ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2015 року Справа № 915/1159/15

м. Миколаїв.

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль Ю.М.,

при секретарі Бартошук В.О.,

з участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, дов. від 01.09.2015 р. № 4704;

від відповідача ОСОБА_2, дов. від 27.04.2015 р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом державного підприємства Адміністрація морських портів України, 01135, пр-т Перемоги, 14, м. Київ,

в особі Миколаївської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України,

54020, вул. Заводська, 23, м. Миколаїв,

до приватного підприємства Морське агентство - НІКА,

54003, АДРЕСА_1,

про стягнення грошових коштів у загальній сумі 7600,24 дол. США (за курсом, встановленим Нацбанком України станом на 26.06.2015 р., еквівалентна 161095 грн. 45 коп.) за неналежне виконання умов договору про надання послуг від 25.05.2007 р. №37-С та додаткових угод до нього, -

В С Т А Н О В И В:

Державним підприємством (ДП) Адміністрація морських портів України, в особі Миколаївської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України, предявлено позов про стягнення грошових коштів у загальній сумі 7600,24 дол. США, котра за встановленим Нацбанком України курсом станом на 26.06.2015 р. еквівалентна 161095 грн. 45 коп., з приватного підприємства (ПП) Морське агентство - НІКА (далі АГЕНТ) з посиланням на неналежне виконання останнім грошових зобовязань за договором про надання послуг від 25.05.2007 р. № 37-С та додатковими угодами до нього, а саме, на неповну оплату портових зборів по виставленому позивачем остаточному рахунку від 04.02.2015 р. № 01812183, а також про відшкодування витрат з оплати позовної заяви судовим збором.

У відзиві відповідач не визнав позовних вимог, зазначаючи, що предявлена позивачем до стягнення сума є податком на додану вартість, нарахованим на сплачені підприємством портові збори з надання послуг іноземному судну IBLEA із здійснення міжнародних перевезень, а такі перевезення, у відповідності до п.9 ст. 197 Податкового кодексу України (далі - ПК України), звільняються від оподаткування.

Позивачем у наданих до суду письмових поясненнях та його представником у судовому засіданні підтримані позовні вимоги повністю з посиланням на те, що судно IBLEA не здійснювало міжнародні перевезення у розумінні ст. 132 Кодексу торговельного мореплавства України (далі КТМ України), так як здійснило перевезення вантажу не в іноземний порт, а в нейтральні води, і тому надані відповідачу послуги не можуть бути звільнені від оподаткування.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Між попередником ДП Адміністрація морських портів України (АДМІНІСТРАЦІЯ) та АГЕНТОМ укладено договір від 25.05.2007 р. № 37-С з урахуванням укладених в його рамках додаткових угод, за яким АДМІНІСТРАЦІЯ зобовязалася надати послуги згідно письмових заявок АГЕНТА по обслуговуванню суден, які прямують у порт АДМІНІСТРАЦІЇ або проходять транзитом, а АГЕНТ - оплатити їх вартість згідно доручень від імені та за рахунок судновласника. АГЕНТ також зобовязався одержувати в АДМІНІСТРАЦІЇ попередні рахунки на передоплату за портові збори на другу добу після надання заявки на знаходження судна в порт. Оплату попередніх рахунків виконувати за добу до відходу судна з порту (п. 3.1 договору з урахуванням нової редакції, зміненої додатковою угодою від 23.12.2013 р. № 7). Остаточні розрахунки за послуги здійснити до 10-го числа місяця, наступного за звітним на підставі підтверджуючих документів та приймально-здавальних актів. Оплату рахунків здійснювати в безготівковій формі відповідно до норм законодавства України про здійснення безготівкових розрахунків у наступному порядку: - за портові збори по суднам, що плавають під іноземним прапором у доларах США, а під прапором України в національній валюті України. Перерахунок сум портових зборів у доларах США в гривні або навпаки здійснюється по курсу Нацбанку України на дату відходу судна з порту, а у випадку зміни агента/фрахтувальника в порту на дату закінчення вантажних робіт (п. 3.2 договору у редакції додаткової угоди від 19.12.2014 р. № 11).

У рамках обслуговування за укладеним сторонами договором до морського порту Миколаїв, який підпорядкований АДМІНІСТРАЦІЇ, 02.02.2015 р. зайшло іноземне судно IBLEA без вантажу на борту, що підтверджується генеральною декларацією (ас. 17).

Зазначене судно вийшло з морського порту Миколаїв 04.02.2015 р. з вантажем на борту, що підтверджується вантажним маніфестом (ас. 18).

Як вбачається з акту від 04.02.2015 р. № 01812183, на підставі заявки АГЕНТА позивачем надані послуги з адміністративного, канального, корабельного, причального, санітарного збору, інформаційні послуги, послуги служби морської безпеки, опломбування клапанів видачі за борт суднових забруднень, а всього послуг на загальну суму 38624,53 дол. США.

На оплату вказаних послуг АДМІНІСТРАЦІЄЮ виставлено рахунок від 04.02.2015 р. № 01812183, який оплачений АГЕНТОМ 10.02.2015 р., про що свідчить витяг з особового рахунку відповідача (а.с.48).

Крім того, позивачем 02.04.2015 р. направлено АГЕНТУ рахунок на оплату спірної суми 7600,24 доларів США податку на додану вартість, нарахованого на сплачені портові збори по вказаному вище рахунку від 04.02.2015 р. № 01812183.

Спірну суму АГЕНТОМ не оплачено на даний час.

Частинами 1-3 ст. 22 Закону України Про морські порти України визначено, що у морському порту справляються такі портові збори: корабельний, причальний, якірний, канальний, маяковий, адміністративний та санітарний. Використання коштів від портових зборів допускається виключно за їх цільовим призначенням. Фінансування утримання гідротехнічних споруд в обємах, необхідних для підтримання їх паспортних характеристик, здійснюється за рахунок портових зборів, що справляються у морських портах, де розташовані такі гідротехнічні споруди. Розміри ставок портових зборів для кожного морського порту встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту, відповідно до затвердженої нею методики. Порядок справляння, обліку та використання коштів від портових зборів, крім використання коштів від адміністративного збору, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту. Кошти від адміністративного збору використовуються відповідно до закону. Портові збори сплачуються адміністрації морських портів України, крім випадків, визначених цим Законом.

Законодавством, яке регулює торгове мореплавство, передбачено, що під час перебування в морському порту будь-яке судно зобовязане дотримувати чинних законів і правил України, у тому числі тих, що стосуються безпеки порту і судноплавства в порту, митного, прикордонного, санітарного (фітосанітарного) режимів, лоцманського проведення, буксирування, рятувальних і суднопіднімальних робіт, якірної стоянки і надання місць біля причалів, навантаження і вивантаження вантажів, посадки і висадки людей, послуг, повязаних з навантажувально-розвантажувальними роботами, і будь-яких інших портових послуг, портових зборів, запобігання забрудненню навколишнього природного середовища (ст. 85 КТМ України).

Із суден, що користуються послугами служби регулювання руху суден, справляється збір, порядок справляння і розмір якого встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері транспорту, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики економічного розвитку (ч.1 ст. 115 КТМ України). У морському порту або поза його територією як постійні представники судновласника діють агентські організації (морський агент), які за договором морського агентування за винагороду зобовязуються надавати послуги в галузі торговельного мореплавства. При виконанні договору морського агентування морський агент, що діє від імені судновласника, може також діяти на користь іншої договірної сторони, якщо вона його на те уповноважила і якщо судновласник не заперечує (ст. 116 КТМ України).

Морський агент виконує формальності та дії, повязані з прибуттям, перебуванням і відходом судна, допомагає капітану судна у налагодженні контактів з адміністрацією морського порту і службою капітана морського порту, власником морського терміналу, підприємствами, установами, організаціями, що надають спеціалізовані послуги, портовими операторами, місцевими органами виконавчої влади, в організації постачання і обслуговування судна в порту, оформляє митні документи та документи на вантаж, інкасує суми фрахту та інші суми для оплати вимог судновласника, що виникають з договору перевезення, сплачує за розпорядженням судновласника і капітана судна суми, повязані з перебуванням у порту, залучає вантажі для морських ліній, здійснює збір фрахту, експедирування вантажу, наймання екіпажів для роботи на суднах, виступає від імені вантажовласника, а також договірною стороною учасників перевезення вантажів у прямому змішаному сполученні (ч. 1 ст. 117 КТМ України).

Процедура справляння портових зборів та розміри ставок портових зборів в України встановлені Порядком справляння та розміри ставок портових зборів, затвердженим наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013р. № 316, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.06.2013р. за № 930/23462, пп. 1.2, 1.3 якого передбачено, що згідно з частинами третьою - пятою статті 22 Закону України Про морські порти України портові збори сплачуються адміністрації морських портів України, крім випадків, визначених цим Законом, а саме: канальний збір справляється на користь власника каналу (в даному випадку - позивача). Портові збори (корабельний, причальний, якірний, канальний, маяковий, адміністративний та санітарний) справляються в морських портах із суден і плавучих споруд, що плавають під Державним Прапором України та іноземними прапорами, за групами згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Порядок оподаткування податком на додану вартість, у тому числі визначення платників податку, умов реєстрації субєкта господарювання як платника податку на додану вартість, визначення бази оподаткування регламентується Податковим кодексом України.

У вирішенні спорів, повязаних зі стягненням сум податку на додану вартість, включених до сум збору та плати за послуги, які надаються у морських торговельних портах, слід враховувати, що підставою для звільнення від оподаткування податком на додану вартість, у відповідності до наведених положень ст.197 ПК України, є підтвердження належними доказами здійснення судном міжнародного перевезення пасажирів, їхнього багажу, вантажів та міжнародних відправлень, перетин державного кордону України та відповідне митне оформлення.

За приписами пп.195.1.3 п.195.1 ст.195 ПК України перевезення вважається міжнародним, якщо таке перевезення здійснюється за єдиним міжнародним перевізним документом.

Відповідно до п.197.9 ст.197 ПК України звільняються від оподаткування операції з постачання послуг, що надаються іноземним та вітчизняним суднам, які здійснюють міжнародні перевезення пасажирів, їхнього багажу і вантажів та оплачуються ними відповідно до законодавства України портовими зборами.

У п.197.9 ст.197 ПК України застосовується терміни міжнародне перевезення і вантаж, зміст яких Податковим кодексом України не визначається.

Згідно з п.5.2 ст.5 ПК України терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Відповідно до Конвенції про полегшення міжнародного морського судноплавства (Лондон, 9 квітня 1965p.), яка ратифікована Україною у 1993 році, вантаж - це будь-які товари і будь-якого роду предмети, що перевозяться на судні, за винятком пошти, судових припасів, судових запасних частин і спорядження, особистих речей команди і багажу, що слідує з пасажирами.

Згідно зі ст. 132 КТМ України перевезення між портами України та іноземними портами можуть здійснюватися як суднами, що плавають під Державним прапором України, так і за умови взаємності суднами, що плавають під іноземним прапором.

Таким чином, міжнародним перевезенням є перевезення між українськими портами та іноземними портами.

У визначенні міжнародного перевезення істотне значення має розуміння того, що є портом.

Враховуючи те, що порт Миколаїв є українським морським портом, то до спірних правовідносин належить застосовувати Закон України Про морські порти України.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 1 Закону України Про морські порти України морський порт - визначені межами територія та акваторія, обладнані для обслуговування суден і пасажирів, проведення вантажних, транспортних та експедиційних робіт, а також інших повязаних з цим видів господарської діяльності.

Визначення іноземного порту в міжнародних перевезеннях, у розумінні ст. 132 КТМ України, позивачем не розкрито.

У відповідності до Глосарію зі статистики транспорту, розробленого міжсекретаріатською робочою групою зі статистики транспорту, посилання на який містяться в законодавстві України, зокрема в Інструкції про порядок обліку пасажирів, що перевозяться громадським транспортом на маршрутах, затвердженої наказом міністерства статистики України від 27.05.1996 р. № 150, у редакції від 08.09.1997 р., порт це місце, оснащене обладнанням для швартування торгових судів та навантаження вантажів або посадки пасажирів на судна або вивантаження вантажів або висадки пасажирів з суден зазвичай безпосередньо на причал.

Згідно зі ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Між сторонами виник спір із перевезенням вантажу із використанням суден, які агентував відповідач, а тому до спірних правовідносин слід застосувати главу 2 КТМ України (Договір морського перевезення вантажу).

Згідно зі ст. 133 КТМ України за договором морського перевезення вантажу перевізник або фрахтівник зобовязується перевезти доручений йому відправником вантаж із порту відправлення в порт призначення і видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (одержувачу), а відправник або фрахтувальник зобовязується сплатити за перевезення встановлену плату (фрахт).

Із цього закону випливає, що перевезенням є зобовязання здійснити переміщення дорученого вантажу з одного порту в інший порт. Проміжні переміщення вантажу та/або заміна транспортного засобу (зокрема, переміщення вантажу з судна на судно), не мають істотного значення для правової кваліфікації руху такого вантажу як перевезення вантажу за договором морського перевезення.

У розумінні ст.ст.131,132 КТМ України існує тільки два види перевезень: каботажне перевезення і міжнародне перевезення.

Якщо перевезення є каботажним, то податок на додану вартість нараховується за загальним правилом на суму портових зборів, а якщо перевезення є міжнародним, то такий податок за спеціальним правилом, передбаченим п.197.9 ст.197 ПК України ПДВ, не нараховується на суму портових зборів.

Відповідно до ст. 134 КТМ України договір морського перевезення вантажу повинен бути укладений в письмовій формі. Документами, що підтверджують наявність і зміст договору морського перевезення вантажу, є:1) рейсовий чартер - якщо договір передбачає умову надання для перевезення всього судна, його частини або окремих суднових приміщень; 2) коносамент - якщо договір не передбачає умови, зазначеної в пункті 1 цієї статті; 3) інші письмові докази.

Згідно Порядку оформлення приходу суден у морський порт, надання дозволу на вихід суден у море та оформлення виходу суден із морського порту (далі - Порядок), затвердженого наказом Міністерства Інфраструктури України від 27.06.2013 № 430, капітан судна, що прямує в порт, зобовязаний надавати капітану морського порту безпосередньо або через агента інформацію про підхід судна, яка містить такі дані: назву і прапор судна, тип судна, код ІМО, найменування/прізвище, імя та по батькові судновласника, порт виходу (попередній порт заходу), назви портів, до яких заходило судно під час попереднього рейсу, найбільшу довжину та ширину судна, висоту борту судна, фактичну осадку судна носом і кормою, кількість на борту пасажирів і членів екіпажу, вантажопідйомність судна, кількість і обєм трюмів, наявність і кількість твіндеків; найменування/прізвище, імя та по батькові агента, потребу в бункері, прісній воді, постачанні тощо, заявку на портові послуги, очікуваний час приходу, морські протести (пп. 2.1 Порядку).

Для одержання дозволу на вихід з порту капітан судна предявляє уповноваженій особі служби капітана морського порту: загальну декларацію з поміткою Вихід/Departure, суднову роль, кваліфікаційні документи членів екіпажу (у разі змін з моменту приходу), список пасажирів (за наявності), копію виконавчого вантажного плану судна, схему розміщення вантажу, у разі завантаження вантажів, які потребують кріплення, розрахунок остійності та повздовжньої міцності корпусу судна протягом усього рейсу, розрахунок і схему кріплення палубних і великовагових вантажів (пп. 4.3 Порядку).

Агент, згідно з пп. 2.2.1 укладеного між сторонами у справі договору, повинен надати АДМІНІСТРАЦІЇ пакет документів, зокрема, заявку на підхід судна, заявку на постановку судна на зовнішній рейд порту, інформацію для виставлення рахунку (додатки до договору № 1 і № 2) і підхідні нотіси у термін, передбачений Зводом звичаїв порту, а у відповідності до додатку 2 до договору, для виставлення рахунку надається обмірне свідоцтво, класифікаційне свідоцтво, свідоцтво про реєстрацію судна на лінії, місячний графік роботи суден на даній лінії з зазначенням субститут судна при його заміні.

Надання судновласником або його агентом єдиного міжнародного перевізного документу, законодавством про торгове мореплавство та умовами вищевказаного укладеного сторонами у справі договором не передбачено.

За твердженнями АГЕНТА ним отримано від судновласника повний пакет документів, необхідних для оформлення приходу/виходу судна до/з морського порту, а також для отримання рахунку на сплату портових зборів, які в подальшому предявлені АДМІНІСТРАЦІЇ, що останньою не спростовується.

Із змісту генеральної декларації та вантажного маніфесту від 04.02.2015 р. № 1 випливає, що вантажоодержувач і вантажовідправник є нерезидентами і знаходяться за межами території України, що вантаж знаходився під митним контролем.

Вантажоперевізник здійснив перевезення вантажу (товару нерезидента) із порту Миколаїв у нейтральні води з перетином державного кордону України, де вивантажив його на іноземне судно для подальшого перевезення вантажоодержувачу нерезеденту.

Позивачем не подано суду доказів на підтвердження того, що за спірним перевезенням товар у подальшому прибув у порт України.

Суд відхиляє як доказ правомірності нарахування за спірним перевезенням податку на додану вартість поданий позивачем суду лист Державної фіскальної служби України від 07.09.2015 р. № 16744/6/99-99-19-03-02-14, згідно якого: Таким чином, операції з надання послуг, які оплачуються відповідно до законодавства портовими зборами, судам, що здійснюють перевезення вантажів на підставі документів щодо морського перевезення вантажів, у яких порт навантаження визначено Нейтральні води Чорного моря, оподатковуються ПДВ у загальному порядку, так як викладені в цьому листі висновки є тлумаченням іншого, аніж податкового законодавства.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи викладені обставини, суд визнає, що позивачем не спростовано, що судно IBLEA здійснювало міжнародне перевезення вантажу, в розумінні ст. 132 КТМ України, що дає підстави для звільнення АГЕНТА від сплати податку на додану вартість на підставі п.197.9 ст.197 ПК України, у звязку з чим у задоволенні позову належить відмовити.

У судовому засіданні 17 вересня 2015 року, згідно зі ст. 85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Миколаївської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Миколаївської області протягом 10 днів з дня підписання повного тексту рішення.

Дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 21.09.2015 р.

Суддя Ю.М. Коваль.