РІШЕННЯ

17.09.2015Справа №910/18740/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., при секретарі судового засідання Нечай О.Н., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/18740/15

за позовом публічного акціонерного товариства «Рівнеобленерго», м. Рівне,

до товариства з обмеженою відповідальністю «Ель-Торо», м. Київ,

про стягнення 55 238,37 грн.,

за участю представників:

позивача - Піхоцький А.Л. (довіреність від 31.12.2014 № 96);

відповідача - не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Рівнеобленерго» (далі - ПАТ «Рівнеобленерго») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Ель-Торо» (далі - ТОВ «Ель-Торо»): 54 049,29 грн. боргу за договором від 22.12.2014 № 270054504 на постачання електричної енергії (далі - Договір); 1 189,08 грн. втрат від інфляції, а всього 55 238,37 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.07.2015 було порушено провадження у справі № 910/18740/15 та призначено судовий розгляд на 13.08.2015.

13.08.2015 позивач подав суду пояснення та документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.08.2015 розгляд справи було відкладено на 17.09.1015, у зв'язку з неявкою представників відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні 17.09.2015 надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представники відповідача у судове засідання 17.09.2015 не з'явилися, вимоги ухвал суду не виконали; відзив на позов не подали.

Ухвали Господарського суду міста Києва було надіслано відповідачу на адреси, зазначені у позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що також підтверджується відмітками канцелярії на звороті таких ухвал.

До матеріалів справи долучені конверти з копіями ухвал суду, які повернуті з адрес відповідача з відмітками пошти «за закінченням встановленого строку зберігання».

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (далі - Постанова № 18) зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд визнав наявні в матеріалах справи документи достатніми для вирішення спору та відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) розглянув справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 17.09.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

22.12.2014 ПАТ «Рівнеобленерго» (постачальник) і ТОВ «Ель-Торо» (споживач) було укладено Договір, за умовами якого:

- постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно умов Договору (пункт 1 Договору);

- постачальник зобов'язався постачати споживачу електроенергію, як різновид товару в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням умов розділу 6 Договору (додаток № 1 «Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу») (підпункт 2.2.2 пункту 2.2 Договору);

- споживач зобов'язався виконувати умови Договору та сплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатку № 4 «Порядок зняття показників засобів обліку електричної енергії та розрахунків» (підпункти 2.3.1 та 2.3.3 пункту 2.3 Договору);

- для визначення договірних величин споживання електричної енергії та потужності на наступний рік споживач не пізніше 1 листопада поточного року надає постачальнику відомості про розмір очікуваного споживання електричної енергії (додаток № 1 «Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу» та додаток № 2 «Обсяги постачання електричної потужності споживачу та субспоживачу»). У разі ненадання споживачем зазначених відомостей у встановлений термін розмір очікуваного споживання електричної енергії (потужності) на наступний рік установлюється постачальником на рівні відповідних періодів поточного року (пункт 5.1 Договору);

- оплата електричної енергії та інших платежів здійснюється споживачем самостійно шляхом перерахування коштів на відповідні розрахункові рахунки постачальника в терміни визначені додатком № 4 «Порядок зняття показників засобів обліку електричної енергії та розрахунків» (пункт 8.1 Договору).

Частиною першою статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії встановлюються законами України «Про засади функціонування ринку електричної енергії України» та «Про електроенергетику».

Отже, укладений позивачем і відповідачем Договір за своєю правовою природою є договором постачання електричної енергії споживачу.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На засіданні Національної комісії регулювання електроенергетики України (далі - Комісія) 03.02.2015 було розглянуто порушення, зафіксоване актом про порушення ПКЕЕ від 18.12.2014 № R005757.

Комісією було прийнято рішення, оформлене протоколом від 03.02.2015 № 9, в якому встановлено самовільне підключення відповідачем до мережі та нараховано ТОВ «Ель-Торо» з 06.11.2014 по 18.12.2014 не обліковану електроенергію у сумі 64 049,29 грн.

04.03.2015 сторонами було укладено договір № про розстрочку виконання зобов'язань (далі - Договір від 04.03.2015), за умовами якого:

- боржник (ТОВ «Ель-Торо») зобов'язався та гарантував повністю погасити заборгованість, що утворилася, виходячи з Договору та існує на момент укладання Договору від 04.03.2015 (пункт 1.1 Договору від 04.03.2015);

- боржник зобов'язався погасити заборгованість за Договором у сумі 54 049,29 грн. в термін відповідно до графіка погашення заборгованості (додаток № 2) (підпункт 2.1.1 пункту 2.1 Договору від 04.03.2015).

Відповідно до графіку погашення заборгованості відповідач повинен був здійснити такі платежі: 27 024,64 грн. до 20.03.2015; 27 024,65 грн. до 20.04.2015.

Договір від 04.03.2015 підписано уповноваженими особами, а саме, від позивача - головою правління Невмержицьким С.М., який діяв на підставі статуту, та від відповідача - директором Самчуком І.С., який діяв на підставі статуту, та скріплено печатками.

Договір від 04.03.2015 у встановленому порядку не оспорений, не розірваний, не визнаний недійсним.

Таким чином, Договір від 04.03.2015 є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідач умови Договору від 04.03.2015 не виконав та у визначені строки заборгованість не погасив.

Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення основного боргу у сумі 54 049,29 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача 1 189,08 грн. втрат від інфляції (період нарахування з 01.05.2015 до 31.05.2015).

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів.

Так, перевіривши здійснений позивачем розрахунок, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що він правильний.

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно з статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2.3 Постанови № 18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Відповідач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Ель-Торо» (01042, м. Київ, вул. Філатова, 10 А, офіс 2/21; 33010, м. Рівне, вул. Поповича, 65А; ідентифікаційний код: 39079350) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь публічного акціонерного товариства «Рівнеобленерго» (33013, м. Рівне, вул. Князя Володимира, 71; ідентифікаційний код: 05424874): 54 049 (п'ятдесят чотири тисячі сорок дев'ять) грн. 29 коп. боргу; 1 189 (одну тисячу сто вісімдесят дев'ять) грн. 08 коп. втрат від інфляції та 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 22.09.2015.

Суддя І.Д. Курдельчук