ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

30 вересня 2015 р. Справа № 902/1263/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Вінницької філії ПАТ "Укртелеком" (юридична адреса: б-р Шевченка, 18, м. Київ, 01601; поштова адреса: вул. Соборна, 8. м. Вінниця. 21050)

до: Комунального закладу "ОСОБА_1 спеціального медичного постачання" (вул. Писарєва, 23, м.Вінниця, 21036)

про стягнення 4871,69 грн.

Суд:

Суддя Кожухар М.С.

Секретар судового засідання Матущак О.В.

Представники:

позивача: ОСОБА_2 - за дорученням

відповідача: ОСОБА_3 - за дорученням

ВСТАНОВИВ :

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Вінницької філії ПАТ "Укртелеком" звернулось до господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з Комунального підприємства "ОСОБА_1 спеціального медичного постачання" 4 871,69 грн., з яких: 3 874,50 грн. боргу, що виник внаслідок неналежного виконання зобов"язань за договором № 575 про надання послуг зв"язку, 238,40 грн. пені, 724,52 грн. інфляційних, 34,27 грн. - 3% річних.

Ухвалою від 09.09.2015р. порушено провадження у даній справі та призначено її до розгляду на 24.09.2015р.

18.09.2015р. до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву № 364 від 17.09.2015р., в якому відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити в задоволенні позову в частині стягнення 238,40 грн. пені, 724,52 грн. інфляційних та 34,27 грн. - 3% річних.

Так у відзиві на позов зазначено, що заборгованість перед позивачем виникла не з вини відповідача. Відповідач вчасно зареєстрував свої фінансові зобов'язання в Головному управлінні Державної казначейської служби України у Вінницькій області, однак згідно вимоги ГУДКСУ у Вінницькій області від 06.01.2015 р. № 09.3-08/11-92 призупинено проведення платежів за платіжними дорученнями Відповідача крім захищених видатків, визначених Бюджетним кодексом України, до яких послуги зв'язку не потрапили, у зв'язку з чим і не була здійснена оплата згідно Договору № 575.

Розрахунок інфляційних втрат здійснений позивачем є неточним, оскільки індекс інфляції в Україні з січня 2015 р. по липень 2015 р. становив: січень 2015 р. 103,1%, лютий 2015 р. 105,3%, березень 2015 р. 110,8%, квітень 2015 р. 114,0%, травень 2015 р. 102,2%, червень 2015 р. 100,4%, липень 2015 р. 99,0%. Тому стягнення інфляційних втрат розрахованих позивачем у позовній заяві у розмірі 724,52 грн. є безпідставним.

Розрахунок пені за несвоєчасне виконання грошового забов'язання зроблений позивачем з розрахунку облікової ставки НБУ: грудень 2014 р. 14%; січень 2015 р. 19,5 %, 30%; лютий - травень 30 %. Однак, за облікова ставка НБУ становила: до 06.02.2015 - 14%; з 06.02.2015 по 04.03.2015 р. 19,5 %; з 04.03.2015 по 28.08.2015 30 %, тому стягнення пені в розмірі 238,4 грн. також є безпідставним.

22.09.2015р. до суду від представника позивача надійшов лист № 08-4019 від 22.09.2015р., в якому останній заперечує проти доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву та зазначає, що відповідно до ст. 19 Бюджетного кодексу України позивач не є учасником бюджетного процесу, і правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного та Господарського кодексів України, а не Бюджетного кодексу України.

Згідно ст.ст. 11, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання, що виникли як на підставі договорів і інших правочинів, так і безпосередньо з актів цивільного законодавства повинні виконуватись належним чином. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України та ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Ст. 218 ГК України передбачено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько- правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин. Не вважаються такими обставинами, зокрема, відсутність у боржника необхідних коштів та призупинення проведення платежів згідно вимоги ГУ ДКСУ.

Позивач намагався досудово врегулювати спір та надсилав на адресу відповідача претензію за вих. № 461 від 18.06.2015 р., у відповідь на яку відповідач надіслав гарантійний лист, де визнавав борг та зобов'язувався його оплатити.

Розрахунок пені проведений із застосуванням вірної ставки НБУ, керуючись офіційними даними джерел ТОВ " Інформаційно - аналітичний центр " ЛІГА" , ТОВ "ЛІГА ЗАКОН".

22.09.2015р. до суду від представника позивача також надійшла заява № 08-4020 від 22.09.2015р., в якій позивач зазначає, що у позовній заяві помилково вказано назву відповідача - Комунальне підприємство "ОСОБА_1 спеціального медичного постачання" замість вірної назви - Комунальний заклад "ОСОБА_1 спеціального медичного постачання".

Дана заява прийнята судом і відповідачем у даній справі є Комунальний заклад "ОСОБА_1 спеціального медичного постачання".

В судовому засіданні 24.09.2015р. оголошено перерву до 30.09.2015р.

В судове засідання 30.09.2015р. з"явились представники обох сторін.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив частково з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву № 364 від 17.09.2015р.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

21.02.2008р. між ВАТ "Укртелеком" (Підприємство зв"язку) та ОСОБА_1 спеціального медичного постачання (Споживач), правонаступником якого є Комунальний заклад "ОСОБА_1 спеціального медичного постачання, що підтверджено зокрема представником відповідача, укладено договір № 575 про надання послуг зв"язку, відповідно до якого Підприємство зв'язку надає послуги електрозв'язку, перераховані в додатку 1, і безплатні послуги, перераховані в додатку 2.

Відповідно до п. 4.1. Договору, послуги, які надаються Підприємством зв'язку, оплачуються за тарифами, затвердженими згідно з чинним законодавством.

Споживач сплачує послуги електрозв'язку за спільно погодженою системою оплати: авансовою, з виставленням рахунку (п. 4.2. Договору).

Споживач повинен своєчасно оплачувати надані послуги. Розрахунок абонплати за користування місцевим телефонним зв'язком здійснюється за сталою (без почасової оплати) або за змінною (з почасовою) величиною, якщо остання передбачена технічними можливостями обладнання АТС (п. 4.3. Договору).

У разі застосування авансової системи оплати Споживач для одержання послуг електрозв'язку проводить щомісячно, до 20 числа поточного місяця, попередню оплату їх вартості в розмірі не менше суми послуг, наданих у попередньому розрахунковому періоді, з подальшим перерахунком (до 10 числа місяця, що настає після розрахункового періоду) виходячи з фактично наданих послуг (п. 4.6. Договору).

Відповідно до п. 5.8. Договору, у разі несплати за надані послуги електрозв'язку понад установлений термін (з 21 числа місяця, що настає після розрахункового періоду) Споживач сплачує пеню в розмірі одного відсотка від затриманих платежів за кожну добу затримки, згідно з чинним законодавством.

Цей Договір набирає чинності з дня підписання і діє п'ять років (п. 7.1. Договору).

Якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодна зі Сторін не повідомила про його припинення, то Договір вважається дійсним на той же термін (п. 7.2. Договору).

Позивач виконав свої зобов'язання за договором та в період з січня по серпень 2015 року надав відповідачу телекомунікаційні послуги на загальну суму 4 781,32 грн. та надав рахунки-акти для оплати за вказаний період.

Відповідач за отримані послуги зв"язку розрахувався частково, в зв"язку з чим заборгував позивачу 3 874,50 грн.

Наведене стверджується матеріалами справи: Типовим договором № 575 про надання послуг зв"язку, рахунками актами за телекомунікаційні послуги за період з листопада 2014 р. по липень 2015 р., банківськими довідками щодо зарахування коштів та платіжними документами на оплату послуг, а такж поясненнями представників сторін в судовому засіданні.

Заслухавши надані в судових засіданнях пояснення представників сторін, дослідивши надані докази, суд дійшов такого висновку.

Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України (далі -ГК України) суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

В силу ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами склалися правовідносини щодо надання послуг.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач надав послуги зв"язку, а відповідач заборгував за надані у період з січня 2014 р. по липень 2015 р. послуги 3 874,50 грн., що стверджується матеріалами справи та поясненнями представників сторін (рахунки-акти за листопад-грудень 2014 р. досліджувались судом для з"ясування питання щодо наявності боргу станом на 01.01.2015 р. та щодо сплати його після 01.01.2015 р.).

В силу ст. ст. 4-3, 33 ГПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Оскільки станом на час розгляду справи відповідач не надав доказів погашення заборгованості у повному обсязі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Вінницької філії ПАТ "Укртелеком" до Комунального закладу "ОСОБА_1 спеціального медичного постачання" про стягнення 3 874,50 грн. боргу підлягають задоволенню.

Позивачем, за неналежне виконання грошових зобов'язань нараховано до стягнення з відповідача 238,40 грн. пені, 724,52 грн. інфляційних, 34,27 грн. - 3% річних.

Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач не виконав зобов'язання у вказаний строк, він є боржником, що прострочив.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України він зобов'язаний сплатити штрафні санкції (неустойку, штраф, пеню).

Неустойкою (штрафом, пенею) відповідно до положень ст. 549 ЦК України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 5.8. Договору, у разі несплати за надані послуги електрозв'язку понад установлений термін (з 21 числа місяця, що настає після розрахункового періоду) Споживач сплачує пеню в розмірі одного відсотка від затриманих платежів за кожну добу затримки, згідно з чинним законодавством.

Дослідивши надані позивачем розрахунки пені, річних та інфляційних, суд встановив наступне.

У розрахунку інфляційних втрат позивач припустився помилок, а саме:визначаючи розмір заборгованості з урахуванням інфляції за період з січня по липень 2015 р., позивач невірно застосував розміри індексів інфляції за період з січня по червень 2015 року (а.с. 18), які за вказаний період фактично становили: січень 2015 р. - 103,1%, лютий 2015 - 105,3%, березень 2015 - 110,8%, квітень 2015 - 114,0%, травень 2015 - 102,2%, червень 2015 - 100,4%. Внаслідок цього, сума інфляційних завищена позивачем на 229,25 грн. і підлягає стягненню у розмірі 495,27 грн.

При здійсненні розрахунку заявлених до стягнення 238,40 грн. пені та 34,27 річних, позивачем не враховано положення п. 1.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", де вказано, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені. Те саме має стосуватись і стягнення річних, прицьому останні проплати здійснені відповідачем 30.01.2015р., отже за цей день нарахування пені та річних здійснюватись не може.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги про стягнення з відповідача 238,40 грн. пені, підлягають частковому задоволенню у розмірі 238,11 грн., а щодо стягнення річних - у розмірі 34,21 грн.

Суд не приймає заперечення відповідача на позов, оскільки наведені ним обставини не звільняють його від виконання зобов"язань за договором. З положень ч. 2 ст. 617 ЦК України, ч. 2 ст. 218 ГК України, рішення Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України від 18.10.2005 р. та тексту постанови Верховного Суду України від 15.05.2012 р. у справі № 3-28гс12 випливає, що бюджетна організація не звільняється від відповідальності за порушення зобов"язання через відсутність у неї коштів та/або у зв"язку з будь-якими правовідносинами з іншими особами, в тому рахунку: органами Держказначейства України.

Крім того, як зазначено у п. 1.10. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобов'язання суди не повинні приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов'язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України).

Враховуючи викладене, відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати зі сплати судового збору підлягають віднесенню на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 4-3, 33, 43, 49, 82, 84, 115, 116 ГПК України, -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального закладу "ОСОБА_1 спеціального медичного постачання" (вул. Писарєва, 23, м. Вінниця, 21036, код 00180315) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Вінницької філії ПАТ "Укртелеком" (б-р Шевченка, 18, м. Київ, 01601; поштова адреса: вул. Соборна, 8, м. Вінниця, 21050, код 01182204, р/р 7 в ВОД ПАТ "ОСОБА_1 ОСОБА_3" м. Вінниці, МФО 380805) 3874,50 грн. (три тисячі вісімсот сімдесят чотири грн. 50 коп.) боргу, 238,11 грн. (двісті тридцять вісім грн. 11 коп.) пені, 34,21 грн. (тридцять чотири грн. 21 коп.) річних, 495,27 грн. (чотириста дев'яносто п'ять грн. 27 коп.) інфляційних та 1160,60 грн. (одну тисячу сто шістдесят грн. 60 коп.) у відшкодування витрат на сплату судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 02 жовтня 2015 р.

Суддя Кожухар М.С.

віддрук. прим.: 1 - до справи