номер провадження справи 35/102/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2015 Справа № 908/4231/15

Суддя господарського суду Запорізької області Топчій О.А.

при секретарі Коцар А.О.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, дов. б/н від 26.08.2015р.

від відповідача: не зявився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Завод підйомних машин та металоконструкцій, м. Запоріжжя

до Публічного акціонерного товариства ДТЕК Дніпроенерго, м. Запоріжжя

про стягнення 82358,71 грн.

ВСТАНОВИВ:

20.07.2015р. до господарського суду Запорізької області з позовною заявою звернулось Товариства з обмеженою відповідальністю Завод підйомних машин та металоконструкцій до Публічного акціонерного товариства ДТЕК Дніпроенерго про стягнення 162358,71 грн.

Позивач обґрунтовуючи свій позов посилається на те, що 27.02.2015р. між ТОВ Завод підйомних машин та металоконструкцій (надалі - Виконавець) та ПАТ ДТЕК Дніпроенерго (далі - Замовник) було укладено договір на виконання: проектно-вишукувальних робіт у відповідності до затвердженого замовником завдання на проектування (Додаток № 2 до договору) з ремонту крана-перевантажувача №2, інв. №К5091 на об'єкті ПАТ ДТЕК Дніпроенерго. Відповідно п. 1.1 договору: Виконавець зобов'язується виконати роботи, а Замовник - прийняти і оплатити роботи. Строки виконання робіт та оплати узгоджені сторонами в договорі та додатковій угоді. Проте відповідачем в порушення умов договору не здійснено розрахунки у сумі 143 956, 00 грн. з позивачем за виконані роботи, що змусило останнього звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 143 956, 00 грн.; суму пені у розмірі 13 961, 76 грн.; суму 3% річних у розмірі 698, 09 грн.; інфляційні витрати у розмірі 3742, 86 грн., суму сплачено судового збору та витрати на юридичні послуги адвоката.

20.07.2015р. автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено розподіл справ між суддями та визначено позовну заяву до розгляду судді Топчій О.А.

Ухвалою від 21.07.2015р. судом порушено провадження у справі № 908/4231/15 та присвоєно вищевказаній справі номер провадження 35/102/15. У сторін витребувані документи, які необхідні для всебічного та обєктивного розгляду і вирішення справи по суті, судове засідання призначено на 01.09.2015р. о/об 10 год. 30 хв.

В звязку з неявкою в судове засідання представників сторін, ухвалою суду від 01.09.2015р. розгляд справи відкладено на 17.09.2015р.

17.09.2015р. через канцелярію господарського суду від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій зазначено, що після подачі позовної заяви, 24.07.2015р. та 31.08.2015р. відповідачем була частково сплачена заборгованість в розмірі 80000 грн., в звязку з чим позивач зменшує розмір позовних вимог та просить стягнути 63956 грн. основного боргу, пеню в розмірі 13 961, 76 грн.; 3% річних в сумі 698, 09 грн.; інфляційні витрати у розмірі 3742, 86 грн., суму сплачено судового збору та витрати на юридичні послуги адвоката.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Заява позивача про зменшення позовних вимог прийнята та задоволена судом, оскільки такі дії позивача не суперечать чинному законодавству та не порушують чиї - небудь права і охоронювані законом інтереси. Спір розглядається з урахуванням наданих зменшень.

В судовому засіданні 17.09.2015р. представник позивача підтримав позовні вимоги, з урахуванням наданих зменшень.

В судове засідання 17.09.2015р. представник відповідача вдруге не зявився, причини неявки суду невідомі, про час та місце судового засідання був повідомлений вчасно та належним чином.

На адресу відповідача: 69006 м. Запоріжжя вул. Добролюбова, 20, направлялися ухвала суду від 21.07.2015р. про порушення провадження у справі та ухвала суду від 01.09.2015р. про відкладення розгляду справи, які станом на день розгляду справи на адресу суду не поверталися.

Згідно з п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

В п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення справи по суті, суд вважає можливим розглядати справу за відсутності представника відповідача, за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст. 75 ГПК України та за заявою представника позивача без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

В судовому засіданні 17.09.2015 р., на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, документи, надані позивачем додатково, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлено наступне.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу України зазначено, що однією із підстав виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк, є договір.

Як свідчать матеріали справи, 27.02.2015р. між ТОВ Завод підйомних машин та металоконструкцій (надалі - виконавець) та ПАТ ДТЕК Дніпроенерго (далі - замовник) було укладено договір на виконання проектно-вишукувальних робіт.

Відповідно п. 1.1 договору виконавець зобов'язується виконати проектно-вишукувальні роботи, у відповідності до затвердженого замовником завдання на проектування (Додаток № 2 до договору) на обєкті ПАТ ДТЕК Дніпроенерго Криворізька ТЕС. Капітальний ремонт крана-перевантажувача №2, інв. №К5091. Робочий проект» і здати їх замовнику, а замовник зобовязаний їх прийняти і оплатити.

Пунктом 1.4 договору, з урахуванням п. 1 додаткової угоди № 1, сторони обумовили, що закінчення робіт здійснюється впродовж 62 календарних днів з дати підписання договору, тобто до 30.04.2015року.

Прийом-передача виконаних робіт за договором оформляється шляхом підписання сторонами двостороннього акту здачі-приймання виконаних робіт.

Як свідчать матеріали справи, 29.04.2015 року повноваженими представниками сторін, без зауважень та заперечень підписано акт здачі-приймання виконаних робіт на загальну суму 143 956,00 грн.

Пунктом 2.3 договору передбачено, що розрахунки з виконавцем за даним договором здійснюються замовником протягом 5 робочих днів з 5 (пятого) календарного дня після підписання акта здачі-приймання - виконаних робіт.

Акт здачі-приймання виконаних робіт було підписано 29.04.2015 року, тобто відповідач до 12.05.2015р. мав виконати свої зобовязання щодо оплати за виконані роботи за договором.

Як вбачається з матеріалів справи, платіжним дорученням № НОМЕР_1 від 24.07.2015р. ПАТ ДТЕК Дніпроенерго оплатив 60000 грн., а платіжним дорученням № НОМЕР_2 від 31.08.2015р. сплатив 20000 грн., тобто, відповідач свої зобовязання за договором на виконання проектно-вишукувальних робіт від 27.02.2015р. виконав частково, сплативши за поставлений товар лише 80000 грн. Несплачена сума заборгованості станом на день розгляду справи становить 63956 грн.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст. 193 Господарського кодексу України та 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На особу, яка допустила неналежне виконання зобовязання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені статтею 611 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно із ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 4.1.1 договору передбачено, що у разі несвоєчасного виконання зобовязань по п. 2.3 замовник несе відповідальність у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення від суми невиконаного зобовязання.

Як вже зазначалося, суму за виконані роботи замовник сплачує не пізніше 12.05.2015р.

Позивачем пеня нарахована з 13.05.2015р. по 10.07.2015р. на суму 143956 грн. в розмірі 13961,76 грн.

Судом перевірено нарахування пені за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» та встановлено, що нарахування пені позивачем зроблено вірно.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано 3 % річних за період з 13.05.2015р. по 10.07.2015р. на суму 143956 грн. в розмірі 698,09 грн., а також позивачем нараховані інфляційні витрати за травень червень 2015р. в розмірі 3742,86 грн.

Право вимоги про сплату 3% річних та інфляційних витрат є правовими наслідками прострочення боржником грошового зобовязання, способом захисту майнового права та інтересу позивача, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Перевіривши розрахунок трьох відсотків річних та інфляційних витрат за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство», судом встановлено що позивачем розрахунки зроблені вірно.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що відповідач прострочив виконання своїх зобовязань щодо своєчасної оплати за договором на виконання проектно-вишукувальних робіт від 27.02.2015р., оплативши 80000 грн. після подачі позову до суду та порушення провадження у справі, то позовні вимоги позивача про стягнення 63956 грн. основного боргу, пені у розмірі 13 961, 76 грн.; 3% річних у розмірі 698, 09 грн. та інфляційних витрати в розмірі 3742, 86 грн. суд вважає законними, обґрунтованими, документально підтвердженими, а тому задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

Що стосується витрат, повязаних з оплатою послуг адвоката, суд відмовляє в задоволенні вимоги про стягнення 3000 грн. в повному обсязі, виходячи з наступного:

Згідно ч. 1 ст. 44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, витрат, пов'язаних з оплатою послуг адвоката тощо.

Підпунктом 6.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року, визначено, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

09.07.2015 року між ТОВ «Завод підйомних машин та металоконструкцій» (замовник) та ТОВ «Інформ Сервіс Плюс» (виконавець) укладено договір №09/07/01 на надання юридичних послуг.

Відповідно до п. 2.1 договору виконавець бере на себе обов'язок надавати замовнику юридичні послуги з питання судового стягнення заборгованості з ПАТ "ДТЕК Дніпроенерго".

У тому числі виконавець:

- представляє інтереси Замовника під час ведення справ у судових органах, подає та складає позовні заяви, претензії та інші процесуальні документи, виступає від імені Замовника в суді як повноправний представник, з усіма правами наданими ГПК, ЦПК, КАС України позивачу, відповідачу та третьої особі;

- надає інформаційно-консультаційні послуги з питань нормативного регулювання, цивільного права, участі в судовому процесі;

- надає усні та письмові консультації (особисті зустрічі, телефон, е-пошта);

- складає процесуальні документи (позовні заяви та інше);

- інші юридичні послуги (за домовленістю).

Матеріали справи містять доручення про надання правової допомоги від 10.06.2015р., укладене між ТОВ «Інформ Сервіс Плюс» та адвокатом ОСОБА_2, в якому зазначено, що обсяг та вартість наданої правової допомоги визначається у договорі про надання правової допомоги, укладеному між замовником - ТОВ «Інформ Сервіс Плюс» та клієнтом замовника ТОВ «Завод підйомних машин та металоконструкцій», який є невідємним додатком до цього договору і свідчить про виконання сторонами своїх зобовязань.

Також матеріали справи містять платіжне доручення № 1361 від 10.07.2015р., з якого вбачається про перерахування ТОВ «Завод підйомних машин та металоконструкцій» на користь ТОВ «Інформ Сервіс Плюс» 3000 грн. за юридичні послуги.

Разом з цим, позивачем не надано доказів в підтвердження того, що юридичні послуги за договором були надані, оскільки позовна заява підписана директором підприємства ОСОБА_3, в судове засідання 01.09.2015р. представник позивача не зявився; представником позивача в судовому засіданні був ОСОБА_1, який діяв на підставі довіреності від 26.08.2015р., що була видана директором підприємства, заява про зменшення позовних вимог також була підписана представником ТОВ «Завод підйомних машин та металоконструкцій» ОСОБА_1 на підставі довіреності.

Також матеріали справи не містять будь яких актів надання послуг, що б підтверджували виконання умов договору № 09/07/01 про надання юридичних послуг від 09.07.2015р.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 Господарського процесуального кодексу України).

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України визначає, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження надання останньому послуг адвоката , за які позивачем було сплачено 3000 грн. платіжним дорученням № 1361 від 10.07.2015р.

Таким чином не підлягають стягненню з відповідача витрати на юридичні послуги адвоката в розмірі 3000 грн.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України судовий збір стягується з відповідача на користь позивача в розмірі 1827 грн., враховуючи заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог.

Крім того, позивачу підлягає поверненню із Державного бюджету України судового збору в розмірі 1420,18 грн. внаслідок зменшення розміру позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» (69006, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, буд. 20, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод підйомних машин та металоконструкцій» (69002, м. Запоріжжя, вул. Крива Бухта, буд. 89-А, ) суму заборгованості за договором на виконання проектних і вишукувальних робіт від 27 лютого 2015 року у розмірі 63 956 (шістдесят тисяч дев'ятсот п'ятдесят шість) гривень та 00 коп., пеню в розмірі 13961 (тринадцять тисяч девятсот шістдесят одна) грн. 76 коп., 3 % річних в сумі 698 (шістсот девяносто вісім) грн. 09 коп., інфляційні витрати в розмірі 3742 (три тисячі сімсот сорок дві) грн. 86 коп. та 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. судового збору. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку для подання апеляційної скарги з моменту оформлення та підписання повного тексту рішення.

Повне рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 22.09.2015р.

Суддя О.А. Топчій