ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2015 року Справа № 904/8858/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Виноградник О.М. ( доповідач)

суддів: Джихур О.В., Лисенко О.М. (зміни у складі колегії суддів на підставі розпорядження секретаря судової палати від 21.09.2015р.)

секретар: Ситниковій М.Ю.

Представники сторін:

позивача - Таліпова А.Г., дов. № 01-14/5/859вих від 17.08.2015р.;

відповідача - не з`явився; про час та місце судового засідання повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м.Дніпродзержинськ

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.07.2015 року по справі № 904/8858/14

за позовом Дніпродзержинської міської ради, м.Дніпродзержинськ

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м.Дніпродзержинськ

про повернення тимчасово зайнятої земельної ділянки та приведення її у придатний для використання стан

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину постанови (ст. ст.85, 99, 105 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 21.07.2015 року у справі № 904/8858/14 (суддя Кармазіна Л.П.) за позовом Дніпродзержинської міської ради, м.Дніпродзержинськ до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м.Дніпродзержинськ про повернення тимчасово зайнятої земельної ділянки та приведення її у придатний для використання стан позов було задоволено повністю, зобов`язано відповідача звільнити тимчасово зайняту земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 розташовану за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,0034 га, яку використовує ФОП ОСОБА_2 для ведення комерційної діяльності під розміщення об`єкту торгівлі (кіоск), повернувши її позивачу за актом приймання-передачі з приведенням вказаної земельної ділянки у придатний для використання стан, шляхом демонтажу об`єкту торгівлі (кіоску) за рахунок боржника; стягнуто з відповідача на користь позивача 1218 грн. судового збору (а.с.199-204).

Рішення господарського суду Дніпропетровської області мотивовано фактом користування відповідачем земельною ділянкою без достатніх правових підстав; в якості норм матеріального права господарський суд послався на ст.ст. 12, 126, 152, 211 Земельного кодексу України, ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 31, 34 Закону України «Про оренду землі».

Не погодившись з вищезазначеним рішенням місцевого господарського суду, до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся відповідач - ФОП ОСОБА_2, посилається на неповне з`ясування обставин справи, які мають значення для її правильного вирішення, порушення норм матеріального та процесуального права, зокрема:

- господарським судом були порушені норми ст..79 ГПК України, оскільки не задоволено клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до розгляду Заводським районним судом м.Дніпродзержинська позову ФОП ОСОБА_2 до Дніпродзержинської міської ради про визнання дій відповідача неправомірними та зобов`язання відповідача передати в оренду позивачу спірну земельну ділянку;

- також судом порушено ст..ст.4, 4-2, 4-3 ГПК України щодо рівності сторін в судовому процесі та ст..ст.42, 67 Конституції України, оскільки залишив заяву відповідача про зупинення провадження у справі без задоволення, судом порушено права відповідача на зайняття підприємницькою діяльністю;

- крім того, судом порушено ст.ст.33, 34. 36, 84 ГПК України, оскільки в рішенні господарського суду не зазначено та не надано жодної правової оцінки доказам належного користування земельною ділянкою, а саме, платіжним квитанціям по сплаті орендної плати, в зв`язку з чим, на думку скаржника, договір між сторонами був продовжений, тому судом порушено норми ст.ст.509, 525, 545 ЦК України, ст.181 Господарського кодексу України;

- також, на думку скаржника, судом до правовідносин сторін не застосована ст.377 ЦК України та ст.7 Закону України «Про оренду землі», відповідно до яких внаслідок переходу права власності на будівлю або споруду, переходить і право користування земельною ділянкою, а оскільки відповідач є власником павільйону (споруди), тому і право користування земельною ділянкою є правомірним;

- також господарський суд не застосував наслідки спливу строку позовної давності, оскільки акт обстеження земельної ділянки датований 17.08.2010р., тому, на думку скаржника. Позивачем пропущений строк позовної давності за цим спором.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу проти її задоволення заперечує, посилаючись на відповідність оскаржуваного судового рішення вимогам закону, матеріалам, обставинам справи, зазначає, що господарським судом було розглянуто клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, але не знайдено підстав для його задоволення; крім того, договір оренди землі, укладений між позивачем та відповідачем закінчив свою дію 23.09.2007р., а відповідач звернувся до позивача з метою оформлення документів про продовження дії договору оренди лише 05.12.2013р., тобто з порушенням строків, встановлених Законом України «про оренду землі», а сплата орендних платежів відповідачем здійснюється без належно оформлених правовстановлюючих документів на земельну ділянку та не може бути підставою для автоматичного продовження дії договору оренди землі. Щодо спливу строків позовної давності, про які зазначає відповідач, то згідно п.5.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» (зі змінами та доповненнями) статтею 268 ЦК України наведено не вичерпний перелік вимог, на які позовна давність не поширюється, а частиною 2 цієї статті встановлено, що законом можуть бути встановлені також інші вимоги, на які не поширюється позовна давність. Так, позовна давність не поширюється на вимоги про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження своїм майном (ст.391 ЦК України), оскільки в даному випадку йдеться про триваюче порушення, тому власник може пред`явити такий позов у будь-який час, що і було зроблено позивачем.

Враховуючи, що скаржника було належним чином сповіщено про час та місце судового засідання 03.09.2015р., 22.09.2015р., що підтверджується ухвалами суду апеляційної інстанції від 14.08.2015р., 03.09.2015р. (а.с.213, 228), а також поштовим конвертом, направленим рекомендованою кореспонденцією на адресу скаржника з поміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.230-232), в матеріалах справи міститься Витяг з ЄДР, в якому зазначена адреса скаржника, на яку було здійснено відправлення кореспонденції (а.с.233), а неявка скаржника не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті, то колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу в цьому судовому засіданні за відсутності відповідача або його представника.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення господарського суду Дніпропетровської області, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухав пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення слід залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.10.2004р. на підставі рішення Дніпродзержинської міської ради від 23.09.2004 року №421-16/ХХІV між Дніпродзержинською міською радою («орендодавець» за договором, позивач по справі) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 («орендар» за договором, відповідач по справі, скаржник) був укладений договір оренди земельної ділянки, відповідно до предмету якого «орендодавець» надає, а «орендар» приймає у строкове платне користування земельну ділянку площею 0,0034 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 згідно з планом земельної ділянки; цільове призначення земельної ділянки: землі роздрібної торгівлі та комерційних послуг (1.11.3); нормативна грошова оцінка земельної ділянки на момент укладання цього договору становить 31 592,19 грн.; земельна ділянка передається в оренду з метою несільськогосподарського використання для розміщення об»єкту торгівлі (кіоск) (п.п.1.1-1-5 р.1 договору (а.с.8-9)).

Пунктами 2.1-2.3 р.2 договору встановлено, що договір укладається на строк до 23.09.2007р.; після закінчення строку договору «орендар» має переважне право на поновлення його на новий строк; у разі, якщо «орендар» бажає продовжити термін дії договору, то він повинен не пізніше, ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово «орендодавця» про намір продовжити його дію; підписаний сторонами договір оренди набуває чинності після державної реєстрації.

Пунктом 4.2 договору сторонами домовлено, що після припинення дії договору «орендар» повертає «орендодавцеві» земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

Пунктом 5.1 договору встановлено, що на використання орендованої земельної ділянки існують такі обмеження та обтяження: будівництво будівель та споруд здійснюється відповідно до проектів, затверджених та погоджених у встановленому порядку; забезпечення збереження та вільний доступ до мереж і споруд міських комунікацій, які проходять по зазначеній території, для проведення ремонтних та профілактичних робіт, а також можливість прокладення нових інженерних комунікацій по узгодженню з «орендарем»; при цьому роботи з прокладення нових інженерних комунікацій виконуються у найкоротший термін, але не більше 3 календарних місяців за умови збереження виробничого циклу підприємства та обов'язковим поверненням земельної ділянки в первинний стан (як це було на початок робіт); стан земельної ділянки на початок та на кінець робіт фіксується двохсторонніми актами обстеження земельної ділянки.

Згідно з п.п.8.2.-8.3 р.8 договору договір втрачає чинність у разі його припинення або розірвання; дія договору припиняється, серед іншого, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Пунктом 8.7 р.8 договору сторони погодили, що у разі припинення або розірвання договору орендар має забезпечити виконання умов повернення земельної ділянки відповідно до умов цього договору.

Вищезазначений договір 19.10.2004р. зареєстрований за № 01768 та посвідчений першим заступником міського голови Добриніним В.Г. (а.с.8, у верхньому правому куті).

19.10.2004р. на виконання умов договору Дніпродзержинська міська рада передала, а ФОП ОСОБА_2 прийняв в оренду земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 0,0034 га, що підтверджується актом приймання-передачі (а.с.13).

Отже, як вбачається з умов договору та матеріалів справи, дія договору оренди земельної ділянки скінчилась 23.09.2007р. Доказів повернення земельної ділянки позивачу відповідачем матеріали справи не містять, такі докази відсутні.

17.08.2010р. начальником та головним спеціалістом відділу самоврядного контролю Управління земельних відносин міської ради, складений акт обстеження стану та дотримання умов використання земельної ділянки, відповідно до якого спірна земельна ділянка площею 0,0034 га по АДРЕСА_1 використовується фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (позивачем) під об'єкт торгівлі (кіоск) без відповідних документів на право користування цією ділянкою (а.с.15).

26.12.2013р. на звернення відповідача від 05.12.2013 року стосовно надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), позивач повідомив, що для подальшого опрацювання цього питання відповідачу необхідно надати копії правовстановлюючих документів на об'єкт нерухомого майна (лист № Л-10389 (а.с.194).

17.07.2014р. позивачем було направлено на адресу відповідача лист № 07-11/2235 про обстеження земельної ділянки, яким повідомив відповідача, що 29.07.2014р. відбудеться обстеження стану та дотримання умов використання земельної ділянки (а.с.14).

29.07.2014р. начальником та заступником начальника відділу контролю Управління земельних відносин міської ради за участю начальника-архітектора відділу планування, забудови міста та зовнішньої реклами Управління містобудування та архітектури міської ради, представника Державного підприємства "Проектний інститут "Дніпродзержинськцивільпроект" складений акт обстеження стану та дотримання умов використання земельної ділянки, яким встановлено, що на земельній ділянці площею 0,0034 га на відстані 14 м від проїжджої частини АДРЕСА_1, Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 розміщено тимчасову споруду розміром 6мх4,8м для провадження підприємницької діяльності; строк дії договору оренди земельної ділянки не продовжений, земельна ділянка до земель міста не повернута; документи на землекористування не оформлені, що є порушенням вимог земельного законодавства. В акті зазначено, що його копію направлено поштою на адресу землекористувача (а.с.16).

01.08.2014 року позивач направив відповідачу лист-попередження за №07-11/2376 від 01.08.2014 року про термінове приведення документів на землекористування у відповідність до вимог чинного законодавства (а.с.14).

Також лист про обстеження земельної ділянки був направлений позивачем відповідачу 19.12.2014р. (лист № 07-13/3972), 05.01.2015р. складений акт обстеження стану та дотримання умов користування земельною ділянкою та 19.01.2015р. направлений відповідачу лист-попередження про усунення порушень вимог законодавства (лист № 07-13/106 (а.с.70-72).

18.03.2015р. господарським судом Дніпропетровської області було припинено провадження у цій справі на підставі п.2 ч.1 ст.80 ГПК України, оскільки судом було встановлено, що спір між тими ж сторонами про той же предмет позову і з тих же підстав вже вирішений господарським судом, тому що рішенням по справі № 30/165-09 був задоволений позов Дніпродзержинського міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах держави в особі Дніпродзержинської міської ради до ФОП ОСОБА_2 про зобов`язання звільнити земельну ділянку та зобов`язання демонтувати об`єкт торгівлі (а.с.118-119).

07.05.2015р. постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду по цій справі апеляційну скаргу Дніпродзержинської міської ради було задоволено частково, ухвалу господарського суду від 18.03.2015р. - скасовано; справу направлено на новий розгляд до господарського суду (а.с.149-151). При цьому, судом апеляційної інстанції було встановлено, що підстави звернення з позовом у справі № 30/165-09 та № 904/8858/14 є різними.

21.07.2015р., за результатами нового розгляду справи, господарським судом Дніпропетровської області по цій справі прийнято рішення, яким позов Дніпродзержинської міської ради задоволено; зобов`язано відповідача звільнити тимчасово зайняту земельну ділянку, повернувши її в придатний для використання стан (а.с.199-204). Зазначений процесуальний документ і є предметом апеляційного оскарження.

Отже, закінчення терміну дії договору оренди землі, відсутність належним чином оформлених правовстановлюючих документів на продовження користування земельною ділянкою у відповідача, неповернення зазначеної земельної ділянки позивачу і стали підставою звернення останнього з позовом до господарського суду (а.с.2-3).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 13 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу; від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією, іншими законодавчими актами України.

Статтею 12 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад міста; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до Кодексу; здійснення контролю за використанням і охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства.

Згідно ст. 1 Закону України "Про оренду землі" від 06.10.1998р. (в редакції ЗУ від 19.12.2006р. № 489-V (яка діяла на час закінчення терміну дії договору)), оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, строк дії договору.

Статтею 31 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що договір оренди землі припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Частиною 1 ст. 34 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.

Відповідно до вимог ст. 211 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за такі порушення як самовільне зайняття земельних ділянок, порушення строків повернення тимчасово займаних земель або невиконання обов'язків щодо приведення їх у стан, придатний для використання за призначенням.

Статтею 212 Земельного кодексу України регламентовано, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними; приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки; повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Оскільки строк дії договору оренди земельної ділянки скінчився 23.09.2007р., доказів продовження строку дії договору оренди земельної ділянки матеріали справи не містять, спірна земельна ділянка не повернута відповідачем позивачу згідно з умовами договору, то господарським судом правомірно задоволено позов та зобов`язано відповідача звільнити тимчасово зайняту земельну ділянку з приведенням її до придатного до використання стану.

Щодо доводів скаржника про продовження терміну дії договору в зв`язку з належним виконанням відповідачем умов договору, а саме - сплати орендних платежів, то слід зазначити наступне.

Статтею 33 цього Закону (в редакції ЗУ від 19.12.2006р., яка була чинна станом на 23.09.2007р.) встановлено, що після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору; у разі поновлення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін; у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням.

Отже, а ні умовами договору від 15.10.2004р., а ні Законом України «Про оренду землі» в редакції чинній на час припинення правовідносин - 23.09.2007р., не було передбачено автоматичного продовження строку дії договору оренди земельної ділянки.

Статтями 142-145 Конституції України передбачено, що до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, крім інших об'єктів, належить земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень; права органів самоврядування захищаються у судовому порядку.

Статтею 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації; приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Відповідно до п. 34 ст. 26, п. 2 ст. 77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» питання регулювання земельних відносин (у тому числі надання земельної ділянки в оренду та поновлення договору оренди земельної ділянки) вирішується на пленарному засіданні ради - сесії.

Отже, законодавством передбачено, що способом волевияв лення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади щодо регулювання земельних відносин, є прийняття рішення сесії.

Відповідно до п. 2.17 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17 травня 2011 року «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» (зі змінами та доповненнями) у вирішенні спорів, пов'язаних з поновленням (пролонгацією) договорів оренди земельних ділянок судам слід враховувати, що до спірних правовідносин має застосовуватися саме та редакція закону, яка була чинною на дату, з якої виникло переважне право на поновлення договору оренди земельної ділянки. При цьому, якщо відповідні правовідносини виникли між сторонами до внесення змін Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» (набрав чинності з 12.03.2011) до статті 33 Закону України «Про оренду землі», судам слід брати до уваги, що попередня редакція зазначеної статті Закону України «Про оренду землі» не передбачала автоматичного поновлення договорів оренди землі. Отже, реалізація переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності пов'язувалася з наявністю відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Як свідчать матеріали справи таке рішення не приймалось, відсутнє.

При цьому, колегія суддів зазначає, що до спірних правовідносин має застосовуватись саме та редакція Закону України «Про оренду землі», яка була чинною на момент їх виникнення, оскільки згідно зі ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Оскільки строк дії договору скінчився, а право відповідача щодо поновлення договору оренди земельної ділянки виникло 23.09.2007 року, тобто, до внесення змін Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" (набрав чинності з 12.03.2011р.) до статті 33 Закону України "Про оренду землі", попередня редакція якої не передбачала автоматичного поновлення договорів оренди землі, а реалізація переважного права на поновлення спірного договору оренди земельної ділянки пов'язується з наявністю відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, яке не було прийнято в даному випадку, доказів звернення до позивача з вимогою продовжити строк дії договору оренди в період з вересня 2007 року до грудня 2013 року матеріали справи не містять, скаржником не надано, то доводи відповідача, в зв`язку з цим не можуть бути прийняті колегією суддів.

Зазначена правова позиція повністю підтверджується висновками Верховного Суду України в постановах від 20.11.2012р. по справі № 44/69 та від 11.11.2014р. по справі № 912/1552/13 (ксерокопії долучено до цієї справи).

Відповідно до ч.1 ст.111-28 ГПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Щодо доводів скаржника про порушення господарським судом норм процесуального права, зокрема, ст.79 ГПК України, то вони не приймаються колегією суддів, оскільки скаржник не позбавлений права звернення з заявою відповідно до ст.ст.112-113 ГПК України, в разі задоволення позову Заводським районним судом м.Дніпродзержинська, звернутись до господарського суду з заявою про перегляд рішення господарського суду за ново виявленими обставинами.

Щодо решти доводів апеляційної скарги, то вони не впливають на правову оцінку матеріалів та обставин справи, не спростовують висновків, викладених в резолютивній частині рішення господарського суду згідно з вимогами закону, тому не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене, правові підстави зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення - відсутні, висновки, викладені в резолютивній частині рішення господарського суду від 21.07.2015р. по цій справі відповідають вимогам закону, матеріалам, обставинам справи.

Керуючись ч. 3-5 ст.49, ст.ст.99, 101, 103-105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.07.2015 року у справі № 904/8858/14 - залишити без змін.

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м.Дніпродзержинськ- залишити без задоволення.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 23.09.2015р.

Головуючий суддя О.М. Виноградник

Суддя О.В.Джихур

Суддя О.М.Лисенко