КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2015 р. Справа№ 910/9608/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Синиці О.Ф.

суддів: Зеленіна В.О.

Ткаченка Б.О.

при секретарі: Вінницькій О.В.

За участю представників:

від позивача -Вартік О.В.,

від відповідача -Токарь І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Альтаір-Груп» № 12/06-1 від 12.06.15

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2015

у справі №910/9608/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Промгаз Україна», м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Альтаір-Груп»

про стягнення 475 556,01 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 02.06.2015 (суддя Домнічева І.О.) задоволено позов ТОВ «Газопостачальна компанія «Промгаз Україна» та стягнуто з ТОВ «Фірма «Альтаір-Груп», враховуючи заяву про зменшення позовних вимог, 293179грн.73коп. заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу №ТР-563 від 10.10.2014, 75639грн. 99 коп. пені, 6503грн.64коп. 3 % річних, 100214грн.65коп. інфляційних втрат та 1827грн. судового збору. Суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки покупець своєчасно не оплатив отриманий від позивача природний газ.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою в якій просив його скасувати і прийняти нове про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у сумі 207871грн.09коп., 33680грн.81коп. пені, 2733грн.65коп. 3% річних, 54570грн.28коп. інфляційних втрат. Апелянт стверджує, що не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в суді першої інстанції. Зазначає про невірний розрахунок суми пені, 3 % річних та інфляційних втрат. Також, скаржник вказує, що суму заборгованості має бути зменшено до 207871грн.09коп., в зв'язку з зарахуванням зустрічних однорідних вимог, оскільки позивач має заборгованість перед відповідачем на суму 85326грн.64коп. за іншими договорами. При цьому лист про зарахування зустрічних однорідних вимог надіслано відповідачем на адресу позивача лише 11.06.2015, тобто після прийняття місцевим господарським судом рішення у даній справі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Позивач заперечив проти доводів апеляційної скарги та вказав на обґрунтованість та законність рішення суду першої інстанції. Зокрема, позивач зазначає, що ухвали суду про час та місце розгляду справи направлялись відповідачу завчасно, що підтверджується інформацією розміщеною на сайті ДП «Укрпошта». Що стосується заперечень відповідача про невірний розрахунок пені, 3 % річних та інфляційних втрат, то позивач вказав, що при нарахуванні зазначених штрафних санкцій останній зазначав суму заборгованості - 393197грн.73коп., тоді як відповідач проводить розрахунки з суми заборгованості - 293197грн.73коп. Проте, на момент подачі позову сума заборгованості становила 393197грн.73коп., оскільки лише 20.04.2015 відповідачем сплачено частину боргу в сумі 100000грн., а позов подано до суду 15.04.2015. Крім того, стверджує позивач і про відсутність узгодження сторонами зустрічного зарахування однорідних вимог та в зв'язку з цим підстав для зменшення суми боргу та нарахованих штрафних санкцій.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, колегія суддів апеляційного господарського суду враховує наступне.

10 жовтня 2014 року між ТОВ "ГК "ПРОМГАЗ УКРАЇНИ" (позивач-продавець) та ТОВ "ФІРМА "АЛЬТАІР-ГРУП" (відповідач-покупець) було укладено Договір купівлі-продажу природного газу № ТР-563, відповідно до умов якого продавець в 2014р. зобов'язується передати покупцю для подальшої реалізації природний газ, в обсязі визначеному у п. 3.6. договору, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити газ на умовах цього договору.

Пунктом 3.6. договору, кількість газу, що підлягає передачі продавцем покупю за цим договором в період жовтня 2014р. складає обсяг 430,000тис.куб.м.

Газ вважається переданим продавцем та прийнятий покупцем після підписання акту приймання-передачі газу уповноваженими особами сторін (п. 3.6. договору).

Відповідно до п. 5.2. договору, ціна природного газу, що передається по даному договору за 1000 куб.м. складає 4832,33 грн. Крім того ПДВ 20% - 966,347 грн. Всього, за 1000 куб.м. разом з ПДВ - 5 798,80 грн.

Розрахунок за поставку природного газу здійснюється покупцем на умовах: 20% оплати вартості необхідного обсягу газу до 14 жовтня 2014 року; 20% оплати вартості необхідного обсягу газу до 17 жовтня 2014 року; 20% оплати вартості необхідного обсягу газу до 20 жовтня 2014 року; 20% оплати вартості необхідного обсягу газу до 24 жовтня 2014 року; 20% оплати вартості необхідного обсягу газу до 31 жовтня 2014 року, виключно грошовими коштами в національній валюті України (гривнях) шляхом їх перерахування на розрахунковий (поточний) рахунок Продавця, вказаний у Договорі або на будь-який інший розрахунковий рахунок в Україні, який відкритий на ім'я Продавця, про реквізити якого Продавець зобов'язаний своєчасно письмово (листом або у рахунку-фактурі на оплату за газ) повідомити Покупця (п. 6.1. договору).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору за жовтень 2014 року, позивач здійснив постачання природного газу на користь відповідача загальною кількістю 168 тис.куб.м. на суму 974 197,73 грн., що підтверджується актом прийому-передачі природного газу №915 від 31.10.2014, який підписано уповноваженими представниками позивача та відповідача та скріплено печатками сторін (а.с. 14).

Проте, в порушення умов Договору відповідач невчасно здійснював розрахунки за Договором, що підтверджується, карткою рахунку, у зв'язку з чим у останнього виникла заборгованість у розмірі 293197,73 грн., з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, поданої в зв'язку з частковою оплатою відповідачем, після звернення позивача до суду, заборгованості в сумі 100000грн.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов'язковість договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, всупереч згаданих приписів закону, положень укладеного між сторонами договору, відповідач не виконав своїх зобов'язань щодо оплати отриманого природного газу, у зв'язку з чим за останнім на час розгляду справи в суді першої інстанції існувала заборгованість в розмірі 293 197,73 грн.

Так, судом апеляційної інстанції ухвалою від 03.07.2015 було зобов'язано сторін провести звірку розрахунків. На виконання вимог ухвали суду представником позивача надано суду апеляційної інстанції акт №1176 звіряння розрахунків за період з 10.10.2014 по 08.09.2015, яким встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем станом на 08.09.2015 становить 42209грн.93коп. Даний акт підписано уповноваженими представниками сторін та скріплено їх печатками. Крім того, відповідачем надано платіжні доручення, з яких вбачається здійснення оплат в погашення існуючої заборгованості, проте вже після прийняття рішення у справі судом першої інстанції.

Проте, у суду апеляційної інстанції відсутні правові підстави для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки на момент звернення позивача з даним позовом сума заборгованості становила 393197грн.73коп., тому позивач правомірно звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів. При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідач не позбавлений права врегулювати даний спір на стадії виконавчого провадження.

Щодо заперечень відповідача про неповідомлення його належним чином про час та місце розгляду справи в суді першої інстанції, то такі є безпідставними, оскільки ухвали суду надсилались відповідачу завчасно. Крім того, враховуючи можливість розгляду справи за відсутності відповідача в апеляційного господарського суду відсутні підстави для скасування рішення з підстав неявки в судове засідання представника відповідача.

Що стосується стверджень про те, що суму заборгованості має бути зменшено до 207871грн.09коп., в зв'язку з повідомленням про зарахування зустрічних однорідних вимог, то ці обставини не могли бути розглянуті судом першої інстанції, а відповідно не можуть розглядатись і апеляційним судом.

Так, лист відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог надіслано на адресу позивача лише 11.06.2015, тобто після прийняття місцевим господарським судом рішення у даній справі. Крім того, позивач стверджує про відсутність згоди сторін щодо зустрічного зарахування однорідних вимог. Укладеним сторонами договором не передбачено автоматичного зарахування зустрічних однорідних вимог, тому сума заборгованості, підтверджена матеріалами справи, станом на 20.04.2015 становила 293197грн.73коп. та підстави для її зменшення в суду апеляційної інстанції відсутні.

Враховуючи вище викладене, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про стягнення з відповідача заборгованості за отриманий природний газ в розмірі 293197грн.73коп., з врахуванням заяви позивача про зменшення позовних вимог.

Вірним є й висновок суду про стягнення з відповідача 75 369,99 грн. пені за період з 01.11.14р. по 09.04.15р. на підставі п 7.2 договору, 100 214,65 грн. інфляційних, 6 503,64грн. 3% річних відповідно до положень ст. 625 ЦК України. Що стосується заперечень відповідача про невірний розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат, то судом встановлено, що при нарахуванні зазначених штрафних санкцій позивач зазначав суму заборгованості - 393197грн.73коп., тоді як відповідач проводить розрахунки з суми заборгованості - 293197грн.73коп. Проте, на момент подачі позову сума заборгованості становила 393197грн.73коп., оскільки лише 20.04.2015 відповідачем сплачено частину боргу в сумі 100000грн., а позов подано до суду 15.04.2015.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги. Рішення суду першої інстанції ґрунтується на фактичних обставинах та матеріалах справи, прийняте відповідно до норм чинного законодавства, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста Києва від 02.06.2015 у справі №910/9608/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Альтаір-Груп»- без задоволення.

2. Справу № 910/9608/15 повернути господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя О.Ф. Синиця

Судді В.О. Зеленін

Б.О. Ткаченко