КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2015 р. Справа№ 910/9140/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Синиці О.Ф.

За участю секретаря судового засідання Криворотька В.В.

представників сторін:

від позивача: Сліпченко М.С. за дов. № 41 від 21.04.2015 р.;

від відповідача: не з'явились.

перевіривши матеріали

апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські

продуктові традиції»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 17.06.2015 року

у справі № 910/9140/15 (суддя Комарова О.С.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дітрейд»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські

продуктові традиції»

про стягнення заборгованості у розмірі 603 293,21 грн. за

договором поставки № 244 від 01.08.2013 року

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.06.2015 року по справі № 910/9140/15 позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські продуктові традиції» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дітрейд» грошові кошти: основного боргу - 603 239,21 грн., 3% річних - 2 727,21 грн., інфляційні втрати - 65 155,66 грн. та судовий збір - 13 423,52 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські продуктові традиції» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2015 року по справі № 910/9140/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Судові витрати покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Дітрейд».

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2015 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські продуктові традиції» було прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді: Зеленін В.О., Шевченко Е.О. та призначено до розгляду на 16.09.2015 року.

Розпорядженням Заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 16.09.2015 року змінено склад судової колегії на наступний: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Зеленін В.О., Синиця О.Ф.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.09.2015 року справу № 910/9140/15 прийнято до провадження у вищезазначеному складі суду.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного судового рішення.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські продуктові традиції» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Дітрейд» у судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином, ухвала Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2015 року про прийняття справи до свого провадження отримана представником позивача 05.08.2015 року.

Колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника позивача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

01.08.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дітрейд» (далі - позивач (далі - постачальник, продавець, позивач, ТОВ «Дітрейд») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські продуктові традиції» (далі - покупець, отримувач, відповідач ТОВ «Українські продуктові традиції») було укладено договір поставки № 244 (далі - Договір).

За умовами Договору постачальник зобов'язується систематично доставляти і передавати у встановлені цим Договором строки продовольчу та (або) непродовольчу продукцію (далі - товар) у власність покупця, а покупець зобов'язується приймати товар у власність та оплачувати його на умовах цього Договору.

Згідно з п. 2.1 Договору, поставка товару покупцю здійснюється окремими партіями силами (в т.ч. транспортом) та за рахунок постачальника на умовах DDР у відповідності до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів «Інкотермс» (в редакції 2010 року) та на підставі прийнятих постачальником до виконання замовлень покупця.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 Договору товар, який є предметом цього Договору, повинен відповідати діючим державним стандартам, технічним умовам, санітарним, гігієнічним стандартам та правилам, встановленим чинним законодавством України. Постачальник гарантує, що товари, які є предметом поставки за цим Договором, є безпечними для життя, здоров'я навколишнього середовища, а також не завдадуть шкоди покупцю та кінцевому споживачу.

Як передбачено п. 4.5 Договору, при виявленні невідповідності товару за якістю, кількістю, комплектністю, маркуванням товару, що поставляється та/або тари, упакування, відповідним стандартам, технічним умовам, вимогам, передбаченим умовами цього Договору та або даним зазначеним у супроводжувальних документах, зазначених у п.п.2.11., 3.3 цього Договору, та умовам, визначеним п. 3.7, 3.8, 3.9 цього Договору, при підготовці до реалізації чи у період реалізації товару, покупець припиняє реалізацію товару та викликає представника постачальника протягом доби з моменту виявлення відповідних недоліків, повідомленням про виявлені недоліки товару (зареєстрованою телефонограмою, або по факсу, або повідомленням на е-mаіl постачальника, вказаний в № 2 до цього Договору) для складання акту про виявлені недоліки (далі - Акт). Для складання, оформлення та підписання акту постачальник повинен направити свого уповноваженого представника до покупця у термін, визначений покупцем у повідомленні. Акт складається уповноваженими представниками покупця та постачальника, у двох примірниках, по одному екземпляру для кожної сторони, з підписанням його повноважними представниками сторін та засвідчення належними печатками сторін.

Пунктами 5.6, 5.7, 5.8 Договору встановлено, що оплата поставленого товару здійснюється на підставі належним чином оформлених накладних (товарних, товарно-транспортних, видаткових, податкових). Загальна сума цього Договору обумовлюється сумами, зазначеними у накладних (товарно-транспортній або видатковій накладній) на кожну партію товару, що були поставлені протягом строку дії цього Договору, з урахуванням коригувань вартості повернутих, неякісних, неналежних товарів згідно з вимогами цього Договору. Оплата здійснюється покупцем в національній грошовій одиниці України через 45 (сорок п'ять) календарних днів за поставлений товар.

Згідно з п. 5.11 Договору оплата проводиться шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника та/або в готівковій формі.

За доводами позивача, ним на підставі Договору поставлено, а покупцем прийнято товар на загальну суму - 1 684 366,50 грн. Покупець свої зобов'язання за договором виконав частково оплативши вартість поставленого товару у сумі 1 081 073,29 грн., у зв'язку з чим, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 603 293,21 грн.

З огляду на вказане, ТОВ «Дітрейд» звернулося з даним позовом та просить стягнути на його користь з ТОВ «Українські продуктові традиції», з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, 723 984,89 грн., а саме: 603 293,21 грн. основного боргу, а також 65 155,66 грн. інфляційних втрат, 2 727,21 грн. 3 % річних, 52 808,81 грн. пені.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - п. 1 ст. 530 ЦК України.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до товарно-транспортних накладних наявних у матеріалах справи, позивач передав товар, а відповідач отримав товар, що підтверджується підписом на відповідних накладних, на суму 1 684 366,50 грн. (т.1 а.с. 67-243, т. 2 а.с. 1-280, т. 3 а.с. 1-250, т. 4 а.с 1-66).

Покупець оплатив отриманий товар частково у сумі 1 081 073,29 грн., що підтверджується довідкою банку № 5490 від 17.03.2015 року (т. 4 а.с. 67-70).

З огляду на вказане, у покупця утворилась заборгованість за Договором перед продавцем в розмірі 603 293,21 грн.

Відповідача, заперечуючи проти позову посилається на неналежну якість поставленої позивачем продукції.

Колегія суддів звертає увагу, що Договором встановлено порядок урегулювання спору, у випадку невідповідності товару. Відповідно до п.п. 4.5, 4.6, 4.7 Договору, у разі виявлення невідповідності товару покупець припиняє реалізацію товару та викликає представника постачальника протягом доби з моменту виявлення відповідних недоліків, повідомленням про виявлені недоліки товару для складання акту про виявлені недоліки.

Доказів відповідного звернення суду не надано, товар відповідачем прийнятий, що підтверджується товарно-транспортними накладними, які підписані сторонами без зауважень та заперечень. Акту, складеного протягом передбаченого періоду не було, що свідчить про те, що відповідач намагався уникнути свого обов'язку погасити заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.

Таким чином, відповідачем не спростовано наявність заборгованості за Договором. Доказів погашення вказаної заборгованості суду не надано.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення з покупця на користь постачальника грошових коштів за поставлений товар в розмірі 603 293,21 грн.

Крім того, позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 52 808,81 грн. пені за прострочення грошового зобов'язання.

Проте, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 52 808,81 грн. пені, оскільки у договорі не передбачено стягнення пені з покупця, внаслідок несплати грошових коштів за отриманий товар.

Відповідно до п. 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення неустойки у вигляді пені в розмірі 52 808,81 грн., оскільки в Договорі не передбачено такого виду забезпечення виконання основного зобов'язання.

Отже, Господарський суд міста Києва, перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат позивача, вважає обґрунтованими позовні вимоги про стягнення 3% річних в розмірі 2 727,21 грн. та інфляційних втрат в розмірі 65 155,66 грн.

Стосовно вимог позивача щодо стягнення з відповідача за період з 27.02.2015 року по 22.04.2015 року 3 % річних у розмірі 2 727,21 грн. та інфляційних втрат у розмірі 65 155,66 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів, провівши повторний арифметичний розрахунок, погоджується з висновком суду першої інстанції, про стягнення з відповідача на користь позивача 2 727,21 грн. 3 % річних та 65 155,66 грн. інфляційних втрат.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача, з урахування заяви позивача про збільшення позовних вимог, 671 176,08 грн., з них основного боргу - 603 239,21 грн., індексу інфляції - 65 155,66 грн. та 3 % річних - 2 727,21 грн.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські продуктові традиції» в апеляційній скарзі, не знайшли підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2015 року по справі № 910/9140/15 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські продуктові традиції» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські продуктові традиції» (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські продуктові традиції» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2015 року по справі № 910/9140/15 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/9140/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.О. Зеленін

О.Ф. Синиця

Повний текст рішення складено 21.09.2015 року.