РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2015Справа №910/13411/14

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Ю.БІ.АЙ"

про відшкодування шкоди в порядку регресу

Головуючий суддя Цюкало Ю.В. Суддя Ломака В.С.

Суддя Ярмак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Малахов С.М. - за довіреністю від 16.06.2015р.;

від відповідача: не з'явились.

В судовому засіданні 14 вересня 2015 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

В липні 2014 року до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "Ю.БІ.АЙ" про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 2 587,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що страхувальнику позивача було завдано майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась через порушення Правил дорожнього руху України водієм, цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем за полісом № АС/0454073.

31.07.2014 року через відділ канцелярії Господарського суду міста Києва позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача суму збитків у розмірі 5 175,00 грн.

В судовому засіданні 14.09.2015 року позивач звернувся до суду із клопотанням про зменшення розміру позовних вимог, у якому просив стягнути з відповідача 4 175,00 грн. страхового відшкодування.

Подані позивачем заява та клопотання були прийняті судом в порядку ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку із чим судом здійснюється розгляд спору з урахуванням останнього клопотання про зменшення позовних вимог.

Відповідач із позовом не погодився, звернувся до суду із відзивом, у якому за викладених підстав у задоволенні позову просив відмовити.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.07.2014 року прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №910/13411/14. Розгляд справи призначено на 30.07.2014 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.07.2014 року розгляд справи відкладено на 27.08.2014 року.

В судовому засіданні 27.08.2014 року представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про продовження строку розгляду спору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.08.2014 року, продовжено строк розгляду спору на 15 днів та відкладено розгляд справи до 08.09.2014 року.

В судовому засіданні 08.09.2014 року представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про продовження строку розгляду спору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.09.2014 року продовжено строк розгляду спору на 15 днів, відкладено розгляд справи на 01.10.2014 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.10.2014 року провадження у справі № 910/13411/14 зупинено до проведення судової автотоварознавчої експертизи, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

У грудні 2014 року через канцелярію до Господарського суду міста Києва від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, разом з матеріалами справи № 910/13411/14, надійшло клопотання № 15523/13-54 "Про надання матеріалів, необхідних для проведення експертизи" експерта ОСОБА_2

У вказаному клопотанні експерт просить надати фотографії пошкодженого автомобіля транспортного засобу - автомобіля "Kia Ceed", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 у цифровому форматі на електронному носії СД-диску.

У лютому 2015 року через канцелярію до суду надійшло повідомлення про неможливість надання висновку № 15523/14-54 від 30.01.2015 року від експерта ОСОБА_2

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.03.2015р., відповідно до ст.ст. 4-6, 79 Господарського процесуального кодексу України, провадження у справі № 910/13411/14 було поновлено та вирішено розгляд даної справи здійснити колегіально у складі трьох суддів.

Розпорядженням заступника голови Господарського суду міста Києва від 16.03.2015р. справу № 910/13411/14 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Цюкало Ю.В., суддя Ломака В.С., суддя Селівон А.М.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 16.03.2015р. справу №910/13411/14 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Цюкало Ю.В., суддя Ломака В.С., суддя Селівон А.М., розгляд справи призначено на 01.04.2015р.

Розпорядженням заступника голови Господарського суду міста Києва від 25.03.2015р., у зв'язку із перебуванням у відпустці судді Селівона А.М., справу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Цюкало Ю.В., суддя Ломака В.С., суддя Ярмак О.М.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 25.03.2015р. справу №910/13411/14 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Цюкало Ю.В., суддя Ломака В.С., суддя Ярмак О.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.04.2015 року призначено у справі № 910/13411/14 судову автотоварознавчу експертизу, та зупинено провадження у даній справі до надання висновку експерта.

22 липня 2015 року через канцелярію до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція Судових Експертиз" надійшли матеріали справи № 910/13411/14 разом з листом № ГСМК-П/010415 від 22.07.2014р. "Про повернення матеріалів справи", в якому повідомлено суд про неможливість проведення судової експертизи з підстав несплати вартості експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.08.2015 року поновлено провадження у справі № 910/13411/14, призначено розгляд справи на 14.09.2015 року.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

24 жовтня 2012 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Українська страхова група" (страховик) та Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України (страхувальник) був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-3001-12-00198 від 24.10.2012 року (копія договору в справі, по тексту - Договір або Договір добровільного страхування).

Позивач стверджує, що страхувальнику позивача було завдано майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась через порушення правил дорожнього руху водієм, цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем за полісом № АС/3746951, у зв'язку із чим з останнього підлягає стягненню 4 175,00 грн. страхового відшкодування.

У відзиві відповідача зазначено, що позивачем не надано доказів належного розрахунку розміру завданих страхувальнику останнього збитків, крім того, позивач не звертався у встановленому законом порядку із заявою про здійснення страхового відшкодування.

Оцінивши в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Судом встановлено, що 24 жовтня 2012 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Українська страхова група" та Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-3001-12-00198 від 24.10.2012 року.

Об'єктом договору добровільного страхування є транспортний засіб «Кіа», державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Вказаний транспортний засіб позивач прийняв на страхування на випадок заподіяння збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідний страховий випадок настав 28.03.2013р., коли ОСОБА_3, керуючи автобусом «Богдан», державний реєстраційний номер НОМЕР_3, в м. Києві по вул. Гетьмана, 34 перед початком руху не переконався в безпеці маневру, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного бокового інтервалу, що призвело до зіткнення з автомобілем «Кіа», державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

В результаті ДТП автомобіль «Кіа», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 було пошкоджено, що підтверджується довідкою виданою органами МВС України.

За наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди Позивачем було перераховано страхове відшкодування в розмірі 5 175,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 6928 від 24.04.2013р.

Статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

У відповідності до положень частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з положеннями статті 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За ст. 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно з постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 16.04.2013р. по справі № 760/6856/13-п (належним чином засвідчена копія постанови міститься в матеріалах справи), дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм ОСОБА_3 Правил дорожнього руху України. Останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Страхувальник має право вибору страховика для укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 14 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

З урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті, на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування (ст. 21 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Як свідчать матеріали справи, КП «Київпастранс» застраховано цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «Богдан», державний реєстраційний номер НОМЕР_3, шляхом укладення з відповідачем поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/0454073 (належним чином засвідчена копія полісу долучена до матеріалів справи).

У відповідності до ст. 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Отже, розмір шкоди (як оціненої так і фактично завданої) та коефіцієнт фізичного зносу застрахованого автомобіля підлягають доведенню перед судом сторонами спору належними засобами доказування відповідно до статей 32, 34 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи заперечення відповідача проти позову в частині розміру завданих страхувальнику позивача збитків, судом було призначено судову автотоварознавчу для його визначення.

Проте, 22 липня 2015 року через канцелярію до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція Судових Експертиз" надійшли матеріали справи № 910/13411/14 разом з листом № ГСМК-П/010415 від 22.07.2014р. "Про повернення матеріалів справи", в якому повідомлено суд про неможливість проведення судової експертизи з підстав несплати вартості експертизи, обов'язок по сплаті якої судом покладено на відповідача.

З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними доказами.

Відповідно до листа Верховного суду України від 19.07.2011 року «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування», визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди у разі виникнення спору щодо визначення розміру заподіяної шкоди, як правило, виходять із фактичної (реальної) суми, встановленої висновком судової автотоварозначної експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Відповідно до переліку виконаних робіт від 09.04.2013 року, складеного страхувальником та ФОП ОСОБА_4 вартість ремонту пошкодженого автомобіля «Кіа», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, складає 5 175,00 грн., згідно з калькуляцією № ДККА-25792 від 04.04.2013 року вартість ремонту зазначеного автомобіля складає 5 507,80 грн., за страховим актом № ДККА-25792 розмір страхового відшкодування складає 5 175,00 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Кіа», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, підлягає визначенню відповідно до вказаних вище доказів і становить 5 175,00 грн.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування (стаття 9 Закону України «Про страхування»).

Враховуючи викладене, зважаючи на положення ст. 1191 Цивільного кодексу України, ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а також те, що полісом № АС/0454073 встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 50 000,00 грн. та франшизу в сумі - 1 000 грн., сума страхового відшкодування, яке підлягає виплаті відповідачем за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації водієм ОСОБА_3 транспортного засобу «Богдан», державний реєстраційний номер НОМЕР_3, складає 4 175,00 грн. з розрахунку 5 175,00 грн. (оцінена шкода) - 1 000,00 грн. (франшиза).

З приводу посилань відповідача на те, що позивач не звертався до нього із заявою про сплату страхового відшкодування, суд відмічає наступне.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002 кожна особа має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб'єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов'язком особи, яка потребує такого захисту.

З огляду на викладене позивач отримує право вимоги потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування та не зобов'язаний звертатися безпосередньо до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплати матеріального відшкодування. Відповідно до зазначених вище норм позивач може реалізувати своє право шляхом подачі позову до суду (аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного суду України №23/279 від 28.08.2012р.).

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З урахуванням зазначеного позовні вимоги підлягають задоволенню повному обсязі.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору, відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група "Ю.БІ.АЙ» (04112, м. Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 48, офіс 708, ідентифікаційний код 31113488), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (03038, м. Київ, вулиця Федорова Івана, будинок 32 літ. А, ідентифікаційний код 30859524), на будь-який рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, грошові кошти: 4 175,00 грн. (чотири тисячі сто сімдесят п'ять гривень) страхового відшкодування та 1 827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень) судового збору. Видати наказ.

3. Копію даного рішення направити відповідачу по справі № 910/13411/14.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 18.09.2015р.

Головуючий суддя Цюкало Ю.В.

Суддя Ломака В.С.

Суддя Ярмак О.М.