ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.09.15р. Справа № 904/4719/15

За позовом Приватного підприємства "МВВ Постач", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК", м. Дніпропетровськ

про зобов'язання відновити дію рахунку для юридичної особи

Головуючий колегії ОСОБА_1

судді: Золотарьова Я. С., Петренко І. В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність б/н від 01.09.2015р.;

від відповідача: ОСОБА_3 довіреність № 855-О від 07.03.2014р.;

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство "МВВ Постач" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" про зобов'язання відновити дію рахунку для юридичної особи.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про розрахунково-касове обслуговування від 12.11.2014р., в частині здійснення розрахунково-касових операцій за рахунком № 0040.

Ухвалою суду від 02.06.2015р. порушено провадження по справі та призначено судове засідання на 30.06.2015р.

30.06.2015р. розгляд справи відкладено на 27.07.2015р., з 27.07.2015р. на 30.07.2015р.

24.07.2015р. відповідач подав до суду відзив на позовну заяву просив в задоволені позову відмовити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 30.07.2015р. розгляд справи призначено колегіально.

Автоматичною системою розподілу справи визначено наступний склад колегії: головуючий суддя: Мілєва І. В., судді: Ярошенко В. І., Петрова В. І.

Ухвалою суду від 31.07.2015р. прийнято справу до свого провадження та призначено судове засідання на 28.08.2015р.

28.08.2015р. відповідач подав до суду клопотання про призначення технічної експертизи довідки № 08.7.0.0.0/000 від 23.06.2015р., оскільки вважає що позивач самовільно вніс до вищевказаної довідки рядок "Стан рахунку 30040 UAH (Українська гривня) призупинено від 02.04.2015р.".

У зв'язку із перебуванням суддів Ярошенко В.І. та Петрової В.І. у щорічній відпустці судове засідання не відбулось.

Автоматичною системою розподілу справи визначено наступний склад колегії: головуючий суддя: Мілєва І. В., судді: Золотарьова Я. С., Петренко І. В.

Ухвалою суду від 31.08.2015р. прийнято справу до свого провадження та призначено судове засідання на 22.09.2015р.

У судове засідання з'явились представники позивача та відповідача.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач зазначає, що 12.11.2014р. між Приватним підприємством "МВВ Постач" та Публічним акціонерним товариством комерційним банком "Приватбанк" було укладено договір про розрахунково-касове обслуговування та відкрито рахунок № 0040 в філії "Розрахунковий центр" Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" для здійснення розрахунково-касових операцій юридичної особи - ПП "МВВ Постач".

Згідно довідки ПАТ КБ «Приватбанк» №08.7.0.0.0/010 від 24.06.2015р., наданої ПП «МВВ Постач», у ПАТ КБ «Приватбанк» відкрито рахунок № 0040, валюта українська гривня, дата відкриття 12.11.2014р.

Позивач у позовній заяві вказав, що розрахунково-касові операції проводилися підприємством позивача з 12.11.2014р. згідно умов та правил надання банківських послуг. Ніяких порушень порядку проведення розрахункових операцій позивач не здійснював, боргів по оплаті послуг перед банком або будь-якими третіми особами не мав. Однак 04.02.2015р. відповідач заблокував розрахунковий рахунок № 0040, припинив всі розрахунково-касові операції за цим рахунком, чим позбавив позивача права користування власними грошима.

Позивач, звертаючись до господарського суду з позовом, вважає, що відмовляючи у розпоряджанні грошовими коштами, що знаходяться на рахунку позивача, відповідач порушив положення договору, норми Цивільного кодексу України, у зв'язку з чим позивач просить суд зобовязати відповідача відновити дію рахунку № 0040.

Відповідно до статті 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банк має право надавати банківські та інші фінансові послуги (крім послуг у сфері страхування), а також здійснювати іншу діяльність, визначену в цій статті. Банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг. До банківських послуг, зокрема належить відкриття та ведення поточних рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах.

Розрахункові операції банків спрямовані на забезпечення взаємних розрахунків між учасниками господарських відносин, а також інших розрахунків у фінансовій сфері. Установи банків забезпечують розрахунки відповідно до законодавства та вимог клієнта, на умовах договору на розрахункове обслуговування (ст. 341 Господарського кодексу України).

За договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. (ст. 1066 Цивільного кодексу України).

Банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.(ч.1,3 ст. 1068 Цивільного кодексу України).

Банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом. (ст. 1071 Цивільного кодексу України).

Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. (ст. 1074 Цивільного кодексу України).

Банк має право використовувати кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами (п. 3.1.1.3. Умов та правил надання банківських послуг).

Банк не має права визначати і контролювати напрямки використання коштів клієнта і встановлювати інші , не передбачені договором або чинним законодавством обмеження його права розпоряджатися коштами на власний розсуд (п. 3.1.1.4. Умов та правил надання банківських послуг).

Банк здійснює припинення видаткових операцій по рахунку лише у разі накладення на кошти арешту відповідно до законодавства України. Припинення видаткових операцій здійснюється у межах суми, на яку накладений арешт, крім випадків, коли арешт накладений без встановлення такої суми (п. 3.1.1.16. Умов та правил надання банківських послуг).

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ч.3 ст.16 Цивільного кодексу України).

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що права та законні інтереси суб'єктів господарювання захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських відносин; іншими способами, передбаченими законом.

Порядок захисту прав суб'єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами (ч. 3 ст.20 Господарського кодексу України).

Позивач зазначає, що 04.02.2015р. відповідач припинив розрахунково-касові операції за рахунком. Разом з тим з довідки (поданої позивачем разом з додатковим поясненнями до суду 30.06.2015р.) ПАТ КБ «Приватбанк» №08.7.0.0.0/084 від 24.06.2015р. (наданої приватному підприємству «МВВ Постач» про обіг коштів за період з 01.01.2015р. по 24.06.2015р. за рахунком № 0040) вбачається, що у лютому, березні та квітні відбувалось як зарахування, так і списання коштів з рахунку; вихідний залишок 14 727,00грн.

Позивач у додаткових поясненнях, поданих до суду 30.07.2015р., вказав, що подавав платіжні доручення № 1 від 23.07.2015р на суму 14 000,00 грн. (одержувач - ТОВ "Охоронна агенція Багіра") (а.с. 92); № 2 від 23.07.2015р. на суму 14 000,00 грн. (одержувач ПП "АМЗ-Постач")(а.с.102) разом із заявою про закриття рахунку (а.с.100), однак працівники банку в усній формі пояснили, що не можуть їх прийняти та виконати.

У листі № 20152108/3143/2 від 21.08.2015р. відповідач повідомив позивача, що надані платіжні доручення не містять печатки та підпису уповноваженої особи, не подані у відповідній кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків. Щодо заяви про закриття рахунку не передбачено подання заяви про закриття рахунку засобами поштового звязку; також відсутнє належно оформлене розпорядження залишками коштів на рахунку. Наявна суперечність у існуванні двох платіжних доручень № 1 від 23.07.2015р. та № 2 від 23.07.2015р. Розбіжність підпису на поданих заявах та зразком підпису директора «МВВ Постач» ОСОБА_4 у картці із зразками підпису, що наявні в банку. (а.с.136-138).

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту.

28.08.2015р. відповідач подав до суду клопотання про призначення технічної експертизи довідки. Зважаючи на те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем невірно обрано спосіб захисту своїх прав та інтересів суд не вбачає підстав для задовлення клопотання про призначення експертизи.

Суд звертає увагу на наступне.

Якщо позивач вважає, що банком не виконані подані платіжні доручення № 1 від 23.07.2015р на суму 14 000,00 грн. та № 2 від 23.07.2015р. на суму 14 000,00 грн., він не позбавлений права звернутися до відповідача з позовною заявою щодо зобовязання їх виконати.

Разом з тим ч.1 ст.1075 Цивільного кодексу України унормовано, договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час.

Відповідно до п.3.4.1.20 Умов та правил надання банківських послуг поточні рахунки клієнтів закриваються, зокрема, на підставі заяви клієнта. Якщо протягом 12 місяців після закриття рахунку від клієнта не надійшло розпорядження про перерахування залишку коштів на інші рахунки, то такі залишки клієнт доручає зарахувати в дохід банку.

Тобто, Приватне підприємство "МВВ Постач" може подати належним чином оформлену заяву про закриття рахунку (з відповідним розпорядження про перерахування залишку коштів на інші рахунки) до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", а у разі відмови звернутися з відповідною позовною заявою до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем обрано неналежний спосіб захисту.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача у розмірі 1218,00гривень.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.1, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його оголошення, а у разі якщо в судовому засідання було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 28.09.2015

Головуючий колегії Суддя Суддя ОСОБА_1 ОСОБА_5 ОСОБА_6