Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "24" вересня 2015 р. Справа № 906/1237/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Шніт А.В.

при секретарі Антонюк Н.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 І - дов. б/н від 03.08.2015

від відповідача 1: ОСОБА_2 - дов. №2015/09/23-1 від 23.09.2015;

від відповідача 2: ОСОБА_3 - дов. б/н від 01.06.2015;

ОСОБА_4 - дов. №4 від 05.01.2015.

від ТОВ "Агро Ват": не з'явилися;

від Відділу державної виконавчої служби Радомишльського районного управління юстиції Житомирської області: не з'явився

від Відділу примусового виконання рішення УВДС ГТУЮ у Житомирській області: ОСОБА_5 - №520 від 16.06.2015

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вишевичі"

до 1) Приватного підприємства "Агро-ФТ"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімічна компанія "Вітагро"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро ВАТ"

на стороні відповідача 2 - Відділу державної виконавчої служби Радомишльського районного управління юстиції Житомирської області

на стороні відповідача 2 - Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області

про визнання права власності на техніку та звільнення її з-під арешту

Позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання права власності на техніку та звільнення її з-під арешту.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на укладені між Товариством з обмеженою відповідальністю "Вишевичі" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро ВАТ" договори купівлі-продажу сільськогосподарської та тракторної техніки №25/02-1, №25/02-2, №25/02-3, №25/02-4, №25/02-5 від 25.02.2015, №25/03-1 від 25.03.2015 та акти прийому-передачі товару від 02.03.2015 і 25.03.2015 - відповідно.

Крім того, 06.08.2015 позивачем подано заяву про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом заборони Відділу державної виконавчої служби Радомишльського районного управління юстиції Житомирської області вчиняти будь-які дії щодо спірного майна.

24.09.2015 до суду від позивача надійшла заява про уточнення найменування сільськогосподарської техніки в позовній заяві про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту, згідно якої позивач просить суд визнати право власності на наступне майно:

1) Гічкозрізувач "Рафаель", тип "RAFALE" 3200, 4х75, серія 230791RK475 (зелений) AVR, 2008 р.в.;

2) Кара ТСМ 20, модель FD20Z5Т, серія В32ТЕ68275 (темно-жовтий), 2002 р.в.;

3) Міжрядний культиватор Struik тип 4RF 315, серія 047899 99BF (помаранчевий) б/у;

4) Розкидач причіпний для мінеральних добрив Kverneland Accord, модель Exacta-HL №VN 211402184, тип VN211, (червоний), 2013 р.в.;

5) Елеватор загрузочний, модель КТ 95, №280774, серійний №298010 (зелений) 2008 р.в.;

6) Трактор колісний CASE IH FARMALL 110 JX, 2012 р.в., заводський №HFJ113574 JAC78D, двигун №273372.

Також, 24.09.2015 від позивача надійшла заява про уточнення найменування сільськогосподарської техніки в заяві про вжиття заходів до забезпечення позову, в якій позивач просить заборонити органам державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії щодо наступного майна:

1) Гічкозрізувач "Рафаель", тип "RAFALE" 3200, 4х75, серія 230791RK475 (зелений) AVR, 2008 р.в.;

2) Кара ТСМ 20, модель FD20Z5Т, серія В32ТЕ68275 (темно-жовтий), 2002 р.в.;

3) Міжрядний культиватор Struik тип 4RF 315, серія 047899 99BF (помаранчевий) б/у;

4) Розкидач причіпний для мінеральних добрив Kverneland Accord, модель Exacta-HL №VN 211402184, тип VN211, (червоний), 2013 р.в.;

5) Елеватор загрузочний, модель КТ 95, №280774, серійний №298010 (зелений) 2008 р.в.;

6) Трактор колісний CASE IH FARMALL 110 JX, 2012 р.в., заводський №HFJ113574 JAC78D, двигун №273372.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги з врахуванням заяви про уточнення найменування спірного майна підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник 1-го відповідача в засіданні суду підтримав надане 24.09.2015 до суду письмове пояснення на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Зокрема, вважає, що перехід права власності від Приватного підприємства "Агро-ФТ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро ВАТ" відбувся до моменту відкриття виконавчого провадження №43775881. Крім того, зазначив, що ПП "Агро-ФТ" взагалі не було власником сільськогосподарської техніки - Кари дизельної ТСМ 20, що також є предметом спору.

Представники 2-го відповідача в засіданні суду проти позову та заяви про вжиття заходів до забезпечення позову заперечили в повному обсязі з підстав, викладених у запереченні на позовну заяву і письмових запереченнях на заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, наданих до суду 18.08.2015. Зокрема, вважають, що позивач не набув права власності на спірне майно у порядку, передбаченому чинним законодавством. Тому, просять суд відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро ВАТ" в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно і належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 1, т.3).

Представник відділу ДВС Радомишльського РУЮ в судове засідання не з'явився. 19.08.2015 до суду направив пояснення №5575/3-27/1, в яких повідомляє, що ПП "Агро-ФТ" є боржником у виконавчих провадженнях №43775558 та №43775881, тому, з метою об'єднання їх у зведене виконавче провадження винесено постанову від 04.08.2015 про передачу матеріалів цих проваджень до Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області.

Представник Відділу примусового виконання рішень управління ДВС в засіданні суду підтвердив, що матеріали виконавчого провадження передані відділом ДВС Радомишльського РУЮ постановою про передачу матеріалів виконавчого провадження від 04.08.2015. Заперечив щодо позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін і третіх осіб, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 24.02.2014 у справі №924/1614/13 з Приватного підприємства "Агро-ФТ" (1-ий відповідач) стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімічна компанія "Вітагро" (2-ий відповідач) 827939,68грн - основного боргу, 36292,74грн - пені, 296205,94грн - штрафу, 8363,83грн - 3% річних. При цьому, солідарним боржником зазначено Виробничий сільськогосподарський кооператив "Шпичинці".

На виконання даного рішення видано наказ №924/1614/13 від 24.02.2014 (а.с. 5, т.2).

20.06.2014, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімічна компанія "Вітагро" №102 від 10.06.2014 (а.с. 3, т.2), державним виконавцем ВДВС Радомишльського районного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №43775881 (а.с. 6-7, т.2).

У межах даного виконавчого провадження 05.03.2015 державним виконавцем ВДВС Радомишльського районного управління юстиції складено акти опису й арешту майна боржника - Приватного підприємства "Агро-ФТ" (а.с. 130-131, т.2), якими накладено арешт, зокрема, на наступне майно:

- подрібнювач (зелений) AVR, 2008, тип - RAFALE 3200, 4-75, серія 230791RK475;

- електрокар ТСМ 20, темно-жовтого кольору, модель FD2025Т, 2002 р.в.;

- розкидач міндобрив, червоний, Kverneland Accord, модель Exacta-HL №VN, НОМЕР_1, 2013 р.в.;

- лінія-транспортер, зелена, модель КТ 95, №280774, серійний №298010, 2008 р.в.;

- трактор, червоний, CASE без ДНЗ, FARMALL, №1109К;

- подрібнювач (помаранчевий) Struik, тип 4RF 315, серія 047899 99BГ.

15.05.2015 державним виконавцем Відділу ДВС Радомишльського районного управління юстиції у межах виконавчого провадження №43775881 за участю понятих та у присутності державного виконавця і начальника Відділу ДВС Радомишльського районного управління юстиції, представника стягувача та Радомишльського РВ УМВС складено акт, яким встановлено, що описане майно залишене на зберігання директору ПАТ "Вишевичі агротехніка" ОСОБА_6 (а.с. 186, т.1).

Згідно постанови про заміну зберігача майна ПП Агро-ФТ від 15.05.2015 у виконавчому провадженні №43775881, винесеної державним виконавцем Відділу ДВС Радомишльського районного управління юстиції, замінено зберігача майна - голову правління ПАТ "Вишевичі Агротехніка" ОСОБА_6 на представника ТОВ "Агрохімічна компанія "Вітагро" ОСОБА_4 (а.с. 187-188, т.1).

Слід зазначити, що дійсно, ч.1 ст.60 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" роз'яснив, що за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Разом з тим, надавши правову оцінку усім доказам, наданим сторонами та наявним у матеріалах справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, враховуючи наступне.

Згідно ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За приписами ст.392 ЦК України позов про визнання права власності подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою або у разі втрати документів, що засвідчують приналежність їй права. Тобто, метою подання цього позову є усунення невизначеності у суб'єктивному праві, належному особі, судове рішення про задоволення таких вимог має ґрунтуватись на встановленому судом у ході розгляду справи існуючому юридичному факті і не може підміняти собою правовстановлюючих документів.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 27.01.2014 у справі №916/1765/13 та від 07.04.2014 у справі №38/71.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Так, у матеріалах справи, знаходяться укладені між Товариством з обмеженою відповідальністю "Вишевичі" (покупець - позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро ВАТ" (продавець - третя особа на стороні позивача) договори купівлі-продажу сільськогосподарської та/або тракторної техніки №25/02-1, №25/02-2, №25/02-3, №25/02-4, №25/02-5 від 25.02.2015, та №25/03-1 від 25.03.2015 (з додатками до них) (а.с. 34-62, т.1).

Згідно договору №25/02-1 (а.с. 34-37, т.1) позивач придбав гічкозрізувач "Рафаель"; договору №25/02-2 (а.с. 39-42, т.1) - кару дизельну ТСМ 20; договору №25/02-3 (а.с. 44-47, т.1) - міжрядний культиватор Struik RF4, 4-х рідн., б/у; договору №25/02-4 (а.с. 49-52, т1) - розкидач причіпний для мінеральних добрив Exaсta-HL (3450); договору №25/02-5 (а.с. 54-57, т.1) - елеватор загрузочний КТ 95; договору №25/03-1 (а.с. 59-67, т.1) - трактор колісний, реєстраційний №41605АЕ, марки CASE IH FARMALL JX 110, 2012 року випуску, заводський №HFJ113574, двигун №273372.

Варто зазначити, що за змістом ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктами 3.1, 3.2. вказаних вище договорів визначено порядок набуття права власності на спірне майно, а саме: передача товару покупцеві має бути здійснена не пізніше 3 (трьох) робочих днів з дати укладання договору, право власності на товар переходить до покупця з моменту передачі товару і підписання акта приймання-передачі товару.

Дійсно, у матеріалах справи знаходяться акти прийому-передачі товару до вказаних вище договорів купівлі-продажу сільськогосподарської та/або тракторної техніки від 02.03.2015 і від 25.03.2015 (а.с. 38, 43, 48, 53, 58, 63, т.1). В пункті 3 зазначених актів сторони визначили, що ці акти прийому-передачі товару підтверджують проведення передачі товару покупцю згідно договору купівлі-продажу і є документом, який свідчить про перехід права власності на товар до покупця.

Разом з тим, в актах від 02.03.2015 прийому-передачі товару до договорів купівлі-продажу сільськогосподарської та/або тракторної техніки від 25.02.2015 (як і в самих договорах) не зазначено характеристик майна в контексті визначення останнього індивідуальними ознаками в розумінні ст.184 ЦК України.

Окрім того, варто зазначити, що відповідно до п.1.2. Порядку роботи, пов'язаної з реєстрацією та зняттям з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №644 від 22.11.2011 (зі змінами і доповненнями) власники, крім суб'єктів господарювання, які здійснюють оптову або роздрібну торгівлю машинами, зобов'язані зареєструвати в інспекції машини протягом десяти діб від дня придбання, митного оформлення або виникнення інших обставин, що є підставою для реєстрації.

Проте, позивач не надав доказів того, що спірне майно, яке підлягає такій реєстрації, зокрема, трактор колісний CASE IH FARMALL 110 JX, 2012 р.в., заводський №HFJ113574 JAC78D, двигун №273372, було зареєстровано у встановленому порядку за позивачем, і такі докази в матеріалах справи відсутні.

Також, суд звертає увагу на те, що майно, на яке позивач просить суд визнати право власності, не відповідає ні майну, зазначеному в договорах купівлі-продажу сільськогосподарської та/або тракторної техніки від 25.02.2015 і від 25.03.2015, ні майну, вказаному в актах прийому-передачі товару до вказаних вище договорів купівлі-продажу сільськогосподарської та/або тракторної техніки від 02.03.2015 і від 25.03.2015, ні майну, виявленому згідно актів опису й арешту майна боржника від 05.03.2015, так як останнє не ідентифікується індивідуально визначеними ознаками, про що суд вказував вище.

Разом з тим, слід зазначити, що такий спосіб захисту як "визнання права" може застосовуватись у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй права, тобто в разі необхідності підтвердження в судовому порядку наявності у певної особи к о н к р е т н о г о, в и з н а ч е н о г о з а з м і с т о м і з а о б с я г о м с у б ' є к т и в н о г о п р а в а.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 27.11.2014 у справі №35/398.

Проте, позивачем не доведено факту наявності в нього визначеного як за змістом, так і за обсягом суб'єктивного права - права власності на спірне майно.

Як визначає ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.34 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статті 33 ГПК України обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Отже, враховуючи викладені вище обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, не підтверджуються належними доказами, спростовуються матеріалами справи, тому задоволенню не підлягають.

Судові витрати відповідно до ст.49 ГПК України покладаються на позивача.

Крім того, суд розглянувши заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову, приходить до висновку про відмову в її задоволенні, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Стаття 67 ГПК України передбачає, що позов забезпечується, у тому числі, шляхом заборони відповідачеві вчиняти певні дії; заборони іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Як зазначено в п.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" (зі змінами і доповненнями), умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає в доказуванні обставин, з якими пов'язано вирішення питання про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватись за загальними правилами відповідно до ст. 33 ГПК України.

Суд зауважує, що, у даному випадку, позивач лише висловив припущення про утруднення чи неможливість виконання рішення суду в майбутньому.

Разом з тим, позивачем не надано належних доказів на підтвердження припущення, що майно, на момент подання позову до суду, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Крім того, як зазначено вище, суд відмовив у задоволенні позовних вимог у даній справі.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості заяви позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів до забезпечення позову, з урахуванням імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів до забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 49, 66, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Вишевичі" про вжиття заходів до забезпечення позову.

2. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Вишевичі" в задоволенні позову.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 29.09.15

Суддя Шніт А.В.

Віддрукувати:

1 - у справу

2 - ТОВ "Агро Ват" (рек. з пов.)

3- ДВС Радомишльського РУЮ (рек. з пов.)