номер провадження справи 9/125/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2015 Справа № 908/4444/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Охорона Респект (69118, м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, буд. 10)

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит в особі Філії Запорізьке регіональне управління ОСОБА_1 акціонерного товариства Банк Фінанси та кредит (69037, м. Запоріжжя, вул. 40-років Радянської України, буд. 39)

про зобовязання вчинити певні дії

Суддя Боєва О.С.

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_2 (дов. № 40/15 від 10.03.15);

Від відповідача: не зявився

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлено позов про зобовязання відповідача виконати платіжне доручення № 61 від 23 липня 2015 року шляхом переказу грошових коштів в сумі 39997,91 грн. на поточний рахунок позивача № 9900, відкритий в АТ «Укрсиббанк» МФО 351005, та зобовязання відповідача закрити поточний рахунок в національній валюті України ТОВ Охорона Респект № 2201.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 04.08.2015р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/4444/15, судове засідання призначено на 27.08.2015р. Ухвалою суду від 27.08.2015р. на підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладено на 22.09.2015р.

22.09.2015р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Справа розглянута без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

Позивач підтримав позовні вимоги, зазначивши, зокрема, про наступне. 06.12.2013р. між сторонами був укладений договір № 5366 на розрахунково-касове обслуговування. 23.07.2015р. позивач здійснив платіжне доручення № 61 на переказ грошових коштів в сумі 39997,91 грн. з одного поточного рахунку на інший. Однак відповідач не здійснив переказ коштів та не повідомив позивача про причини невиконання розрахункового документу. У звязку з порушенням відповідачем договірних зобовязань, позивач 29.07.2015р. надав відповідачу заяви про розірвання договору № 5366 від 06.12.2013р. та про закриття поточного рахунку № 2201. Дані заяви також залишились відповідачем без виконання. У звязку з чим, на підставі ст.ст. 11, 509, 525, 526, 610, 629, 1006, 1068, 1071, 1074, 1075, 1089, 1091 ЦК України, ст.ст. 193, 341 ГК України, ст.ст. 1, 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», глави 20 «Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» просить позов задовольнити.

Відповідач у судові засідання не зявлявся, про причини неявки суд не повідомив, витребувані документи та письмовий відзив не надав. Про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, ухвали суду направлялись на адресу, вказану в позовній заяві та у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: 69037, м. Запоріжжя, вул. 40-років Радянської України, буд. 39. Відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно зі ст. 75 ГПК України справу розглянуто за наявними матеріалами, які суд визнав достатніми для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

06.12.2013р. між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Запорізьке РУ» АТ Банк Фінанси та кредит (банк, відповідач у справі) та ТОВ «Охорона «Респект» (клієнт, позивач у справі) був укладений договір № 5366 на розрахунково-касове обслуговування, за умовами якого, банк відкрив позивачу поточний рахунок № 2201 та зобов'язався здійснювати його розрахунково-касове обслуговування, а клієнт зобов'язався оплачувати послуги банку відповідно до тарифів банку на розрахунково-касове обслуговування рахунків в порядку і на умовах, визначених договором.

Відповідно до п. 2.1 договору банк здійснює розрахунково-касове обслуговування рахунків в операційний день банку у порядку і на умовах, визначених чинним законодавством України та банківськими правилами.

Списання банком грошових коштів з рахунків здійснюється за дорученням клієнта або без його доручення у випадках, передбачених чинним законодавством України (п. 2.2).

Згідно з п. 3.2 договору клієнт має право самостійно розпоряджатися грошовими коштами на рахунку, окрім випадків обмеження такого права встановленого чинним законодавством України.

Із змісту п.п. 3.3.2, 3.3.3 договору слідує зобовязання банку вести комплексне розрахунково-касове обслуговування рахунків та виконувати за дорученням клієнта розрахункові, касові та інші операції, які не суперечать та передбачені для даного виду рахунків чинним законодавством України та банківськими правилами; здійснювати розрахунково-касове обслуговування рахунків у визначений внутрішніми документами банка робочий час, крім суботи, неділі та святкових і неробочих днів.

Пунктом 8.1 договору визначено, що він набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє протягом невизначеного строку.

У пункті 8.2 зазначено, що договір може бути розірваний за заявою будь-якої із сторін, а також в інших випадках та з підстав, передбачених договором та чинним законодавством України.

Згідно п. 8.3 договору при його розірванні клієнт зобовязаний закрити рахунок, подавши в банк документи, що передбачені чинним законодавством України для закриття рахунку. Закриття рахунку здійснюється виключно за умови повного розрахунку клієнта перед банком по сплаті послуг за розрахунково-касове обслуговування рахунку.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.07.2015р. позивач надав банку платіжне доручення № 61 на переказ грошових коштів в сумі 39997,91 грн., з поточного рахунку № 2201 в Філії «Запорізьке РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит», МФО 313731, на поточний рахунок № 9900 в АТ «Укрсиббанк», МФО 351005.

Вказане платіжне доручення прийнято банком 23.07.2015р., про що свідчать відбиток штемпеля банку на супровідному листі № 78 від 23.07.2015р., копія якого міститься в матеріалах справи. Однак відповідач своє зобовязання не виконав, переказ грошових коштів не здійснив. Як зазначив позивач, про причини невиконання розрахункового документу його повідомлено не було.

27.07.2015р. позивач направив відповідачу претензію № 79 від 27.07.2015р. з вимогою щодо виконання договірних зобовязань шляхом перерахування, у відповідності до платіжного доручення, суми 39997,91 грн.

29.07.2015р. позивач подав відповідачу заяву № 81 від 28.07.2015р. про розірвання договору № 5366 на розрахунково-касове обслуговування від 06.12.2013р. та заяву № 80 від 28.09.2015р. про закриття поточного рахунку № 2201, перерахування залишку коштів на інший поточний рахунок позивача та про видачу довідки про закриття рахунку.

Про отримання даних заяв відповідачем, свідчить відтиски штемпелю вхідної кореспонденції банку від 29.07.2015р., які містяться на заявах.

Як зазначив позивач, відповідачем були проігноровані отримані ним заяви. На даний час відповідач не закрив поточний рахунок № 2201, не перерахував залишок коштів на зазначений позивачем рахунок, не видав довідку про закриття рахунку, а також не погодив розірвання договору.

Відповідно до ст.ст. 11, 509 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Статтею 1066 ЦК України визначено, що за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

За приписами ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

В частині ч. 1 ст. 1089 ЦК України зазначено, що за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Згідно з п. 8.1.ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Згідно ж з п. 8.4 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів.

Однак, як свідчать матеріали справи, відповідач не виконав своє зобовязання щодо перерахування грошових коштів позивача з одного рахунку на інший, згідно платіжного доручення № 61 від 23.07.2015р.

З наданої банком позивачу довідки № 875 від 22.07.2015р. вбачається, що станом на 22.07.2015р. залишок коштів на поточному рахунку позивача становить 39997,91 грн. Отже коштів, для виконання банківської операції по їх перерахуванню на інший рахунок, було достатньо.

Слід також зазначити, що відповідно до п. 22.7 ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі відмови з будь-яких причин у прийнятті розрахункового документа банк має повернути його ініціатору не пізніше наступного операційного дня банку із зазначенням причини повернення.

Згідно з п. 2.15 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22, порядок повернення банком своїм клієнтам оформлених ними розрахункових документів та супровідних документів визначається в договорах банківського рахунку клієнтів. Банк, повертаючи розрахунковий документ у день його надходження, має зробити на його зворотному боці напис про причину повернення документа без виконання (з обов'язковим посиланням на статтю закону України, відповідно до якої розрахунковий документ не може бути виконано, або/та главу/пункт нормативно-правового акта Національного банку, який порушено) та зазначити дату його повернення (це засвідчується підписами відповідального виконавця і працівника, на якого покладено функції контролера, та відбитком штампа банку).

Докази які б свідчили про відмову відповідача у прийнятті до виконання платіжного доручення № 61 від 23.07.2015р. та повернення його позивачу без виконання, з встановлених законом підстав, в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 629 Цивільного Кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічний припис містить п.1, п. 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Статтею 530 ЦК України також передбачено, що якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріалами справи підтверджено факт порушення відповідачем своїх зобовязань щодо виконання доручення позивача про перерахування грошових коштів на інший рахунок.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача про зобов'язання відповідача виконати платіжне доручення № 61 від 23 липня 2015 року шляхом переказу грошових коштів в сумі 39997,91 грн. на поточний рахунок позивача № 9900, відкритий в АТ «Укрсиббанк», є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлені вимоги про зобовязання відповідача закрити поточний рахунок в національній валюті України ТОВ Охорона Респект № 2201.

Відповідно до п. 20.1. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валюті, затвердженої постановою Правління НБУ № 492 від 12.11.2003, поточні рахунки клієнтів банків закриваються: на підставі заяви клієнта; на підставі рішення відповідного органу, на який згідно із законом покладено функції щодо припинення юридичної особи або припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця (за заявою ліквідатора, голови або члена ліквідаційної комісії, управителя майна тощо); у разі смерті власника рахунку - фізичної особи та фізичної особи - підприємця (за заявою третьої особи, зокрема спадкоємця); на інших підставах, передбачених законодавством України або договором між банком і клієнтом.

Закриття поточного рахунку за бажанням клієнта здійснюється на підставі його заяви про закриття поточного рахунку, складеної в довільній формі із зазначенням таких обовязкових реквізитів: найменування банку; найменування (прізвища, ім'я, по батькові), ідентифікаційного коду за ЄДРПОУ (ідентифікаційного номера) власника рахунку; номера рахунку, який закривається; дати складання заяви (п. 20.5 Інструкції).

Таким чином закриття поточного рахунку клієнта на підставі його заяви, передбачено положеннями Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валюті.

Приписами ч. 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів закріплений положеннями ст. 16 вказаного Кодексу, згідно яких кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Дана норма кореспондується з положеннями ст. 20 ГК України, якою визначено способи захисту прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів.

Діючим законодавством не передбачено такого способу захисту прав, як зобов'язання закрити поточний рахунок.

Положення Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валюті надають клієнту право на закриття його рахунку, в разі звернення з відповідною заявою до банку, проте не передбачають права клієнта на звернення до суду за захистом своїх прав, в разі не виконання банком вимог клієнта.

Отже обраний позивачем спосіб захисту, не відповідає встановленим діючим законодавством способам захисту своїх прав.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що розірвання договору банківського рахунку має наслідком закриття поточного рахунку (ст. 1075 ЦК України).

Пунктами 8.2. та 8.3. договору на розрахункове касове обслуговування № 5366 від 06.12.2013р. сторони також визначили, що договір може бути розірваний за заявою будь-якої із сторін, а також в інших випадках та з підстав передбачених договором та чинним законодавством України. При розірванні договору клієнт зобовязаний закрити рахунки, подавши в банк документи, що передбачені чинним законодавством України для закриття рахунків. Закриття рахунків здійснюється виключно за умови повного розрахунку клієнта перед банком по сплаті послуг за розрахункове-касове обслуговування рахунків.

Проте позивачем позовні вимоги про розірвання договору на розрахунково-касове обслуговування не заявлялись.

Отже, в цілому, позовні вимоги задовольняються частково.

Згідно зі ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобовязати Публічне акціонерне товариство Банк Фінанси та Кредит в особі Філії Запорізького регіонального управління ОСОБА_1 акціонерного товариства Банк Фінанси та кредит (69037, м. Запоріжжя, вул. 40-років Радянської України, буд. 39; ) виконати платіжне доручення № 61 від 23 липня 2015 року, шляхом переказу грошових коштів в сумі 39997 (тридцять девять тисяч девятсот девяносто сім) грн. 91 коп. на поточний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю Охорона Респект (69118, м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, буд. 10; ) № 9900, відкритий в АТ «Укрсиббанк», МФО 351005.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 акціонерне товариство Банк Фінанси та Кредит в особі Філії Запорізького регіонального управління ОСОБА_1 акціонерного товариства Банк Фінанси та кредит (69037, м. Запоріжжя, вул. 40-років Радянської України, буд. 39; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Охорона Респект (69118, м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, буд. 10; ) суму 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Суддя О.С. Боєва

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання. Повне рішення підписано 28.09.2015р.