ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2015 р.Справа № 922/4284/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жигалкіна І.П.

при секретарі судового засідання Гаврильєву О.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Акам", м. Дніпропетровськ
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Харків
про стягнення 113 721, 49 грн.
за участю представників:

позивача - не з'явився

відповідача - ОСОБА_1 (особисто)

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Акам", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (надалі - Відповідач) основної суми боргу у розмірі 98 293,47 грн.; 5 332,08 грн. - пені; 9 829,34 грн. - штрафу; 266,60 - трьох відсотків річних, а також суму судового збору.

Позивач правом на участь у судовому засіданні свого представника не скористався, у наданому до суду електронною поштою клопотанні викладено прохання розглянути справу без участі представника позивача.

Відповідач у судовому засіданні та у наданій на адресу суду заяві (вх. 37201) визнає позовні вимоги у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що відповідно до статті 22 ГПК України, брати участь в судовому засіданні є правом учасника судового процесу, а не обов'язком, знаходить правові підстави для розгляду справи за відсутності представника позивача.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Розглянувши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

09 квітня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АКАМ", (Позивач) та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (Відповідач) був укладений Договір комісії № 609, відповідно до умов якого Позивач зобов'язався надавати Відповідачу для реалізації власну продукцію, а Відповідач зобов'язався приймати та від свого імені за дорученням Позивача реалізовувати продукцію.

Додатковою угодою № 1 від 30.12.2014 року строк дії Договору № 609 пролонгований до 31 грудня 2015 року.

Надання продукції за цим Договором здійснювалося партіями за відповідними Специфікаціями, які є невід'ємною частиною Договору.

Передача продукції Комісіонеру здійснюється за Актом приймання-передачі на складі Комітента. Датою передачі продукції вважається дата зазначена в Акті приймання-передачі (п. 3.4. Договору).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на виконання своїх зобов'язань за спірним договором, згідно зі Специфікацією №1 від 27.04.2015 року та видатковою накладною № 9750 від 29.04.2015 року передав відповідачу продукцію на загальну суму 98 293,47 грн.

На виконання умов п. 3.4 договору, сторонами 29 квітня 2015 року був підписаний Акт приймання-передачі №1, згідно якого позивач передав, а відповідач прийняв продукцію вартістю 98 293,47 грн.

Зауважень щодо кількості та якості під час та після прийому продукції від відповідача на адресу позивача не поступало.

Відповідно п. 3.6. Договору оплата продукції проводиться в національній валюті України - гривні у безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Комітента.

Розрахунок за реалізовану Комісіонером продукцію здійснюється за рахунками-фактурами, виставленими Комітентом на підставі Акту звірки залишків продукції на складі, який складається представниками Сторін при проведення ревізії продукції до 20 числа кожного поточного місяця (п. 3.5. Договору).

За результатами ревізії проведеної представниками Сторін, 10 червня 2015 року був складений Акт звірки залишків продукції на складі № 214, за адресою: м. Харків, вул. Морозова, 18. Актом звірки встановлена відсутність на складі наступної Продукції, загальної кількості 45,36 кв.м.:

- Граніт АКАМ New Grey Ukraine поліров. (сляби 30 мм) в кількості 6,02 кв.м.;

- Лабрадорит АКАМ Irina Blue поліров/R (сляби 20 мм) в кількості 4,53 кв.м.;

- Граніт АКАМ Rosso Santiago поліров/R (сляби 20 мм) в кількості 1,83 кв.м.;

- Мармур АКАМ Mugla White поліров/R (сляби 30 мм) в кількості 3,26 кв.м.;

- Мармур АКАМ Crema Nouva поліров/R (сляби 20 мм) в кількості 4,02 кв.м.;

- Граніт АКАМ Andromeda White поліров/R (сляби 30 мм) в кількості 2,75 кв.м.;

- Мармур АКАМ Crema Rosalia поліров/R (сляби 30 мм) в кількості 0,2 кв.м.;

- Мармур АКАМ Daino Imperiale поліров. (сляби 30 мм) в кількості 14,29 кв.м.;

- Граніт АКАМ Giallo Veneziano поліров/R (сляби 30 мм) в кількості 4,46 кв.м.;

У відповідності до Договору та на підставі Акту звірки залишків продукції, ТОВ "АКАМ", 12 червня 2015 року на адресу відповідача були направлені рахунки-фактури № 89206 на суму 16 331,00 грн. та № 89207 на суму 81 962,47 грн.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 2.2.5. Договору передбачений обов'язок Комісіонера перерахувати на поточний рахунок Комітента грошові кошти, одержані від реалізації продукції на підставі рахунку-фактури, в 3-денний термін.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач виконав свої обов'язки у повному обсязі, проте відповідач в порушення норм чинного цивільного та господарського законодавства України та умов спірного договору, розрахунок за отриману від позивача та реалізовану продукцію в повному обсязі не здійснив, у зв'язку з чим, у відповідача виникла перед позивачем заборгованість за поставлену продукцію за договором комісії № 609 від 09.04.14 р. в розмірі 98293,47 грн.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, враховуючи те, що відповідач в 3-денний термін після отримання рахунку-фактури не перерахував на поточний рахунок позивача грошові кошти, одержані від реалізації продукції, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов'язання з оплати поставленої Товариством з обмеженою відповідальністю "АКАМ" за договором комісії № 609 від 09.04.14 р. продукції у розмірі 98293,47 грн.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи, що відповідачем не доведений факт відсутності заборгованості перед позивачем, останнім не оспорюються наведені позивачем розрахунки, хоча відповідач мав можливість надати обґрунтування своєї позиції по справі, відповідач не надав суду належних доказів виконання домовленості у строку передбачені договором, а також враховуючи, що відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, позовні вимоги позивача в сумі основного боргу у розмірі 98293,47 грн. є обґрунтованими, підтверджуються наданими суду доказами та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тому, згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Умовами Договору, а саме пунктом 5.2. передбачено, що у випадку порушення Комісіонером термінів перерахування коштів від реалізації продукції, згідно цього Договору він сплачує Комітенту неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми заборгованості за кожний день прострочення оплати, за весь період нарахування пені. У випадку порушення Комісіонером термінів оплати більш ніж 30 календарних днів, останній додатково сплачує Комітенту штраф у розмірі 10% від суми несплаченого товару.

Позивач надав обґрунтований розрахунок пені, який відповідає вимогам Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та відповідно якого належна до сплати сума пені становить 5332,08 грн., тому суд задовольняє позовні вимоги і в цій частині.

Крім того, приймаючи до уваги, що відповідач не виконав передбачені договором зобов'язання, прострочив термінів оплати більш ніж на 30 календарних днів та враховуючи встановлену у договорі відповідальність за невиконання договірних зобов'язань у вигляді штрафу, позивачем обґрунтовано пред'явлено до стягнення суму штрафу у розмірі 9829,34 грн., у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Позивачем зроблений розрахунок 3% річних, сума яких складає 266,60 грн., надані розрахунки відповідають вимогам чинного законодавства та відносинам, що склалися між сторонами, а тому нарахована сума 3% річних підлягають стягненню з відповідача.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

За результатами розгляду справи, керуючись статтями 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає необхідним витрати по сплаті судового збору за подачу позову в розмірі 2274,43 грн. покласти на відповідача з вини якого спір доведено до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 509, 525, 526, 549, 611, 625 ЦК України, ст. 193 ГК України, ст.ст. 1, 4, 12, 33-34, 38, 43, 44, 49, 75, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (ідент. номер НОМЕР_1, місцезнаходження: 61121, АДРЕСА_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АКАМ" (ідент. код 34681481, місцезнаходження: 49083, м. Дніпропетровськ, вул. Собінова, 1) суму основного боргу у розмірі 98 293,47 грн.; суму пені у розмірі 5 332,08 грн.; суму штрафу у розмірі 9 829,34 грн.; суму трьох відсотків річних у розмірі 266,60 грн., а також суму судового збору у розмірі 2 274,43 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 22.09.2015 р.

Суддя І.П. Жигалкін