ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"18" вересня 2015 р.Справа № 916/2764/15

за позовом: Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси"

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

про стягнення 39 448,74 грн.

Суддя - Степанова Л.В.

Представники:

Від позивача: Зубачова Ю.В довіреністю.

Від відповідача: не з'явився.

Суть спору: про стягнення 39 448,74 грн.

Комунальне підприємство "Теплопостачання міста Одеси" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення 39 448,74 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує порушенням відповідачем прийнятих на себе за договором на постачання теплової енергії № 6398 від 01.01.2008 р. зобов'язань.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 09.07.2015 р. порушено провадження у справі № 916/2764/15.

У судовому засіданні 18.08.2015 р. представник позивача надав пояснення по справі № 02/02/09-401 від 17.08.2015 р (вх. 20914/15) у яких на вимогу ухвали суду від 23.07.2015 р. повідомив, що щомісячні акти звіряння взаєморозрахунків на практиці підписуються лише за проханням споживача. Що стосується Відповідача, то такі акти щомісячно не підписувались.

У судовому засіданні 18.08.2015 р. представник позивача надав пояснення по справі № 02/02/09-402 від 17.08.2015 р (вх. 20913/15) у яких на вимогу ухвали суду від 23.07.2015 р. надав письмові докази в обґрунтування обставин, викладених у позовній заяві.

У судовому засіданні 18.08.2015 р. представник позивача надав пояснення по справі № 02/02/09-403 від 17.08.2015 р (вх. 20912/15) у яких надав розрахунок пені.

У судовому засіданні 18.08.2015 р. представник позивача надав клопотання про продовження строку розгляду справи на 15 днів. Дане клопотання судом розглянуто та задоволене.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.08.2015 р. строк розгляду справи продовжено до 22.09.2015 р.

У судовому засіданні 08.09.2015 р. представником позивача надано додаткові докази по справі (вх. 22296/15).

На адресу відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців у відповідності до спеціального витягу з цього реєстру станом на 18.09.2015 р. та на адресу, визначену позивачем у поданій ним позовній заяві, господарським судом, в порядку ст. 87 Господарського процесуального кодексу України, надсилались копії процесуальних документів, винесених в ході розгляду справи № 916/2764/15. Конверти з поштовими відправленнями, надіслані на адресу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, були повернуті до господарського суду у зв'язку з неможливістю їх вручення адресату.

До повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, тому примірник повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції, надісланої на юридичну адресу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що був повернутий органом зв'язку з позначкою "адресат вибув" та "адресат відсутній", вважається належним доказом виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення належним чином Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про час і місце проведення судових засідань по даній справі (згідно з п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році" від 02.06.2006 р. № 01-8/1228).

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. за № 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За таких обставин господарський суд дійшов висновку щодо належного повідомлення Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про час та місце розгляду даної справи. Однак, незважаючи на це, даний відповідач жодного разу не скористався наданим законом правом на участь свого представника у судовому процесі, відзив на позов не надав.

Справа розглядається в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

01 січня 2008 року між Комунальним підприємством "Теплопостачання міста Одеси" (Постачальник) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (Споживач) було укладено договір на постачання теплової енергії № 6398 (надалі - договір № 6398 від 01.01.2008 р.) відповідно до п. 1 якого Постачальник зобов'язується постачати Споживачу теплову енергію, а Споживач зобов'язується оплачувати фактично одержану теплову енергію за встановленими тарифами в терміни передбачені цим договором.

Пунктом 2.1 даного договору визначено, що теплова енергія постачається Споживачу на опалення офісів АДРЕСА_1, та АДРЕСА_2, в обсягах згідно Додатку 1 до цього договору.

У п. 3.2.2 даного договору зазначено, що Споживач зобов'язується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах та в терміни, що передбачені цим договором.

Умовами п. 4.2.1 визначено обов'язок Теплопостачальної організації забезпечувати постачання теплової енергії Споживачу в обсягах згідно з додатком 1.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що облік споживання теплової енергії визначається: на опалення розрахунковим способом.

Відповідно до п. 6.3 розрахунковим періодом є календарний місяць.

Як вбачається з п. 6.4 договору № 6398 від 01.01.2008 р. Споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду сплачує Постачальнику вартість заявленої та зазначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період.

Пунктом 6.5 визначено, що Споживач та Постачальник щомісяця, до 15 числа місяця після розрахункового складають акт звірки взаєморозрахунків. Сальдо, що відображено в акті звірки взаєморозрахунків враховується для подальшої оплати.

У пункті 7.2.3 даного договору зазначено, що в разі несвоєчасного виконання грошового зобов'язання Споживач зобов'язаний сплатити Постачальнику заборгованість з урахуванням норм ст. 625 ЦК України та крім цього йому нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу. Пеня нараховується не більш ніж як за один рік з моменту коли грошове зобов'язання мало бути виконане.

У своїй позовній заяві Позивач зазначає, що на виконання договірних зобов'язань, підприємство відпускало теплову енергію споживачу, проте, в порушення своїх обов'язків, визначених у п. 3.2.2., 6.3., 6.4., 6.5 Договору, відповідач спожиту теплову енергію не сплачував в повному обсязі, внаслідок чого, у нього виникла заборгованість за період з 01.10.2013р. по 01.05.2015р. в розмірі 27 861,18 грн.

Невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором про постачання теплової енергії № 6398 від 01.01.2008 р. стало підставою для звернення Комунального підприємства „Теплопостачання міста Одеси" до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення 39 448,74 грн., з яких 27 861,18 грн. - заборгованість за спожиту теплову енергію; 1 961,74 грн. - пеня, 528,20 грн. - 3% річних та 9 097,62 грн. - інфляційні витрати.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Крім того, згідно ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. При цьому ч.2 ст. 275 цього кодексу встановлено, що відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

У відповідності до ч. 1 ст. 277 ГК України абоненти користуються енергією з додержанням правил користування енергією відповідного виду, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно до п. 40 „Правил користування тепловою енергією" затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1198 від 03.10.2007 р., споживач теплової енергії зобов'язаний, зокрема, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Частиною 2. ст. 714 ЦК України передбачено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 2 ст. 901 Цивільного Кодексу України положення глави 63 цього Кодексу "Послуги" можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи викладене, господарський суд Одеської області вважає, що позовні вимоги Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси" щодо стягнення з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 27 861,18 грн. за період з жовтня 2010 р. по квітень 2015 р., є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Окрім того, керуючись нормами чинного законодавства та п. 7.2.3 Договору про постачання теплової енергії № 6398 від 01.01.2008 р. Позивач нарахував відповідачу пеню за період з листопада 2014 р. по березень 2015 р. включно, на суму 1 961,74 грн.

У відповідності до ч.2 ст.615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до п. 7.2.3 договору передбачено, що у разі несвоєчасного виконання грошового зобов'язання Споживач зобов'язаний сплатити Теплопостачальній організації заборгованість з урахуванням норм ст. 625 ЦК України та крім цього йому нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, та зазначено, що пеня нараховується не більше ніж як за один рік з моменту коли грошове зобов'язання мало бути виконане.

За результатами розгляду справи судом встановлено, що відповідач порушив виконання своїх зобов'язань за договором № 6398 від 01.01.2008 р., а саме щодо своєчасного розрахунку за отриману теплову енергію, що зумовило нарахування останнім пені в сумі 1 961,74 грн.

Так, у відповідності до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки - грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов'язання.

Згідно ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. При цьому, відповідно до ст.ст.1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996 р. платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст.1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Розглянувши здійснений позивачем розрахунок суми пені, господарський суд Одеської області вважає його правильним та обґрунтованим, у зв'язку з чим позовна вимога Комунального підприємства „Теплопостачання міста Одеси" в частині стягнення з відповідача пені за період з листопада 2014 р. по березень 2015 р. включно в сумі 1 961,74 грн. за порушення зобов'язань за договором № 6398 від 01.01.2008 р. підлягають задоволенню.

Також, позивачем було нараховано три відсотки річних на суму простроченого грошового зобов'язання в розмірі 528,20 грн. за період з 21.11.2015 р. по 20.05.2015 р. та інфляційні витрати в сумі 9 097,62 грн. за період з грудня 2013 р по квітень 2015 р.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно абз.5, 6 п.2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. №01-06/928/2012 „Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові... Тієї ж позиції дотримується ВСУ у постановах від 04.07.2011 по справі №13/210/10, від 12.09.2011р. по справі № 6/433-42/183 та ВГСУ у постанові від 16.03.2011 по справі № 11/109.

Розглянувши надані позивачем розрахунки трьох відсотків річних за прострочення виконання відповідачем прийнятих на себе грошових зобов'язань та інфляційних витрат, суд доходить висновку, що вказані розрахунки було здійснено позивачем обґрунтовано, з урахуванням приписів чинного законодавства, у зв'язку з чим позовні вимоги в частині стягнення з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 трьох відсотків річних в розмірі528,20 грн. за період з 21.11.2015 р. по 20.05.2015 р. та інфляційних витрат в сумі 9 097,62 грн. за період з грудня 2013 р по квітень 2015 р. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Наведенні позивачем докази у встановленому законом порядку Відповідачем не спростовані.

За при приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані, підтверджені належними доказами та наявними матеріалами справи та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати покладаються на відповідача відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 75,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Комунального підприємства „Теплопостачання міста Одеси" до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_3; код: НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства „Теплопостачання міста Одеси" (65110, м. Одеса, вул. Балківська, 1-Б, , п/р 6451 в АТ "Державний ощадний банк України" філія Одеське ОУ АТ "Ощадбанк", МФО 328845) 27 861 (двадцять сім тисяч вісімсот шістдесят одну) грн. 18 коп. - основного боргу, 1 961 (одну тисячу дев'ятсот шістдесят одну) грн. 74 коп. - пені, 528 (п'ятсот двадцять вісім) грн. 20 коп. - 3% річних, 9 097 (дев'ять тисяч дев'яносто сім) грн. 62 коп. - інфляційних витрат та 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. - судового збору.

Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Повний текст рішення складено 22.09.2015 року

Суддя Степанова Л.В.