РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2015Справа №910/19538/15

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна»
доПриватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія»
простягнення 6379 грн. 04 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

29.07.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» з вимогами до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення 6379 грн. 04 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм законодавства України та договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності не виконав зобов'язання щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну власника автотранспортного засобу Фольксваген, державний номер НОМЕР_1, водієм транспортного засобу Ніссан, державний номер НОМЕР_2, цивільно-правова відповідальність власника якого застрахована відповідачем відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/3647386, та право вимоги за якою перейшло до позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.08.2015 порушено провадження у справі № 910/19538/15 та справу призначено до розгляду на 07.09.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2015, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 18.09.2015.

Представник позивача у судове засідання 18.09.2015 не з'явився, про причини неявки не повідомив, 19.08.2015 через відділ діловодства суду подав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 190.

Представник відповідача у судове засідання 18.09.2015 не з'явився, про причини неявки не повідомив, вимог ухвали суду не виконав, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 876.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувається з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 18.09.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Відомостей № 9342120 про дорожньо-транспортну пригоду та постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 07.02.2014 у справі № 761/3863/14-п (провадження № 3/761/1075/2014) встановлено, що 30.01.2014 ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Ніссан, державний номер НОМЕР_2, порушила п. 13.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем Фольксваген, державний номер НОМЕР_1, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Вищевказаною постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

30.12.2013 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Онур Конструкціон Інтернешнл» (страхувальник, вигодонабувач) укладено Генеральний договір добровільного страхування наземного транспорту № 06/6752050/1809/13, яким передбачено страхування майнових інтересів страхувальника (вигодонабувача), пов'язаних з володінням, користуванням та розпорядженням транспортними засобами, зазначених у Додатку № 1 до Договору, серед яких автомобіль Фольксваген, державний номер НОМЕР_1.

Відповідно до п. 9.1 вказаного Договору, строк його дії встановлено з 31.12.2013 по 30.12.2014.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У відповідності до частини 1 статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Судом встановлено, що на підставі рахунку станції технічного обслуговування позивачем було здійснено розрахунок суми матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Фольксваген, державний номер НОМЕР_1, (копія розрахунку від 31.03.2014 знаходиться в матеріалах справи) та визначено вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля у розмірі 6879 грн. 05 коп.

При цьому, у вказаному розрахунку суми матеріального збитку зазначено здійснити виплату за вирахуванням ПДВ 20%, тобто у розмірі 5732 грн. 54 коп.

Так, відповідно до п. 15.9 Генерального договору добровільного страхування наземного транспорту № 06/6752050/1809/13 від 30.12.2013, при пошкодженні застрахованого транспортного засобу, крім випадків конструктивної загибелі, розмір страхового відшкодування за шкоду, заподіяну застрахованому ТЗ та (або) додатковому обладнанню внаслідок настання страхового випадку, визначається у розмірі прямого матеріального збитку відповідно до п. 15.6 даного Договору з вирахуванням, зокрема, розміру ПДВ, крім випадків перерахування страхового відшкодування на СТО, що зареєстроване у встановленому відповідно до законодавства порядку як платник ПДВ; надання страхувальником документів, що підтверджують факт виконання відновлювального ремонту СТО, яка у встановленому законом порядку зареєстрована як платник ПДВ, та факт оплати таких робіт.

Згідно зі страховим актом № НОМЕР_3 від 10.04.2014, складеним позивачем, розмір страхового відшкодування за Генеральним договором добровільного страхування наземного транспорту № 06/6752050/1809/13 від 30.12.2013 становить 5732 грн. 54 коп. (тобто, 6879 грн. 05 коп. за вирахуванням ПДВ).

Згідно з актом виконаних робіт № Н4214756 від 14.05.2014, складеним Товариством з обмеженою відповідальністю «Атлант-М Дніпровська набережна» та замовником, фактична вартість відновлювального ремонту автомобіля Фольксваген, державний номер НОМЕР_1, становить 6879 грн. 04 коп. (разом з ПДВ).

Судом встановлено, що роботи, наведені в акті виконаних робіт № Н4214756 від 14.05.2014, знаходяться у причинно-наслідковому зв'язку з тими пошкодженнями автомобіля Фольксваген, державний номер НОМЕР_1, які зазначені у первинній довідці, складеній за обставинами ДТП та виданій Відділом ДАІ Шевченківського РУ ГУ МВС України у м. Києві, а також в акті огляду транспортного засобу від 31.01.2014.

З огляду на надання страхувальником доказів фактичного виконання відновлювального ремонту транспортного засобу Фольксваген, державний номер НОМЕР_1, (акту виконаних робіт № Н4214756 від 14.05.2014), позивачем було донараховано суму страхового відшкодування на розмір ПДВ, а саме на суму 1146 грн. 50 коп. (955 грн. 42 коп. + 191 грн. 08 коп.), що відображено в страховому акті 3 № НОМЕР_3 від 06.03.2015.

У позовній заяві та долученій до позову бухгалтерській довідці № 22-19/5452 від 27.04.2015 позивач зазначив, що сума страхового відшкодування за Генеральним договором добровільного страхування наземного транспорту № 06/6752050/1809/13 від 30.12.2013 у загальному розмірі 6879 грн. 04 коп. була зарахована в рахунок несплаченої частини страхового платежу на підставі п. 16.10 Договору.

Так, відповідно до п. 16.10 Договору, у разі сплати страхового платежу частинами і настання події, що може бути визнана страховим випадком, до повної сплати страхувальником страхового платежу вважається, що наступає строк виконання зобов'язань страхувальником зі сплати несплачених частин страхового платежу;частина несплаченого страхового платежу повинна бути сплачена страхувальником протягом 3 днів з дати настання події, що може бути визнана страховим випадком. Несплата страхувальником несплачених частин страхового платежу у зазначений строк в цьому випадку не є підставою для відмови у здійсненні виплати страхового відшкодування. При цьому страховик зменшує розмір страхового відшкодування на суму однієї або декількох несплачених частин страхового платежу, про що робиться відповідна відмітка у страховому акті.

Відповідно до п. 8.1 Договору, страховий платіж за кожним застрахованим ТЗ та ДО за цим Договором, зазначений у Додатку № 1.

Відповідно до п. 8.2 Договору, загальний страховий платіж за цим Договором становить 192891 грн. 33 коп.

Згідно з п. 8.3 Договору, страховий платіж, зазначений у п. 8.2 Договору, повинен бути сплачений безготівково шляхом перерахування на рахунок або готівкою в касу страховика частинами: перша частина у розмірі 48222 грн. 84 коп. по 30.12.2013; друга частина - 48222 грн. 84 коп. по 30.03.2014 ; третя частина - 48222 грн. 84 коп. по 30.06.2014 та четверта частина - 48222 грн. 01 коп. по 30.09.2014.

Відповідно до Додатку № 1 до Договору, страховий платіж для автомобіля Фольксваген, державний номер НОМЕР_1, становить 8754 грн. 52 коп.

Відповідно до статті 601 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Таким чином, зарахування зустрічних однорідних вимог є одностороннім правочином, а отже, згода страхувальника на зарахування суми страхового відшкодування в рахунок несплаченої частини страхового платежу за договором не потрібна.

Згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку в правомірності зарахування позивачем страхового відшкодування в розмірі 6879 грн. 04 коп. в рахунок погашення несплачених страхових платежів за Генеральним договором добровільного страхування наземного транспорту № 06/6752050/1809/13 від 30.12.2013.

Як встановлено судом, на момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Ніссан, державний номер НОМЕР_2, була застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська транспортна страхова компанія» відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/3647386 із встановленим розміром страхової суми за шкоду заподіяну майну - 50000 грн 00 коп., франшизи - 500 грн. 00 коп. (відповідно до витягу з єдиної централізованої бази МТСБУ, який долучено позивачем до позовної заяви).

13.05.2015 позивач звернувся до відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування вих. № ЦУА/688/15 від 12.05.2015, яка була отримана відповідачем 15.05.2015, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 906 (копія долучена позивачем до позовної заяви).

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Нормами статті 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У відповідності до пункту 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до частини 2 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з нормами статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику, позивач набув право вимоги до особи відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13.

Так як цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Ніссан, державний номер НОМЕР_2, станом на дату ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська транспортна страхова компанія» за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/3647386, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язок щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП водієм транспортного засобу Ніссан, державний номер НОМЕР_2, власнику автотранспортного засобу Фольксваген, державний номер НОМЕР_1, покладається на відповідача (в межах страхової суми та за вирахуванням франшизи).

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" встановлено, що проведення оцінки майна є обов'язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Водночас, Законом України «Про обов'язкове страхування власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов'язкового проведення професійної оцінки шкоди, завданої при ДТП транспортному засобу, суб'єктами оціночної діяльності та необхідність відшкодування шкоди не ставиться у залежність від проведення такої оцінки. Звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, у якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, яку необхідно витратити на відновлення транспортного засобу, а отже така оцінка може бути здійснена на підставі рахунків СТО.

Суд дійшов висновку, що проведення оцінки суб'єктом оціночної діяльності завданої шкоди є необхідним лише у випадку наявності підстав для вирахування коефіцієнту фізичного зносу у випадках і порядку, передбаченому Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395).

Відповідно до пункту 7.38 вказаної Методики значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

Згідно з п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 142/5/2092, строк експлуатації - період часу від дати виготовлення КТЗ до дати його оцінки.

Зі свідоцтва про реєстрацію пошкодженого автомобіля Фольксваген, державний номер НОМЕР_1, (копія якого міститься у матеріалах справи), вбачається, що рік випуску автомобіля - 2011, а отже на момент ДТП строк його експлуатації не перевищував семи років.

Судом також враховано, що у пункті 7.39 вищезазначеної Методики наведені винятки стосовно використання зазначених у пункті 7.38 Методики вимог, однак доказів щодо існування вказаних обставин відповідачем суду надано не було.

Таким чином, акт виконаних робіт № Н4214756 від 14.05.2014 є належним доказом вартості відновлювального ремонту автомобіля Фольксваген, державний номер НОМЕР_1.

Водночас, суд зазначає, що відповідач не позбавлений був права у випадку непогодження із визначеною позивачем вартістю відновлювального ремонту автомобіля Фольксваген, державний номер НОМЕР_1, скласти власний звіт про оцінку вартості ремонту (відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

З урахуванням того, що до позивача переходить право вимоги щодо виплати страхового відшкодування за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/3647386 у межах фактично здійснених ним витрат (6879 грн. 04 коп.) та в межах вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля (6879 грн. 04 коп.) з урахуванням франшизи за Полісом АС/3647386 у розмірі 500 грн. 00 коп., суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення 6379 грн. 04 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 75, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 77; ідентифікаційний код: 22945712) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (03049, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 25; ідентифікаційний код: 23510137) грошові кошти у розмірі 6379 (шість тисяч триста сімдесят дев'ять) грн. 04 коп. та судовий збір у розмірі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання протягом 10 днів з дня складання повного рішення апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 23.09.2015

Суддя І.М. Отрош