ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.09.2015р. Справа №905/2106/15

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Кучерявої О.О.,

при секретарі судового засідання Соколовій С.С., розглянувши позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Донецьк

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м.Донецьк

про стягнення суми заборгованості в розмірі 400317,45 грн.,

за участю представників:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: ОСОБА_2,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості в розмірі 400317,45грн.

Правовою підставою позову позивач під час розгляду справи вважає норми статей 525, 526, 610-611 Цивільного кодексу України. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором б/н від 01 листопада 2013 року. Зазначив, що відповідачем не сплачена вартість поставленої продукції відповідно до договору. Факт отримання відповідачем продукції підтверджується видатковими накладними. Внаслідок чого, сума заборгованості становить 400317,45грн.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав через канцелярію суду 21 вересня 2015року клопотання про розгляд справи у його відсутність. Клопотання судом розглянуте та долучене до матеріалів справи.

Представник відповідача у судовому засіданні надав додаткові документи та клопотання, в якому визнав позовні вимоги у повному обсязі.

Клопотання судом розглянуте та долучене до матеріалів справи.

Підстави для неприйняття визнання позову відповідачем у суду відсутні.

Крім того, представник відповідача у судовому засіданні зазначив, що по даному договору сторонами специфікації не складалися (протокол с/з від 21.09.2015року, а.с.28)

Представники сторін клопотання щодо фіксації судового процесу не заявляли, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд,

ВСТАНОВИВ:

01 листопада 2013 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Постачальник) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Покупець) укладений договір б/н (надалі по тексту - Договір).

Умовами договору сторони визначили предмет, ціну та порядок розрахунків, умови поставки, відповідальність сторін та строк дії договору.

Договір підписано обома сторонами, доказів відмови від договору до матеріалів справи не надано, у зв'язку з чим, за висновками суду вказаний договір є чинним.

Відповідно до пункту 1.1 договору Постачальник передає, а Покупець приймає, продає та оплачує періодичні друковані видання, поставлені в рамках даного Договору.

Покупець оплачує товар за ціною, вказаною у специфікації, яка додається до договору (п.п.4.1 Договору).

Представник відповідача у судовому засіданні зазначив, що по даному договору сторонами специфікації не складалися (протокол с/з від 21.09.2015року, а.с.28), з огляду на що, суд розглядає позовні вимоги на підставі видаткових накладних.

На виконання умов договору позивачем поставлені періодичні друковані видання, що підтверджується видатковими накладними: від 17 грудня 2013року №А1213-01259 на суму 25078,50грн., від 21 січня 2014року №А0114-01065 на суму 29747,25грн., від 10 грудня 2013року №А1213-00672 на суму 19009грн., від 14 січня 2014року №А0114-00538 на суму 49537грн., від 08 січня 2014року №А0114-00277 на суму 35746,45грн., від 03 грудня 2013року №А1213-00182 на суму 18584грн., від 03 січня 2014року №А0114-00040 на суму 43911,25грн., від 28 січня 2014року №А0114-01710 на суму 26608,50грн., від 29 квітня 2014року №А0414-02264 на суму 35511,50грн., від 12 листопада 2013року на суму 63563,50грн. на загальну суму 400317,45грн., які містяться в матеріалах справи (а.с.10-19, 28).

Вищезазначені видаткові накладні підписані та скріплені печатками підприємств без зауважень.

Відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином, в даному випадку, видаткові накладні є первинними обліковими документами в розумінні вищезазначеного Закону та підписання покупцем видаткових накладних підтверджує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, а тому є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриману продукцію.

Згідно із пунктом 4.2 договору розрахунки здійснюються Покупцем на протязі 21 (двадцяти одного) календарного дня з моменту отримання товару.

Пунктом 2.4 Договору встановлено, що перехід право власності та ризиків на товар здійснюється в момент передачі товару у пункті поставки.

Відповідач отримав товар, але у визначений у договорі строк за нього не сплатив, своїх договірних зобов'язань перед позивачем не виконав, чим порушив умови договору.

Представник відповідача у судовому засіданні не заперечував проти факту отримання періодичних друкованих видань, борг на суму 400317,45грн. визнав у повному обсязі (а.с.24).

Сторонами був складений акт звірки взаєморозрахунків за період з листопада 2013року по серпень 2015року на загальну суму 400317,45грн., з яких заборгованість за договором б/н від 01 листопада 2013 року становить 400317,45грн. (а.с.9).

Вищевказаний акт підписаний та скріплений печатками підприємств без зауважень.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Із зазначеною нормою кореспондується й частина 1 статті 193 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи доведений факт отримання відповідачем періодичних друкованих видань та не сплати відповідно до накладних у встановлені договором терміни. Суд вважає, що позовні вимоги про стягнення суми заборгованості в розмірі 400317,45грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Також, відповідно до частини 5 статті 78 Господарського процесуального кодексу України в разі визнання відповідачем позовних вимог господарський суд приймає рішення про задоволення позову.

Матеріали справи належних доказів в спростування доводів позивача не містять, відповідачем таких до суду не надано. За таких обставин та враховуючи, що відповідач свої зобов'язання з оплати продукції не виконав, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати, згідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України, стягуються з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.525, 526, 530, ч.1, ст.692, Цивільного кодексу України, ч.1 ст.193, ч.1 ст.265 Господарського кодексу України ст.ст.4, 4-2 - 4-6, 22, 33, 34, 43, 49, 78, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості в розмірі 400317,45 грн. - задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (83036, АДРЕСА_1, р/р НОМЕР_3 в ПАТ «Альфа-банк», МФО 300346, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, р/р НОМЕР_4 в ПАТ «Альфа-банк», МФО 300346, ідентифікаційний код НОМЕР_2) заборгованість в розмірі 400317,45грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 6004,78грн.

У судовому засіданні 21 вересня 2015року проголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 28 вересня 2015року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Суддя О.О. Кучерява