ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2015 р. Справа №917/1138/15

за позовом Приватного підприємства "МЗК-Інвест", АДРЕСА_1, 65023

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар", вул. Островського, 57, м. Полтава, 36014

про стягнення 11 688,60 грн.

Суддя Погрібна С.В.

Представники:

від позивача: не з"явився

від відповідача: ОСОБА_1 довіреність №38 від 26.06.2015р.

ОСОБА_2 (директор)

Суть спору: Розглядається позовна заява відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача 9 154,86грн. заборгованості з урахуванням інфляції, 2406,60грн. пені та 127,14грн. 3% річних.

30.06.2015р. позивачем через канцелярію суду було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог (вхід. №9707 від 30.06.2015р.), відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача 9 154,86грн. заборгованості з урахуванням інфляції, 2406,60грн. пені та 127,14грн. 3% річних.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі, зменшити розмір позовних вимог.

Судом встановлено, що вищенаведені дії позивача не суперечать законодавству та не порушують права і охоронювані законом інтереси інших осіб, а тому суд приймає вказану заяву позивача про збільшення позовних вимог до розгляду.

Подальший розгляд справи проводиться стосовно позовних вимог, викладених у заяві про зменшення розміру позовних вимог від 30.06.2015р., а саме стягнення з відповідача 9 154,86грн. заборгованості з урахуванням інфляції, 2406,60грн. пені та 127,14грн. 3% річних.

Ухвалою від 21.07.2015р. було зобов"язано позивача надати суду переклад на державну мову документів, які додані до позовної заяви, офіційно засвідчений; розмежувати суму основного боргу та інфляційних нарахувань з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог; підписаний уповноваженою особою детальний розрахунок основного боргу, пені, інфляційних та 3% річних з зазначенням суми боргу, на яку проведено нарахування вказаних санкцій; період здійснення зазначених нарахувань (з "____ " - по "___ ", кількість днів прострочення) відповідно до чинного законодавства.

Позивач вимог ухвали не виконав в судове засідання не з"явився.

02.09.2015р. від позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за наявними у справі документами без участі їхнього представника у судовому засіданні та письмові пояснення по справі.

Відповідно до поданих пояснень позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідачем було порушено умови Договору № 3 про транспортне обслуговування від 14.01.2015р. в частині оплати за надані послуги.

Відповідач в судовому засіданні та у наданому через канцелярію суду відзиві на позовну заяву (вхід. №9532 від 24.06.2015р.) проти задоволення позову заперечує, посилаючись на безпідставність та необгрунтованість.

В обгрунтування своїх заперечень посилається на те, позивач надав міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) № 101243, де в графі 24 міститься лише відмітка вантажоодержувача про отримання вантажу без дати його отримання та розвантаження. При цьому позивач безпідставно та необгрунтовано розраховує вартість перевезення за офіційним курсом національної валюти до ОСОБА_1 станом на 09.02.2015 р. (1 грн. = 28,567360 ОСОБА_1).

Вантажоодержувач EF Medica Sri листом від 12.06.2015 р. підтверджує, що товар, зазначений в Інвойсі №2 від 15-го січня 2015 отриманий ним 23-го січня 2015. Для підтвердження надав імпортну декларацію № 00000040U от 23.01.15. Тому, на підставі п. 3.2. Договору, вартість перевезення повинна обраховуватися за офіційним курсом національної валюти до ОСОБА_1 станом на 23.01.2015 р. (1 грн. = 18,347204 ОСОБА_1). Таким чином, вартість перевезення, як зазначає відповідач складає 11 008,32 грн. (600 ОСОБА_1 х 18,347204=11 008,32 грн.). Вказана сума була сплачена 16.06.2015р.

Крім того, відповідач зазначає, що позивачем безпідставно до вартості перевезення включені витрати за надання послуг зі складання експортної декларації в сумі 37,00 ОСОБА_1. Відповідно до Договору та Договору- заявки відповідач не брав на себе зобов'язання з відшкодування окремо цих додаткових витрат, а ці витрати за домовленістю сторін на підставі п. 21 та 27 Договору - заявки включені до загальної вартості перевезення.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Між Приватним підприємством "МЗК-Інвест" (позивач по справі; перевізник за Договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Солар" (відповідач по справі; замовник за Договором) 14.01.2015р. був укладений Договір №3 на транспортне обслуговування (а.с.9-11).

За умовами даного Договору Замовник замовляє, а Перевізник надає послуги з організації і виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародних сполученнях. В зв'язку з чим "Перевізник" надає автомобільний транспорт, а Замовник надає вантаж для здійснення перевозки у відповідності з діючим законодавством України, вимог міжнародних Конвенцій та угод у сфері міжнародних перевезень, спираючись на підписані сторонами заявку, визначаючу умови виконання кожної перевозки (п.п.1.1. Договору).

Пунктом 2.1.1. Договору визначено, що замовник зобов"язаний надати вантажі для перевезень на підставі узгодженого "Замовлення на перевезення", що є невід"ємною частиною цього Договору, в якому вказані:

пункт завантаження, дата і час прибуття в пункт завантаження, пункт розвантаження, контактні особи та їх телефони, назва та характеристика вантажу, об'єм та вага вантажу, вартість перевезення, додаткові вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи сторонами було підписано Договір - заявку №3 від 14.01.2015р. (невід"ємна частина Договору) відповідно до якого відповідачем було здійснено замовлення на перевезення вантажу з м. Полтава до м. Франгарто/Аппьяно (Італія) (а.с.12).

В свою чергу позивач зобов"язався доставити і здати вантаж вантажодержувачу (п.п.2.2.7 Договору).

Відповідно до Договору - заявки №3 вартість перевезення становить 600,00 ОСОБА_1. Оплата здійснюється протягом 3 днів на момент виставлення оригіналу рахунку і CMR з відміткою вантажоотримувача з моменту розвантаження.

Ціни на послуги узгоджуються Сторонами в Замовленнях на перевезення і вказуються у рахунках- фактурах Перевізника (п.п. 3.1. Договору).

У випадку, якщо Сторонами в Замовленні на перевезення визначено вартість перевезення вантажу в іноземній валюті, то розрахунки здійснюються в національній валюті України за офіційним курсом НБУ на розвантаження (п.п.3.2.).

Сторони при укладенні Договору також погодили, що розрахунки за цим Договором здійснюються у безготівковій формі у національній валюті України шляхом переведення коштів з розрахункового рахунку Замовника на розрахунковий рахунок Перевізника, протягом 3 банківських днів після отримання копій рахунка-фактури Перевізника, товарно-транслортної накладної (CMR) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акту виконаних робіт та податкової накладної якщо в "Замовленнях на перевезення" не вказані інші умови оплати за кожне окреме перевезення (п.п.4.1. Договору).

Як вбачається з матеріалів справи позивачем на виконання умов Договору було надані послуги з транспортного перевезення вантажу.

Як вбачається відповідно до наданого до матеріалів справи листа вантажоотримувача EF Medikal Srl (Лист перекладений на державну мову і офіційно засвідчений) вказаний товар був отриманий 23.01.2015р.

Однак, як зазначає позивач у своїй позовній заяві 13.02.2015 року на адресу Відповідача було направлено усі необхідні документи у відповідності до п.4.1. Договору № 3 від 14.01.2015 року, а саме акт здачі-прийняття робіт № ОУ-0000003, рахунок-фактуру № СФ-0000003 від 09.02.2015 року, завірена копія CMR, завірена копія квитанції про сплату послуг міжнародного експедитора, копія експортної декларації. Окрім того, під час перевезення Позивач здійснив оплату 37 ОСОБА_1 за надання послуг зі складання експортної декларації. А тому вказана вартість перевезення склала 18 197,82грн. з урахуванням офіційного курсу національної валюти до ОСОБА_1 станом на 09.02.2015 року.

Оскільки відповідачем вказана сума сплачена не була, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Як зазначає відповідач вартість перевезення повинна була обраховуватися за офіційним курсом національної валюти до Евро станом на 23.01.2015р.(1грн. = 18,347204 Евро, а ому вартість перевезення склала 11 008,32грн. Вказана сума була сплачена відповідачем 16.06.2015р., що підтверджується платіжним дорученням №80 від 16.06.2015р. (а.с.43).

Крім того, відповідач зазначає, що позивачем безпідставно до вартості перевезення включені витрати за надання послуг зі складання експортної декларації в сумі 37,00 Евро. Відповідно до Договору та Договору-заявки відповідач не брав на себе зобов'язання з відшкодування окремо цих додаткових витрат, а ці витрати за домовленістю сторін на підставі п. 21 та 27 Договору-заявки включені до загальної вартості перевезення.

В зв"язку зі сплатою 11 008,32грн. позивачем було зменшено розмір позовних вимог, так позивач просить суд стягнути з відповідача 9 154,86грн. заборгованості з урахуванням інфляції, 2406,60грн. пені та 127,14грн. 3% річних.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання з договору про надання послуг, згідно якого, в силу ст. 901 ЦК України, одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як встановлено судом, вартість наданих послуг за Договором становить 600 ОСОБА_1, що погоджено сторонами в Договорі-заявці № від 14.01.2015р.

Пунктом 3.2. Договору сторони погодили, якщо Сторонами в Замовлені на перевезення визначено вартість перевезення вантажу в іноземні валюті, то розрахунки здійснюються в національній валюті України за офіційним курсом НБУ на дату розвантаження.

Позивачем був виставлений рахунок-фактура №СФ-0000003 від 09.02.2015р. на загальну суму 18 197,82грн.(а.с.17), вказана сума нарахована за офіційним курсом національної валюти до ОСОБА_1 станом на 09.02.2015р.

Відповідно до п. 21 Договору-заявки вартість перевезення здійснюється на підставі виставленого оригіналу рахунку та товарно-транспортною накладної (CMR) з відміткою отримувача момент розвантаження.

В зв"язку з тим, що у наданій позивачем міжнародній товарно-транспортній накладній (CMR) № 101243, де в графі 24 міститься лише відмітка вантажоодержувача про отримання вантажу без дати його отримання та розвантаження, відповідачем було направлено лист до вантажоотримувача.

Відповідно до доданого до матеріалів листа вантажоодержувача EF Medica Sri листом від 12.06.2015 р. підтверджує, що товар, зазначений в Інвойсі №2 від 15-го січня 2015 отриманий ним 23-го січня 2015. Для підтвердження додано імпортну декларацію № 00000040U от 23.01.15р.

В зв"язку з тим, що товар вантажоотримувачем був отриманий 23.01.2015р. відповідачем було сплачено вартість перевезення за Договором в сумі 11 008,32грн., відповідно до офіційного курсу національної валюти до ОСОБА_1 станом на 23.01.2015р., тобто на момент розвантаження. Факт сплати підтверджується і заявою позивача про зменшення розміру позовних вимог.

Відповідно до здійсненого судом витягу, офіційний курс національної валюти до ОСОБА_1 станом на 23.01.2015р. становить 1грн. = 18,347204 ОСОБА_1.

Однак, позивачем не надано жодних доказів та не наведено підстав розрахунку наданих послуг згідно курсу національної валюти до ОСОБА_1 станом на 09.02.2015р., а не на момент отримання та розвантаження товару Вантажоотримувачем.

Враховуючи ту обставину, що Позивачем не було надано доказів визначення суми, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є такими що не підлягають задоволенню.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Доведення цих обставин, в даному випадку, покладається законом на Позивача.

У відповідності до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Положеннями ст. 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи, що вимоги про стягнення інфляційних, пені та 3% річних безпосередньо пов'язані та витікають з вимог щодо стягнення основного боргу, дані вимоги також слід відхилити, оскільки підстави для їх нарахування відсутні.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 09.09.2015р.

Суддя Погрібна С.В.