донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

21.09.2015 справа № 908/2158/15-г

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:Колядко Т.М.
суддівСкакуна О.А. , Бойченко К.І.

за участю представників сторін:
від позивача:не з`явився,
від відповідача:не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуКомунального підприємства "Підприємство комунальної власності" Енергодарської міської ради, м. Енергодар Запорізької області,

на рішення господарського суду Запорізької області

від09.06.2015 року

по справі№ 908/2158/15-г

за позовомДержавного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька АЕС", м. Енергодар Запорізької області,
доКомунального підприємства "Підприємство комунальної власності" Енергодарської міської ради, м. Енергодар Запорізької області,
простягнення 4 704 074, 05 грн.

16.09.2015 в судовому засіданні

оголошена перерва до 11:00 21.09.2015

Господарський суд Запорізької області (суддя Гандюкова Л. П.) рішенням від 09.06.2015 частково задовольнив позовні вимоги Державного підприємтсва "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька АЕС", м. Енергодар Запорізької області (далі - ВП "Запорізька АЕС"), та стягнув з Комунального підприємтсва "Підприємство комунальної власності" Енергодарської міської ради, м. Енергодар Запорізької області (далі - Комунальне підприємство), заборгованість в сумі 2 775 698, 56 грн., пеню в сумі 155 670, 59 грн., 3% річних в сумі 82 054, 46 грн., індекс інфляції в сумі 867 621, 43 грн. та 60 293, 86 грн. судового збору. В решті позовних вимог судом відмовлено у зв`язку з неправильним розрахунком їх розміру.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Комунальне підприємство звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій рішення господарського суду Запорізької області від 09.06.2015 по справі № 908/2158/15-г просить скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ВП "Запорізька АЕС" в повному обсязі, та призначити судову почеркознавчу та технічну експертизи.

Свої вимоги відповідач обґрунтовує недоведеністю обсягів поставленої теплової енергії, неповідомленням про зміну тарифів. Крім того, відповідач оспорює Акти № 27/02 та № 28/02 від 28.02.2014 про надання послуг за лютий 2014 року, на підставі яких було заявлено позов.

Розпорядженням Голови Донецького апеляційного господарського суду від 01.09.2015 № 04-08/501/15 склад судової колегії, визначений за результатами автоматичного розподілу, було змінено: у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Ломовцевої Н. В. призначено суддю Бойченка К. І., внаслідок чого розгляд апеляційної скарги розпочато заново.

ВП "Запорізька АЕС" вимоги апеляційної скарги вважає безпідставними, а рішення господарського суду законним та обґрунтованим.

У судове засідання 21.09.2015 представники сторін не з`явились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Явка представників сторін обов`язковою судом не визнавалась, у зв`язку з чим судова колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників сторін.

Відповідач 31.08.2015 надав апеляційному суду клопотання, в якому визнав наявність заборгованості за Договором, але вважає свої зобов`язання припиненими. Комунальне підприємство, посилаючись на часткове поновлення окремих показників бухгалтерського обліку, заявило про часткове підтримання вимог апеляційної скарги, зокрема повідомило про отримання від позивача копій своїх заяв про залік зустрічних однорідних вимог № 449 від 30.05.2014 на суму 700 000, 00 грн., № 517 від 27.06.2014 на суму 600 000, 00 грн, № 597/2 від 31.07.2014 на суму 800 000, 00 грн. та № 10-01/1556 від 28.07.2015 на суму 432 946, 01 грн., тому, на його думку, наявне прострочення кредитора, оскільки Позивачем не прийнято проведене боржником належне виконання зобов`язань за Договором шляхом проведення взаємозаліку.

З огляду на зазначене, заявник просить залишити без змін рішення господарського суду від 09.06.2015 в частині стягнення втрат від інфляції в розмірі 521 850, 20 грн., 3% річних в розмірі 48 931, 78 грн., зменшити розмір пені до 20 000, 00 грн., крім того, просить розстрочити виконання рішення строком на 12 місяців, посилаючись на те, що є комунальним підприємством, господарська діяльність якого є неприбутковою у зв`язку з нерегулярною та неповною оплатою споживачами наданих комунальних послуг, економічну необґрунтованість тарифів тощо.

В іншій частині оскаржуване рішення просить скасувати, в позові - відмовити. До клопотання відповідач додав копії заяв про залік зустрічних однорідних вимог.

У судовому засіданні представник позивача заявив клопотання про долучення до матеріалів справи копій заяв про залік зустрічних вимог (а. с. 61-64 т. 2), акта звірки станом на 29.07.2015.

Колегія суддів апеляційної інстанції, керуючись ст. 101 ГПК України та враховуючи обставини справи, відсутність у відповідача частини бухгалтерської документації (вилучення), ухвалою від 02.09.2015 зазначене клопотання задовольнила та зобов`язала позивача надати письмові пояснення щодо проведення відповідних взаємозаліків.

Раніше відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами та рішенням суду, у відзиві на позов та в апеляційній скарзі посилався на необґрунтованість позовних вимог, оскільки не визнавав кількості поставленої теплової енергії, виражав сумніви в справжності підпису керівника підприємства (Грешилова О. В.) та відтиску печатки на Актах № 27/02 від 28.02.2014 та № 28/02 від 28.02.2014 у зв`язку із зникненням фінансово-бухгалтерської та іншої документації.

Судом першої інстанції зазначені заперечення відповідача досліджувались, ухвалою від 05.05.2015 від Енергодарського МВ ГУМВС України в Запорізькій області була витребувана відповідна інформація, матеріали справи містять листування сторін з приводу надання копій договорів, актів. Про вилучення бухгалтерської документації під час обшуку в офісному приміщенні КП "Підприємство комунальної власності" свідчить також протокол обшуку від 29.05.2014 (а. с. 4-11 т. 2).

Згідно з наданою відповідачем довідкою генеральний директор Комунального підприємства Грєшилов О. В. розпорядженням міського голови м. Енергодар № 20-кп від 30.10.2014 звільнений за згодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України (а. с. 14, т. 2).

Господарський суд відмовив відповідачу у задоволенні клопотання про призначення судової почеркознавчої та технічної експертизи через ненадання витребуваних документів, печатки та неможливість отримання експериментальних зразків підпису Грєшилова О. В. через відсутність інформації щодо його адреси.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні з урахуванням такого.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджено матеріалами справи, 23.04.2013 між ВО "Запорізька АЕС" (Теплопостачальна організація) та Комунальним підприємством (Споживач) укладено Договір № 12Т-13 на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії (далі - Договір).

У п. 1.1 Договору сторони визначили, що позивач, як постачальник теплової енергії, зобов`язався надати послуги, зазначені у п. 1.2 Договору в обсягах відповідно до умов Договору, а відповідач, як споживач, зобов`язався сплачувати за отримані послуги за встановленими тарифами та у строки, визначені Договором.

Порядок розрахунків між сторонами регулюється розділом 4 Договору, зокрема, згідно з п. 4.1 Договору розрахунковим документом є двосторонні Акти про надання послуг з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії (далі - Акти).

Розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються за фактично спожитий обсяг теплової енергії на підставі одержаного Акта відповідно до тарифу, що діяв у звітний період.

У п. 4.2 Договору сторони також визначили порядок повідомлення про зміну тарифів та оформлення Актів, а у п. 4.4 - що розрахунки за відпущену теплову енергію, враховуючи транспортування та постачання теплової енергії, здійснюються Споживачем за фактичний обсяг щомісяця до останнього числа місяця наступного за звітним, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок теплопостачальної організації.

Позивачем до матеріалів справи надано підписані сторонами Акти від № 27/02 від 28.02.2014 про надання послуг з виробництва теплової енергії за лютий 2014 року на суму 2 349 021, 06 грн. та № 28/02 про надання послуг з транспортування та постачання теплової енергії за лютий 2014 року на суму 757 452, 82 грн.

Платіжним дорученням № 2829 від 27.06.2014 та банківськими виписками від 18.07.2014 та 21.07.2014 підтверджено часткову оплату за Актом № 27/02 від 28.02.2014 на загальну суму 330 775, 32 грн.

Інших доказів оплати суду не надано.

Судом першої інстанції, з урахуванням умов п.п. 8.1, 8.2 Договору (облік споживання теплової енергії за приладами комерційного обліку, що розташовані на межі балансової належності сторін, визначеної в додатках №№ 3/1, 3/2 до Договору), досліджені наявність, розташування, пломбування та введення в експлуатацію приладів обліку.

Колегія суддів, розглянувши підстави, з яких судом першої інстанції не враховані заперечення відповідача щодо Актів, зокрема сумніви відносно підпису генерального директора Грєшилова О. В. та відтиску печатки, якою скріплений підпис, відмову в задоволенні клопотання відповідача про проведення відповідної судової експертизи, вважає, що вони є виваженими, ґрунтуються на наданих сторонами доказах та чинних законодавчих актах.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відтак висновок господарського суду першої інстанції про доведеність позовної вимоги про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 2 775 698, 56 грн. є законним та обґрунтованим.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок, здійснений місцевим господарським судом, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з ним, оскільки позивачем, дійсно, при розрахунку розміру інфляційних втрат та 3% річних не була врахована часткова оплата боргу за Актом № 27/02 від 28.02.2014 при визначенні періодів прострочення.

Судом правильно визначені розмір інфляційних втрат (867 621, 43 грн.) та 3% річних (82 054, 46 грн.), які підлягають стягненню з відповідача.

Господарським судом, з посиланням на ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, відповідно до яких невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є його порушенням, у разі якого настають правові наслідки, зокрема сплата неустойки (пені), визначено, що позивачем правомірно, з урахуванням приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України та вимог Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», заявлено вимогу про стягнення пені.

Однак судом зроблено перерахунок пені і стягнуто її в розмірі 155 670, 59 грн., оскільки позивачем неправильно розраховані періоди прострочення з урахуванням часткової оплати боргу.

Щодо наданих відповідачем заяв про проведення заліку взаємних однорідних вимог, колегія суддів враховує таке.

У поясненні від 26.09.2015 № 28-23, наданому апеляційному суду, позивач визнав отримання від відповідача заяв про проведення взаємозаліку № 449 від 30.05.2014, № 517 від 27.06.2014, № 597/2 від 31.07.2014 та № 10-01/1556 від 28.07.2015 на загальну суму 2 775 698, 56 грн., та повідомив про проведення заліку 28.07.2015, що підтверджується випискою № 307 з регістру аналітичного обліку станом на 29.07.2015.

Заява відповідача № 10-01/1556 від 28.07.2015 до уваги не приймається, оскільки направлена позивачу після прийняття господарським судом оскарженого рішення.

Відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін. Аналогічні правила містить ст. 203 Господарського кодексу України.

Таким чином, зобов`язання, які припиняються зарахуванням, повинні бути: а) однорідними; б) зустрічними; в) строк виконання повинен настати (або він визначений моментом пред`явлення вимоги, або взагалі відсутній).

Однорідними визнаються вимоги, які визначаються однорідністю підстав виникнення зобов'язань, які зараховуються, оскільки зустрічні вимоги мають бути однорідними за своєю юридичною природою та матеріальним змістом. Однорідним, зокрема, є такі, в яких можна зарахувати грошовий борг проти грошового.

Зустрічними є вимоги, для зарахування яких необхідно, щоб сторони одночасно брали участь у двох зобов'язаннях, і при цьому кредитор в одному зобов'язанні повинен бути боржником в іншому зобов'язанні. При цьому, характер зобов'язань, їх мета, зміст та види при зарахуванні не мають значення.

Що стосується вимоги, пов`язаної із настанням строку виконання, то для зарахування цей строк повинен настати щодо обох вимог.

Заяви відповідача про залік зустрічних однорідних вимог № 449 від 30.05.2014 на суму 700 000, 00 грн., № 517 від 27.06.2014 на суму 600 000, 00 грн., № 597/2 від 31.07.2014 на суму 800 000, 00 грн. таким вимогам не відповідають, оскільки в якості зустрічної вимоги до ВП «Запорізька АЕС» відповідач зазначив лише «Договір про заміну кредитора № 01/02-14 від 24.02.2014», «Договір про заміну кредитора № 01/09-13 від 26.09.2013».

Підстави для заміни кредитора у зобов`язанні визначені ст. 512 Цивільного кодексу України, відповідно до якої кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 Цивільного кодексу України)

Таким чином, «Договір про заміну кредитора» не свідчить про наявність зобов`язання, кредитором в якому є відповідач, що позбавляє суд можливості визначити, чи є вимоги зустрічними, однорідними, настання строку виконання за ними та навіть наявність зобов`язання взагалі, оскільки заяви про залік іншої інформації про вимогу до ВП «Заопрізька АЕС» не містять.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що надані відповідачем заяви про залік зустрічних однорідних вимог не є належним доказом припинення зобов`язання зарахуванням, як це передбачено ст. 601 Цивільного кодексу України, тому не спростовують висновку господарського суду про стягнення основного боргу.

Проведення взаємозаліку позивачем за зазначеними заявами на їх правову оцінку та неможливість прийняти судом як доказ припинення зобов`язання не впливає.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга Комунального підприємства задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду Запорізької області від 09.06.2015 по справі № 908/2158/15-г підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105, 193 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Підприємство комунальної власності" Енергодарської міської ради, м. Енергодар Запорізької області, залишити без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 09.06.2015 по справі № 908/2158/15-г залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Т.М. Колядко

Судді: О.А. Скакун

К.І. Бойченко

НадНадНадруковано 5 прим.:

1 - позивачу

1- відповідачу

1- у спрау

1- ГСЗО

1- ДАГС