отже, відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по оплаті судового збору покладаються судом на позивача - 3.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог Першого заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради, Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Комунальної корпорації "Київавтодор" відмовити повністю.

2. Стягнути з Комунальної корпорації "Київавтодор" (01014, м. Київ, вул. Командарма Каменєва, 6; ідентифікаційний код 03359026) на користь Державного бюджету України (отримувач платежу: ГУ ДКСУ у м. Києві, код отримавача: 37993783, банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку: 820019, р/р 3001) 35 026 (тридцять п'ять тисяч двадцять шість) грн. 00 коп. судового збору.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

4. Копію рішення розіслати прокурору та сторонам у справі.

Повне рішення складено - 28.09.2015.

Суддя Л. Д. Головатюк