ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"17" вересня 2015 р. Справа № 922/4571/14

вх. № 4571/14

Суддя господарського суду Усатий В.О.

При секретарі судового засідання Юрченко О.А.

За участю:

ліквідатора Мішин С.І.,

ОСОБА_2 - не з"явилась

Розглянувши скаргу ОСОБА_2

по справі за заявою ВАТ "Лозівське АТП - 16309", м. Лозова

до ВАТ "Лозівське АТП - 16309", м. Лозова

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду від 27.11.2014 р. визнано ВАТ "Лозівське АТП - 16309" банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено Мішина С.І.

До суду надійшла скарга ОСОБА_2 (вх. № 23177 від 08.06.2015 р.), в якій вона просить суд зобов"язати ліквідатора Мішина С.І. виплатити із наявних в банках 13129,97 грн. належні їй 4996,00 грн., яку суд призначив до розгляду в судовому засіданні 28.07.2015 р.

В судовому засіданні 28.07.2015 р. ОСОБА_2 в обґрунтування своєї скарги зазначила, що ліквідатор затягує ліквідаційну процедуру та не погашає кредиторам першої черги їх вимоги з коштів, які знаходяться на рахунку боржника.

Ліквідатор в даному судовому засіданні заперечував проти скарги та зазначив, що кошти, які знаходилися на рахунках боржника до початку ліквідаційної процедури частково вже направлені на погашення витрат по закриттю рахунків та обслуговуванню рахунку, а залишок грошових коштів, який знаходиться на рахунку підприємства буде використовуватися на оплату витрат по ліквідаційній процедурі, в тому числі, оплату судових зборів, оплату послуг архіваріуса, оплату оцінки майнових активів підприємства, біржові витрати). Після реалізації майна банкрута та перерахування від його продажу грошових коштів на ліквідаційний рахунок, грошові кошти буду розподілятися відповідно до черговості між кредиторами. Враховуючи наведене, ліквідатор просив відмовити кредитору в задоволенні її скарги.

Заслухавши ліквідатора та кредитора, враховуючи необхідність дослідження наданих документів, суд відклав розгляд скарги на 01.09.2015 р.

В судове засідання 01.09.2015 р. ОСОБА_2 не з"явилася, проте надала про розгляд скарги без її участі, а також просила зобов"язати ліквідатора у зв"язку з тим, що збільшилися витрати 1-ої черги а саме в частині витрат по ліквідаційній поцедурі, виплатити їй 2632 грн., а не 4996,грн., які пропорційні сумі вимог першої черги.

Ліквідатор заперечував проти скарги з підстав, наведених у своїх запереченнях підстав у минулому судовому засіданні та просив відмовити в її задоволенні .

Дослідивши матеріали справи, суд відклав розгляд скарги ОСОБА_2 на 17.09.2015 р. для витребування у ліквідатора доказів в обгрунтування його заперечень.

В судове засідання 17.09.2015 р. ОСОБА_2 не з"явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату та час слухання скарги.

Ліквідатор надав витребувані судом документи та просив відмовити в задоволенні скарги з причин її необгрунтованості.

Розглянувши скаргу ОСОБА_2, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.4 ст.40 Закону, у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає скарги на дії учасників ліквідаційної процедури.

Відповідно до п.11 ст.41 Закону, дії (бездіяльність) ліквідатора (ліквідаційної комісії) можуть бути оскаржені до господарського суду учасниками справи про банкрутство, права яких порушено такими діями (бездіяльністю).

В обгрунтування своєї скарги ОСОБА_2 зазначає про те, що на ліквідаційному рахунку маються грошові кошти, проте ліквідатор не виплачує її вимоги першої черги, чим порушує її права, як кредитора.

Відповідно до реєстру вимог кредиторів вимоги ОСОБА_2 в сумі 12359,76 грн. заробітної плати включені до реєстру вимог кредиторів до першої черги.

Відповідно до ч.1 ст.45 Закону, у першу чергу задовольняються: вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати перед працюючими та звільненими працівниками банкрута, грошові компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у зв'язку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обов'язків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії для працівників, що направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, що направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), а також вихідної допомоги, належної працівникам у зв'язку з припиненням трудових відносин та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі; вимоги кредиторів за договорами страхування; витрати, пов'язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді та роботою ліквідаційної комісії, у тому числі: витрати на оплату судового збору; витрати кредиторів на проведення аудиту, якщо аудит проводився за рішенням господарського суду за рахунок їхніх коштів; витрати заявника на публікацію оголошення про порушення справи про банкрутство, введення процедури санації, визнання боржника банкрутом; витрати на публікацію в офіційних друкованих органах інформації про порядок продажу майна банкрута; витрати на публікацію в засобах масової інформації про поновлення провадження у справі про банкрутство у зв'язку з визнанням мирової угоди недійсною; вимоги щодо виплати основної грошової винагороди арбітражному керуючому; вимоги щодо відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов'язаних з виконанням ним повноважень розпорядника майна, керуючого санацією боржника або ліквідатора банкрута; витрати арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), пов'язані з утриманням і збереженням майнових активів банкрута; витрати Гарантійного фонду виконання зобов'язань за складськими документами на зерно, пов'язані з набуттям ним права регресної вимоги щодо зернового складу, - у розмірі всієї виплаченої ним суми відшкодування вартості зерна.

Як свідчать матеріали справи, станом на день визнання боржника банкрутом на рахунках підприємства обліковувалося 12229,16 грн., які частково були направлені на закриття рахунків, за користування рахунком та на оплату судового збору за подання скарги до апеляційної інстанції, що підтверджено виписками банків та платіжним дорученням та станом на 15.09.2015 р. залишок коштів складав 6615,89 грн.

Відповідно до ч.2 ст.41 Закону, ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута; аналізує фінансове становище банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості; має право отримувати кредит для виплати вихідної допомоги працівникам, що звільняються внаслідок ліквідації банкрута, який відшкодовується згідно з цим Законом позачергово за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута; з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю. Виплата вихідної допомоги звільненим працівникам банкрута провадиться ліквідатором у першу чергу за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута, або отриманого для цієї мети кредиту; заявляє в установленому порядку заперечення щодо заявлених до боржника вимог поточних кредиторів за зобов'язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство і є неоплаченими; подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; передає в установленому порядку на зберігання документи банкрута, які відповідно до нормативно-правових документів підлягають обов'язковому зберіганню, на строк не менше п'яти років з дати визнання особи банкрутом; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.8 ст.41 Закону, кошти, які надходять при проведенні ліквідаційної процедури, зараховуються на основний рахунок боржника. З основного рахунка здійснюються виплати кредиторам у порядку черговості, визначеному цим Законом. З основного рахунка банкрута проводяться виплати кредиторам, виплати поточних платежів та витрат, пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Згідно наданих до справи поточних звітів ліквідатора вбачається, що майно банкрута на цей час не реалізоване у зв"язку з відсутністю заявок.

Відповідно до ч.1 ст.45 Закону, кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цією статтею.

Згідно до ч.2 ст.45 Закону, вимоги кожної наступної черги задовольняються у міру надходження на рахунок коштів від продажу майна банкрута після повного задоволення вимог попередньої черги, крім випадків, установлених цим Законом.

Відповідно ст. 4-1 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченого цим кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ст.5 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Згідно ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи, що майно банкрута на цей час не реалізоване, у ліквідатора поки відсутні можливості спрямовувати грошові кошти на задоволення вимог кредиторів, а кошти, які знаходяться на рахунку банкрута в сумі6615,89 грн. необхідні для погашення витрат, пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури, оскільки їх відсутність може призвести до затягування ліквідаційної процедури та взагалі її зупинки.

Враховуючи відсутність доказів неналежного виконання ліквідатором покладених на нього обов"язків, а також спростування фактів, викладених в скарзі наданими ліквідатором доказами, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_2 в задоволенні її скарги.

Керуючись ст. ст. 32,33,43,86 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.40, 37-48,95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні її скарги на дії ліквідатора.

Ухвалу направити ліквідатору, ОСОБА_2

Суддя Усатий В.О.