ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2015р. Справа№ 914/1476/15

За позовом: Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк», м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ХоСаРо», м.Львів

про стягнення 1128640,39 доларів США та 142834,32 грн.

Головуючий суддя Мазовіта А.Б.

Суддя Сухович Ю.О.

Суддя Ділай У.І.

Секретар Юрків М.Г.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, представник (довіреність від 19.12.2013 р.);

від відповідача: ОСОБА_2, представник (довіреність від 03.12.2013 р.)

Публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк», м. Львів звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ХоСаРо», м. Львів про стягнення 1 103 899,56 доларів США та 492 714,05 грн.

Розглянувши матеріали справи, суд визнав представлені матеріали достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду і ухвалою від 08.05.2015р. призначив розгляд справи на 25.05.2015 р. Розгляд справи відкладався з підстав, зазначених в ухвалах суду. За клопотанням представника сторони строк вирішення спору було продовжено на 15 днів до 22.07.2015 р.

Представникам розяснено права та обовязки, передбачені ст. 22 ГПК України, заяв про відвід суду не поступало.

Ухвалою від 20.07.2015 р. суд відмовив в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ХоСаРо» про призначення у справі судової будівельної експертизи.

Ухвалою суду від 20.07.2015 р. призначено колегіальний розгляд вказаної справи. Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію у складі суддів Ділай У.І. та Мороз Н.В., головуючий суддя Мазовіта А.Б.

У звязку із перебуванням судді Мороз Н.В. у відпустці, автоматизованою системою документообігу суду визначено новий склад колегії, відповідно до якого суддю Мороз Н.В. замінено суддею Сухович Ю.О.

Ухвалою від 07.09.2015 р. суд відмовив в задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» про забезпечення позову.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, на виконання умов якого відповідачу надано кошти в сумі 1173798,00 доларів США. Відповідач зобовязувався протягом дії договору сплачувати проценти за користування коштами та повернути суму кредиту у визначений в договорі строк, а в разі неналежного виконання обовязків по договору на вимогу позивача повернути суму кредиту достроково. У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязань по кредитному договору, позивач звернувся з вимогою про дострокове повернення суми кредиту та нарахованих процентів. Однак, відповідач свої зобовязання щодо сплати процентів та повернення суми кредиту не виконав, на дату подання позову до суду заборгованість становила 1040312,66 доларів США по кредиту, 63586,90 доларів США по сплаті процентів, 64 528 грн. 70 коп. комісії., 428185 грн. 35 коп. пені. Крім цього, що між позивачем та відповідачем було укладено договір іпотеки, згідно умов якого відповідач передав в іпотеку позивачу для забезпечення вимог відповідача по кредитному договору нежитлові приміщення. Відповідно до умов договору іпотеки, в разі невиконання або неналежного виконання боржником умов кредитного договору, позивач має право задовольнити забезпечені договором іпотеки вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У звязку з цим, представник позивача просив стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 1103899,56 доларів США та 492714 грн. 05 коп., звернувши стягнення на заставлені відповідачем нежитлові приміщення шляхом продажу позивачем від свого імені будь-якій особі згідно договору купівлі-продажу за ціною, визначеною оцінювачем на день проведення продажу.

22.06.2015 р. через канцелярію суду від позивача надійшла заява про уточнення до позовної заяви, в якій позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 1 103 899,56 доларів США та 492714 грн. 05 коп., звернувши стягнення на заставлені відповідачем нежитлові приміщення шляхом продажу позивачем від свого імені будь-якій особі згідно договору купівлі-продажу за початковою ціною, що узгоджена сторонами в договорі іпотеки.

30.06.2015 р. представником позивача через канцелярію суду було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог (вх. №2732/15 від 30.06.2015 р.), в якій позивач просив суд стягнути з відповідача 1040312,66 доларів США та 142834грн. 32 коп. боргу, в тому числі 1040312,66 доларів США заборгованості по кредиту, 88327,73 доларів США заборгованості по процентах, 70369 грн. 70коп. комісії, 72 464 грн. 62 коп. пені.

Судом встановлено, що заяви відповідають вимогам ст. 22 ГПК України, а отже подальший розгляд справи здійснюється щодо вимог позивача, зазначених у вищевказаних заявах.

В судових засіданнях представник відповідача підтвердив наявність заборгованості відповідача перед позивачем, вказавши на часткове погашення боргу.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

28 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Фольксбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк» (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ХоСаРо» (позичальник) було укладено кредитний договір №KU019115.

За цим договором банк (позивач) зобовязується надати позичальнику (відповідачу) грошові кошти в розмірі 1 173 798,00 доларів США строком на 72 місяці.

Кінцева дата повного виконання боргових зобовязань 28 грудня 2018 року.

Згідно п. 1.9.1. договору плата за користування кредитом встановлюється у розмірі ставки 11,49% річних + 3М LIBOR, яка сплачується з 1-го до 10-го числа (включно) наступного місяця.

У п.п. 1.9.2. - 1.9.7. договору сторони узгодили розмір та строки сплати комісії.

На виконання умов вищевказаного договору, позивач 28.12.2012 р. надав відповідачу обумовлену суму грошових коштів, що підтверджується меморіальним ордером №1085214 від 28.12.2012 р.

26 березня 2014 р. сторони уклали додаткову угоду №1 до кредитного договору, якою внесли зміни до кредитного договору № KU019115 від 28.12.2012 р. та додаток №1 (графік погашення кредиту) в новій редакції.

Відповідно до п. 8.3. кредитного договору з наступними змінами, позичальник зобовязується повертати банку кредит з періодичністю та в розмірах, визначених в розділі 1 кредитного договору та відповідно до графіку з урахуванням пільгового періоду щодо погашення кредиту, якщо такий встановлений кредитним договором.

Пунктом 17.2. кредитного договору з наступними змінами передбачено, що у разі невиконання чи несвоєчасного виконання боргових зобовязань в частині повернення кредиту/траншу та/або сплати процентів, комісій, згідно з умовами кредитного договору, позичальник зобовязаний сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми несвоєчасно виконаних боргових зобовязань позичальником за кожен календарний день прострочення.

Згідно п. 12.1.8. кредитного договору з наступними змінами, банк має право незалежно від інших положень кредитного договору вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у визначеній банком частині за умови настання будь-якої з викладених обставин, зокрема, в разі утворення в позичальника простроченої заборгованості за борговими зобовязаннями.

Таке виконання боргових зобовязань повинно бути здійснене позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення від банку, але в будь-якому разі не пізніше 45 календарних днів з дня направлення банком відповідного повідомлення позичальнику.

У відповідності до п. 12.1.8. кредитного договору, в звязку з порушенням відповідачем строків повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, позивач звертався до відповідача з повідомленням-вимогою за вих. №09-2/817 від 19.01.2015 р., в якій вимагав достроково сплатити суму кредиту, нараховані відсотки та комісію. Відповідачем вказана вимога залишена без розгляду та задоволення.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем свого обовязку щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, сплати пені, позивач просив суд стягнути з відповідача 1040312,66 доларів США заборгованості по кредиту, 88327,73 доларів США заборгованості по процентах, 70369грн. 70 коп. комісії, 72 464 грн. 62 коп. пені за несвоєчасне виконання зобовязань по кредитному договору.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобовязань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1048 ЦК України передбачено, що розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

За таких обставин, суд дійшов висновку про прострочення виконання зобовязання боржником, оскільки, відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України, одностороння відмова від виконання договору не допускається.

За час розгляду справи в суді, відповідачем було сплачено 445,62 доларів США процентів, 70369 грн. 70 коп. комісії та 72 464 грн. 62 коп. пені, що підтверджується долученими до матеріалів справи довідкою від 16.07.2015 р. №10-3/14616, довідкою від 04.09.2015 р. №10-3/18014 та виписками з рахунку.

Відповідно до п. 1-1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно п. 4.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» господарський суд припиняє провадження у справі у звязку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у звязку з цим не залишилося неврегульованих питань.

За таких обставин, суд вважає за необхідне припинити провадження у справі в частині стягнення 445,62 доларів США процентів, 70369 грн. 70 коп. комісії та 72 464 грн. 62 коп. пені, у звязку з відсутністю предмету спору в цих частинах відповідно до п. 1-1 ст. 80 ГПК України.

28 грудня 2012 р. між Публічним акціонерним товариством «Фольксбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк» (іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ХоСаРо» (іпотекодавець) було укладено іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим №2574.

26 березня 2014 р. сторони уклали договір про внесення змін до іпотечного договору від 28.12.2012 р., яким виклали п. 1.5. іпотечного договору у новій редакції.

Згідно п. 1.1. іпотечного договору цей договір забезпечує вимогу іпотекодержателя (позивача), що випливає з кредитного договору №KU019115, укладеного між іпотекодержателем та ТзОВ «ХоСаРо» (боржник) 28.12.2012 р. (а також будь-якими додатковими угодами до нього), згідно якого іпотекодержатель надав боржнику кредит в сумі 1 173 798,00 доларів США.

Відповідно до п. 1.2. іпотечного договору предметом іпотеки є нерухоме майно:

- нежитлове приміщення літ. «К-2», загальною площею 3 781,7 кв.м, реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно 28423217, що знаходиться за адресою: місто Львів, вулиця Богданівська, будинок 44;

- адміністративно-побутовий корпус літ. «З-4», загальною площею 1727,4 кв.м., реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно 19510481, що знаходиться за адресою: місто Львів, вулиця Богданівська, будинок 44;

- офіс №1 літ. «З-1», загальною площею 63,0 кв.м., реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно 19510225, що знаходиться за адресою: місто Львів, вулиця Богданівська, будинок 44;

- офіс №1 літ. «З-1», загальною площею 63,8 кв.м., реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно 19510348, що знаходиться за адресою: місто Львів, вулиця Богданівська, будинок 44;

Згідно п. 1.5. іпотечного договору із змінами, внесеними договором від 26.03.2014 р. , заставна вартість предмету іпотеки становить 17 840 188,00, а саме:

- заставна вартість нежитлового приміщення літ. «К-2» становить 8977457,00грн.;

- заставна вартість адміністративно-побутового корпусу літ. «З-4» становить 8 256 651,00 грн.;

- заставна вартість офісу №1 літ. «З-1» становить 301 128,00 грн.;

- заставна вартість офісу №1 літ. «З-1» становить 304 952,00 грн.

Відповідно до п. 6.1. іпотечного договору, іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі настання однієї з наступних обставин, зокрема, у разі невиконання або неналежного виконання боржником умов договору основного зобовязання, в тому числі: якщо в момент настання будь-якого строку/терміну виконання умов договору основного зобовязання, забезпеченого іпотекою, хоча б одна з таких умов не буде виконана.

Згідно п. 6.3. іпотечного договору, у разі порушення основного зобовязання та/або умов цього договору іпотекодержатель надсилає боржнику та іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення, в якій іпотекодержатель зазначає стислий зміст порушених боржником зобовязань, вимогу про виконання порушеного зобовязання у тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку письмова вимога залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього договору та чинного законодавства.

Позивач надіслав відповідачу повідомлення-вимогу за вих. 09-2/817 від 19.01.2015 р., в якому вказав на необхідність погашення заборгованості за кредитним договором у тридцятиденний строк. Відповідачем вказане повідомлення-вимогу залишено без розгляду та задоволення.

Згідно ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч. 2 ст. 575 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Частиною 2 цієї статті встановлено, що за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Абзацом 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання.

Якщо вимога за основним зобовязанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобовязання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобовязання (абз. 2 ст. 7 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно абз. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно абз. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави (абз. 6 ст. 20 Закону України «Про заставу»).

Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 7.3.1. іпотечного договору іпотекодавець надає свою згоду на продаж іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки відповідно до умов цього договору та Закону України «Про іпотеку».

Статтею 34 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду.

Продукція, плоди і доходи, отримані в результаті управління предметом іпотеки, спрямовуються на задоволення забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, якщо інше не встановлено договором або рішенням суду.

Згідно абз. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Відповідно до ч. 5 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

З огляду на те, що між сторонами спір щодо початкової ціни продажу предмета іпотеки відсутній, суд приходить до висновку про визначення початковою ціною продажу предметів іпотеки вартість предметів іпотеки, яка погоджена сторонами в іпотечному договорі від 28.12.2012 р. із змінами, внесеними договором від 26.03.2014 р.

Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу будь - якого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Пунктом 2.7. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 р., передбачено, що якщо рішенням суду або договором про задоволення вимог іпотекодержателя передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, посвідчення таких договорів здійснюється за загальними правилами посвідчення договорів відчуження..

Згідно п. 1.1. Інструкції, правочини щодо відчуження та застави майна, право власності на яке підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності (довірчої власності) на майно, що відчужується або заставляється, та, у передбачених законодавством випадках, документів, що підтверджують державну реєстрацію прав на це майно в осіб, які його відчужують.

Таким чином, реалізація права на продаж предмета іпотеки неможлива без отримання необхідних правовстановлюючих документів на ці предмети в компетентних установах.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані поданими доказами, а загальна сума заборгованості, яка підтверджена матеріалами справи та підлягає до задоволення частково шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, складає 1040312,66 доларів США заборгованості по кредиту, 87882,11 доларів США заборгованості по процентах. В частині стягнення 445,62 доларів США процентів, 70369грн. 70коп. комісії, 72 464 грн. 62 коп. пені провадження слід припинити.

Оскільки спір виник з вини відповідача, суму боргу сплачено відповідачем частково після звернення позивача із позовом до суду, судові витрати по розгляду справи відповідно до ст. 49 ГПК України необхідно покласти на відповідача.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 11, 509, 526, 530, 572, 575, 589, 599, 610, 612, 625, 626, 1048, 1050, 1052, 1054 ЦК України, ст. 193, 230, 231, 232 ГК України, ст.ст. 7, 33, 38 Закону України «Про іпотеку» та ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 75, 80, 82, 83, 84, 85, 115, 116 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк», м. Львів, вул. Грабовського, 11 (ідентифікаційний код 19358632) суму заборгованості згідно кредитного договору №KU019115 від 28.12.2012 р. в розмірі 1 1 28 194,77 доларів США, в тому числі 1 040 312,66 доларів США заборгованості по кредиту, 87882,11 доларів США заборгованості по процентах, а також 73 080 грн. 00 коп. судового збору, звернувши стягнення на заставлене майно Товариства з обмеженою відповідальністю «ХоСаРо», вул.Промислова, 50/52 (ідентифікаційний код 20794249) згідно іпотечного договору, посвідченого 28.12.2012 р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим №2574, а саме: нежитлове приміщення літ. «К-2», загальною площею 3 781,7 кв.м, реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно 28423217, що знаходиться за адресою: місто Львів, вулиця Богданівська, будинок 44;- адміністративно-побутовий корпус літ. «З-4», загальною площею 1 727,4 кв.м., реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно 19510481, що знаходиться за адресою: місто Львів, вулиця Богданівська, будинок 44; офіс №1 літ. «З-1», загальною площею 63,0 кв.м., реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно 19510225, що знаходиться за адресою: місто Львів, вулиця Богданівська, будинок 44; офіс №1 літ. «З-1», загальною площею 63,8 кв.м., реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно 19510348, що знаходиться за адресою: місто Львів, вулиця Богданівська, будинок 44, шляхом надання Публічному акціонерному товариству «ВіЕс Банк» права продажу предметів іпотеки, що належать на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «ХоСаРо» будь-якій особі-покупцеві за початковою ціною 8977457,00грн. - для нежитлового приміщення літ «К-2», загальною площею 3781,7 кв.м. реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно 28423217, що знаходиться за адресою м. Львів, вул.Богданівська, буд. 44; 8256651,00грн. - для адміністративно - побутового корпуса літ. «З-4», загальною площею 1727,4 кв.м., реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно 19510481, що знаходиться за адресою м. Львів, вул. Богданівська, буд. 44; 301 128,00 грн. - для офісу №1 літ. «З-1», загальною площею 63,0 кв.м., реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно 19510225, що знаходиться за адресою м. Львів, вул.Богданівська, буд. 44; 304 952,00 грн. - для офісу №2 літ. «З-1», загальною площею 63,8 кв.м., реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно 19510348, що знаходиться за адресою м. Львів, вул. Богданівська, буд. 44 з наданням Публічному акціонерному товариству «ВіЕс Банк» всіх повноважень продавця (в тому числі, але не виключно: отримання дублікатів правовстановлюючих документів з відповідних установ, організацій, підприємств незалежно від форм власності та підпорядкування чи органів нотаріату, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримання будь-яких документів, довідок, витягів, а також вільного доступу уповноважених представників банку до предмету іпотеки, тощо) необхідних для здійснення такого продажу.

4. Закріпити за Публічним акціонерним товариством «ВіЕс Банк» права управителя, щодо: вільного доступу представників управителя та інших осіб визначених управителем до майна, що передано в управління; укладення договорів оренди майна переданого в управління з третіми особами; розпорядження коштами, отриманими за результатами управління майном; укладення договорів відповідального зберігання майна, що передається в управління з третіми особами; представляти інтереси у всіх установах чи підприємствах незалежно від організаційної форми та підпорядкування з питань повязаних з замовленням, посвідченням, отриманням необхідних документів (в тому числі у відповідній райдержадміністрації, в органах місцевого самоврядування, в банківських установах, житлово-комунальних органах, в органах державної пожежної охорони, в органах газопостачання, у відповідному структурному підрозділі енергозабезпечувальної установи, в органах звязку, водоканалу та інших підприємствах, установах та організаціях) з питань, що стосуються належного здійснення управління майном, передачу в оренду, забезпеченням нерухомого майна електроенергією, водо- та газопостачанням, телефонним звязком; здійснювати реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (в тому числі але не виключно права власності, інших речових прав, обтяжень речових прав тощо, щодо їх виникнення, припинення, переходу, зміни тощо) підписувати і подавати заяви про надання витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про державну реєстрацію припинення іпотеки та про державну реєстрацію припинення обтяження нерухомого майна; здійснювати інші права необхідні для здійснення належного управління майном.

5. В частині стягнення 445,62 доларів США процентів, 70369грн. 70коп. комісії, 72 464 грн. 62 коп. пені провадження припинити.

6. Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

В судовому засіданні 22.09.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення складено 28.09.2015 р.

Головуючий суддя Мазовіта А.Б.

Суддя Сухович Ю.О.

Суддя Ділай У.І.