КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2015 р. Справа№ 910/7254/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Гончарова С.А.

Шаптали Є.Ю.

розглянув апеляційну скаргу ПАТ "Банк Контракт" на рішення господарського суду м. Києва від 18.06.2015року № 910/7254/15-г (суддя С.В. Стасюк.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк Контракт"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енігма-К"

про стягнення 71 063,28 грн.

за участю представників сторін:

позивача-Ерагінський П.О. за довіреністю

відповідача- Ільїна Д.В. за довіреністю

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 18.06.2015р. у справі № 910/7254/15-г позов Публічного акціонерного товариства "Банк Контракт" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енігма-К" про стягнення 71 063,28 грн. Залишений без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням, позивач подав апеляційну скаргу до Київського апеляційного господарського суду, посилаючись на неповне з'ясування господарським судом всіх обставин, що мають значення, порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Представник позивача підтримав апеляційні вимоги,вважає що рішення місцевого суду підлягає скасуванню.

Представник відповідача, в судовому засіданні, проти вимог, викладених у апеляційній скарзі заперечував, просив залишити їх без задоволення, а рішення господарського суду без змін.

Розглянувши справу за правилами розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено матеріалами справи, 22.11.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енігма-К" (орендодавець) та Публічним акціонерним товариством Банк "Контракт" (орендар) укладено Договір суборенди нежитлового приміщення № 22112013 , за умовами якого позивач прийняв в користування нежитлове приміщення площею 178,9 кв. метрів, яке розташоване у будівлі за адресою: м. Київ, вул. Велика Житомирська, буд. № 30-А, з метою розміщення відділення банку.

Згідно з пунктом 1.3. Договору приміщення знаходиться в іпотеці відповідно до Договору іпотеки № 41/08-ю від 28.03.2008 року. Іпотекодержателем є Публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк".

Пунктом 2.1. Договору сторони погодили, що строк оренди складає період часу з моменту підписання акту приймання-передачі приміщення, за текстом Акт № 1 до 17.11.2016 року.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 525-526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання і одностороння зміна умов договору не допускаються, за винятком випадків, передбачених законом.

Позивач звернувся до господарського суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що з метою поліпшення приміщення, позивачем були виконані ремонтні роботи по облаштуванню приміщення; збитки, які складаються з вартості виконаних робіт та майна набутого відповідачем, яке не може бути вивезене без втрати його функціонального призначення складають 71 063,28 грн.; подальше користування приміщенням неможливо в зв'язку з недійсністю договору суборенди нежитлового приміщення № 21112013 від 22.11.2013 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, господарський суд виходив з того, що згода орендодавця у вигляді додатка до Договору "Про узгодження обсягів та порядку виконання робіт з поліпшення приміщення" відсутня; позивачем не представлено належних (первинних) доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, а відтак матеріали справи не свідчать про порушення відповідачем прав позивача, що виключає можливість їх захисту в судовому порядку.

Заперечуючи проти рішення, позивач наполягає на позовних вимогах, а також звертає увагу на те, що суд дійшов помилкового висновку щодо правомірності здійснених полишень, оскільки вимоги НБУ передбачають для банківських установ захищеність та безпеку, тому використання приміщення за цільовим призначенням не можливо без здійснення таких поліпшень. Судом не було досліджено правоздатність особи, що склала акт про перевірку предмета іпотеки на погодження такого правочину, тому даний акт є лише підтвердженням обізнаності ПАТ «Креді Агріколь Банк» про факт наявності орендних правовідносин, але не формою погодження.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

В силу ч. 3 ст. 12 Закону України "Про іпотеку" правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

Згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 769 ЦК України передання речі у найм не припиняє та не змінює прав на неї третіх осіб, зокрема права застави.

Разом з тим, крім листа ПАТ «Креді Агріколь Банк» про нібито недійсність договору суборенди в порядку ст. 215 ЦК України матеріали справи не містять.

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги твердження позивача, що базуються на відповіді ПАТ «Креді Агріколь Банк» про нібито непогодження з договором оренди, оскільки орендні правовідносини склались у листопаді 2013р., акт перевірки майна датований 20.12.2013р., а повторний акт перевірки майна датований 20.08.2014р., що свідчить не тільки про обізнаність іпотекодержателя про перебування майна, що знаходиться в іпотеці, в оренді, але і про його згоду на орендні правовідносини, враховуючи надсилання відповідного листа зі спливом року від дати складання першого акту перевірки майна.

Слід зазначити, що заперечення ПАТ «Креді Агріколь Банк» стосуються супутніх договорів, як то договір суборенди, укладеного сторонами у справі, тоді як його дія припиняється з моменту припинення основного договору оренди, заперечень стосовно якого матеріали справи не містять.

Основний договір оренди від 21.11.2013, укладений між іпотекодавцями ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ТОВ «Енігма-К», в судовому порядку недійсним не визнавався, даних про розірвання чи припинення його дії матеріали справи не містять.

Отже, у колегії суддів відсутні підстави вважати договір суборенди, укладений сторонами у справі таким що припинив свою дію або такий що не відповідає приписам ст.ст. 203,215 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 ГК України ,ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до положень ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язаннями є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язала вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

До договору піднайму застосовуються положення про договір найму (ч. 3 ст. 774 ЦК України).

Аналіз законодавства та змісту умов договору суборенди свідчать про те, що лише підписання сторонами акта приймання-передачі є підтвердженням того, що суборендар прийняв приміщення в фактичне користування у стані, що повністю його задовольняє на момент передачі.

З укладеного договору вбачається, що приміщення сторонами оглянуте, характеристики приміщення і обсяг інженерних мереж придатні для цілей з якими буде використовуватись (п.2.2)

Положеннями ч. 3 ст. 773, ч. 1 ст. 778 ЦК України передбачено, що обов'язковою передумовою зміни (поліпшення) речі, переданої в найм, є наявність на це згоди наймодавця, і лише наявність такої згоди надає право наймачеві на відшкодування вартості необхідних витрат на поліпшення речі (ч. 3 ст. 778 ЦК України).

При цьому, якщо наймач без згоди наймодавця зробив поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, він не має права на відшкодування їх вартості (ч. 5 ст. 778 ЦК України).

З огляду на п.4 договору сторони визначили, що перепланування, вдосконалення та перероблення приміщення можливе лише за згодою орендодавця, що оформлюється безпосередньо додатковою угодою «Про узгодження обсягів та порядку виконання робіт з поліпшення приміщення». Необхідні дозволи на проведення відповідних робіт покладаються виключно на орендаря. При цьому, зроблені поліпшення переходять у власність орендодавця та не зараховуються в рахунок орендної плати, не відшкодовуються, тобто орендар відмовляється від права на компенсацію вартості таких поліпшень.

Як правильно встановлено місцевим судом та не спростовано позивачем, додаток до договору «Про узгодження обсягів та порядку виконання робіт з поліпшення приміщення» сторонами не укладався та не підписувався, дозвільних документів для здійснення поліпшень приміщення не надано.

Крім того, аналіз актів з переліком виконаних робіт свідчить про те, що дані поліпшення ( фарба, обоі, стеля, захисна плівка на окна, тощо) не можна кваліфікувати як такі що спрямовані на захищеність та безпеку банківської установи, як того вимагає НБУ, а встановлені сейфи не можливо відокремити.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги , а рішення господарського суду є обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству.

Керуючись ст. ст. 99, 101,103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ПАТ "Банк Контракт" залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 18.06.2015 року у справі № 910/7254/15-г залишити без змін.

2. Матеріали справи повернути господарському суду міста Києва .

Постанова може бути оскаржена впродовж двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

повний текст постанови підписаний 22.09.2015

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді С.А. Гончаров

Є.Ю. Шаптала

.