КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2015 р. Справа№ 44/735-б-49/113-б

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Пантелієнка В.О.

Остапенка О.М.

за участю представників:

від ПАТ «Укргазбанк» - Лінніченко І.В., довіреність № 361 від 21.06.2010;

від ПАТ «Родовід Банк» - Дзюрман О.А., довіреність № 67 від 07.08.2015;

від ПАТ «Укрсоцбанк» - Федяйнова О.М., довіреність № 02-36/1373 від 02.06.2015;

від ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - Ігнатенко М.В., довіреність № б/н від 14.04.2015;

від фірми «Союз - Віктан» ЛТД (ТОВ) - арбітражний керуючий Ревуцька Т.К., посвідчення № 210 від 29.05.2013.

розглянувши матеріали апеляційної скарги публічного акціонерного товариства «Укргазбанк», апеляційної скарги публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», апеляційної скарги публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на ухвалу господарського суду міста Києва від 14.07.2015 у справі № 44/735-б-49/113-б (суддя Пасько М.В.)

за заявою (боржника): фірми «Союз - Віктан» ЛТД» (товариство з обмеженою відповідальністю), м. Київ

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Заявник (боржник) звернувся до суду з заявою про порушення справи про банкрутство Фірми "Союз-Віктан"ЛТД", оскільки останній має кредиторську заборгованість за грошовими зобов'язаннями у сумі 643 081 237,48 грн. та заборгованість перед бюджетом зі сплати акцизного збору 110 083 777, 18 грн., що становить більше трьохста мінімальних заробітних плат, встановлених Законом України "Про державний бюджет на 2009 рік".

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.11.2009 порушено провадження у справі № 44/735-б з наслідками, передбаченими чинним законодавством.

28.12.2011 проведено підготовче засідання господарського суду міста Києва.

Ухвалою попереднього засідання господарського суду міста Києва від 14.07.2015 у справі № 44/735-б-49/113-б (суддя Пасько М.В.) затверджено реєстр вимог кредиторів станом на 14.07.2015 на загальну суму 1.006.274.280, 10 грн. та визнано кредиторами у даній справі по відношенню до боржника, зокрема:

- публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (ідентифікаційний код 00039019) на суму 130.882.816, 74 грн., з яких: 1.113, 00 грн. - вимоги першої черги, 130.852.592, 19 грн. - вимоги четвертої черги, а 29.111, 57 грн. - вимоги шостої черги;

- публічне акціонерне товариство «Укргазбанк» (ідентифікаційний код 23697280) на суму 47.540.548,16 грн., з яких 47.082.333, 67 грн. - вимоги четвертої черги, а 458.214, 49 грн. - вимоги шостої черги;

В той же час оскаржуваною ухвалою відмовлено у визнанні кредиторами Фірми «Союз - Віктан» ЛТД:

- публічному акціонерному товариству «Укрсоцбанк» на суму 19.540.347, 04 грн.;

- публічному акціонерному товариству «Укргазбанк» на суму 12.350.033, 30 грн.;

- публічному акціонерному товариству «Родовід Банк» на суму 117.250.612, 89 грн. (т. 18, а.с. 192-206).

Дана ухвала в частині визнання вимог ПАТ «Укрсоцбанк» в розмірі 130.882.816, 74 грн. та ПАТ «Укргазбанк» в розмірі 47.540.548,16 грн. мотивована тим, що дані вимоги є обґрунтованими, підтвердженими належним чином, однак вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» в розмірі 19.540.347, 04 грн. і ПАТ «Укргазбанк» в розмірі 12.350.033, 30 грн. не підлягають визнанню та включенню до реєстру вимог, як безпідставні, а також вимоги ПАТ «Родовід Банк» в розмірі 117.250.612, 89 грн. не підлягають визнанню та включенню до реєстру вимог кредиторів внаслідок припинення кредитних договорів.

При цьому, суд першої інстанції керувався ст.ст. 14, 15 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ст. 86 Господарського процесуального кодексу України.

Частково не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, публічне акціонерне товариство «Укргазбанк» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 14.07.2015 у справі № 44/735-б-49/113-б в частині відхилення кредиторських вимог публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» та постановити нову ухвалу в цій частині, якою визнати вимоги АТ «Укргазбанк» до фірми «Союз - Віктан» ЛТД (товариство з обмеженою відповідальністю) в сумі 12 350 000,00 грн. та включити їх до реєстру кредиторів боржника.

Апеляційна скарга мотивована неповним з'ясуванням обставин справи, що мають значення для справи, що призвело до прийняття неправильного рішення, невідповідністю висновків місцевого господарського суду обставинам справи та порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст. 125 Конституції України, ст.ст. 4-2, 4-3, 4-7 ГПК України.

В апеляційній скарзі скаржник також зазначає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги те, що у відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України проценти за користування кредитом нараховуються до дня погашення заборгованості, а тому судом безпідставно відмовлено в визнанні даних вимог. Щодо вимог, які виникли за зобов'язаннями емітента по облігаціям, то судом неправомірно відмовлено з підстав наявності рішення господарського суду м. Києва від 08.09.2011 у справі № 32/264, оскільки підставою у відмові в задоволенні позову про стягнення солідарного боргу стала передчасність заявлення даного позову. Однак вимогу банк направив до боржника з вимогою як до поручителя 06.10.2011, а тому банком не пропущено строк для звернення в силу ст. 559 ЦК України.

Частково не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 14.07.2015 у справі № 44/735-б-49/113-б в частині відхилення кредиторських вимог ПАТ «Укрсоцбанк» на суму 19 540 347,04 грн. та прийняти в цій частині нове рішення, яким визнати і включити до реєстру кредиторів фірми «Союз - Віктан» ЛТД (товариство з обмеженою відповідальністю) вимоги АТ «Укрсоцбанк» на суму 19 540 347,04 грн. - до шостої черги задоволення.

Апеляційна скарга мотивована неповним з'ясуванням обставин справи, що мають значення для справи, що призвело до прийняття неправильного рішення, невідповідністю висновків місцевого господарського суду обставинам справи.

Частково не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 14.07.2015 у справі № 44/735-б-49/113-б в частині відмови у визнанні АТ «Родовід Банк» кредитором та ухвалити в цій частині нове рішення, яким визнати АТ «Родовід Банк» кредитором у даній справі та включити до реєстру вимог кредиторів фірми «Союз - Віктан» ЛТД (товариство з обмеженою відповідальністю) вимоги АТ «Родовід Банк» за кредитним договором № 79.1/05-КЛТ-08 від 21.02.2008 на загальну суму 7 438 865,98 доларів США та за кредитним договором № 79.1/36-КЛТ-07 від 12.10.2007 на загальну суму 7 235 664,67 доларів США, а також вимоги АТ «Родовід Банк» по витратам у справі про банкрутство на загальну суму 1 113,00 грн.

Апеляційна скарга мотивована неповним з'ясуванням обставин справи, що мають значення для справи, невідповідністю висновків місцевого господарського суду обставинам справи та порушенням норм матеріального та чинного законодавства. Скаржник зазначає, що судом не взято до уваги, що боржником досі не виконано зобов'язання щодо повернення коштів та сплати процентів.

В судовому засідання 29.09.2015 представник ПАТ «Укргазбанк» (скаржник за апеляційною скаргою) підтримав апеляційні скарги ПАТ «Родовід Банк» і ПАТ «Укрсоцбанк», а також власну апеляційну скаргу та просив суд визнати вимоги АТ «Укргазбанк» до боржника в сумі 12 350 000,00 грн. та включити їх до реєстру кредиторів боржника.

Представник ПАТ «Родовід Банк» (скаржник за апеляційною скаргою) в судовому засіданні підтримав апеляційні скарги ПАТ «Укргазбанк» і ПАТ «Укрсоцбанк», а також власну апеляційну скаргу та просив суд визнати АТ «Родовід Банк» кредитором у даній справі та включити до реєстру вимог кредиторів боржника вимоги АТ «Родовід Банк» за кредитним договором № 79.1/05-КЛТ-08 від 21.02.2008 на загальну суму 7 438 865,98 доларів США та за кредитним договором № 79.1/36-КЛТ-07 від 12.10.2007 на загальну суму 7 235 664,67 доларів США, а також вимоги АТ «Родовід Банк» по витратам у справі про банкрутство на загальну суму 1 113,00 грн.

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» (скаржник за апеляційною скаргою) в судовому засіданні підтримав апеляційні скарги ПАТ «Укргазбанк» і ПАТ «Родовід Банк», а також власну апеляційну скаргу та просив суд визнати і включити до реєстру кредиторів боржника вимоги АТ «Укрсоцбанк» на суму 19 540 347,04 грн. - до шостої черги задоволення.

Представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в судовому засіданні залишив питання щодо задоволення чи відхилення апеляційних скарг ПАТ «Укргазбанк», ПАТ «Родовід Банк» і ПАТ «Укрсоцбанк» на розсуд суду.

Арбітражний керуючий Ревуцька Т.К. в судовому засіданні заперечила проти апеляційних скарг, поданих ПАТ «Укргазбанк», ПАТ «Родовід Банк» і ПАТ «Укрсоцбанк», та просив суд вказані апеляційні скарги залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Інші учасники провадження у справі не надали відзиви на апеляційні скарги, у судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили. Враховуючи, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення про час та місце розгляду справи та обмеження процесуального строку розгляду скарг на ухвали місцевих господарських судів, Київський апеляційний господарський суд вважає за можливе розглянути апеляційній скарги у відсутності представників сторін, що не з'явилися.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін і учасників провадження у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон).

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Згідно ч. 5 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992 N 2343-XII (надалі - Закон) у попередньому засіданні господарський суд розглядає реєстр вимог кредиторів, вимоги кредиторів, щодо яких були заперечення боржника і які не були включені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів.

Стаття 1 Закону визначає кредитора у справі про банкрутство як юридичну або фізичну особу, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника, щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам боржника, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів). Конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство. До конкурсних кредиторів відносяться також кредитори, вимоги яких до боржника виникли внаслідок правонаступництва за умови виникнення таких вимог до порушення провадження у справі про банкрутство. Поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Згідно з ч. 1 та ч. 4 ст. 14 Закону конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують. Заяви з вимогами конкурсних кредиторів, щодо яких є заперечення боржника, чи інших кредиторів розглядаються господарським судом до винесення ухвали про затвердження реєстру вимог. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів. Ухвала може бути оскаржена в установленому порядку.

Відповідно до ч. 6 ст. 14 названого Закону вимоги кредиторів, визнані боржником або господарським судом, включаються розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів.

Відповідно до абз. 7 ст.1 Закону грошове зобов'язання - зобов'язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України.

При цьому, безспірні вимоги кредиторів це вимоги кредиторів, визнані боржником, інші вимоги кредиторів, підтверджені виконавчими документами чи розрахунковими документами, за якими відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника ( абз. 8 ст. 1 Закону).

Відповідно до матеріалів справи до суду надійшла заява публічного акціонерного товариства "УКРСОЦБАНК" від 13.02.2012 про визнання конкурсним кредитором боржника на суму 150.423.163,78 грн.(а.с. 206-274, т. 10).

Дані вимоги частково підтверджені рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 20.11.2009 на виконання якого господарським судом м. Києва було видано наказ №14/5 від 03.03.2010.

Згідно наявного в справі листа боржника № б/н від 16.03.2012 вимоги визнаються боржником частково, а саме 1.113 грн. - перша черга, 117.441.221, 52 грн. - четверта черга, 27.799, 90 грн. - шоста черга. Решта вимог боржником визнана не була, про що ліквідатором було повідомлено кредитора листом №23/03 від 20.032012.

Однак, на підставі додаткових пояснень до кредиторських вимог ПАТ "Укрсоцбанк" було повторно розглянуті дані вимоги та прийняте рішення про визнання вимог, які виникли поза межами рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків.

Отже, правомірним є висновок суду першої інстанції, що визнанню підлягають наступні вимоги кредитора: заборгованість за кредитом в сумі 119.850.000, 00 грн., заборгованість за процентами у розмірі 10.103.118, 66 грн., заборгованість по сплаті комісії 898.875, 00 грн., пеня в розмірі 27.799, 90 грн. Крім того, визнанню підлягають вимоги в розмірі 360 грн. - заборгованість за договором на обслуговування банківського рахунку, 238, 53 грн. - за договором по прийому комунальних платежів, 1.073,00 грн. - витрат по сплаті судового збору, 40, 00 грн. - витрат на внесення до Єдиної бази даних інформації щодо кредитора та його грошових вимог.

Стосовно вимог по стягненню пені за несплату процентів, пені за неповернення кредиту, штрафу за неповернення кредиту, штрафу за несплату процентів, пені за невиконання зобов'язань поручителя, колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом, що відповідно до ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Проте, після прийняття Постійно-діючим Третейським судом при Асоціації українських банків рішення від 20.11.2009, кредитор більше не звертався до суду з вимогами про стягнення пені та штрафів.

Враховуючи вищезазначене колегія суддів вважає, що за зазначеними вимогами кредитором було пропущено термін позовної давності, а тому вимоги по пені та штрафам, які виникли поза межами рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 20.11.2009 у сумі 19.540.347, 04 грн. правомірно не визнані судом першої інстанції.

Таким чином правомірним та обґрунтованим є висновок місцевого господарського суду про визнання вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» у відповідній черговості: 1.113, 00 грн. - вимоги першої черги, 130.852.592, 19 грн. - вимоги четвертої черги, а 29.111, 57 грн. - вимоги шостої черги.

Відповідно до матеріалів справи до суду надійшла заява публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" від 09.02.2012 про визнання конкурсним кредитором боржника на суму 59.890.581, 46 грн.(а.с. 42-14, т. 7).

Згідно наявного в справі листа боржника № б/н від 16.03.2012 останнім вимоги кредитора визнаються частково з огляду на наступне.

Так, боржником визнаються наступні вимоги кредитора, що виникли на підставі кредитного договору № 19 від 14.03.2008: 5.000.000, 00 дол. США - заборгованість по кредиту, та 892.657, 53 дол. США - заборгованість по процентам.

Що стосується пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 4.859.488,71 грн. та 422.947, 09 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів, то зазначені вимоги визнаються боржником частково, в обсязі, визначеному у рішенні господарського суду міста Києва від 02.12.2009 у справі № 34/421, а саме: 450.984, 32 грн. - заборгованості по пені за несвоєчасне повернення кредиту; 7.230,17 грн. - заборгованості по пені за несвоєчасну сплату процентів.

Вимоги по стягненню пені не визнаються боржником з огляду на те, що відповідно до ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Тому, враховуючи, що нарахування пені було припинене кредитором 23.11.2009, при цьому він не звертався до суду з позовом про стягнення решти заборгованості по сплаті пені, що була нарахована до 23.11.2009, а тому за зазначеними вимогами кредитором було пропущено річний термін позовної давності.

Стосовно вимог по сплаті державного мита в сумі 25.500 грн. та 312, 50 грн. витрат на ІТЗ, визначених у рішенні господарського суду міста Києва від 02.12.2009 у справі № 34/421, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що вони є поточними, оскільки виникли в момент набрання законної сили зазначеним рішенням суду - 24.02.2010, тобто після порушення провадження у справі про банкрутство боржника.

Що стосується вимог кредитора в сумі 7.500.000 гривень за договором поруки № 427 від 26.01.2006 по оплаті пред'явлених до погашення облігацій, емітентом яких є ТОВ "Союз-Віктан Трейд", то вони судом не визнаються з огляду на наступне.

Постановою Вищого господарського суду України від 30.03.2011 у справі № 32/264, рішення господарського суду міста Києва від 12.05.2010 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.10.2010 у справі № 32/264 скасовано в частині задоволених вимог про стягнення боргу солідарно з ТОВ "Союз-Віктан Трейд", Фірми "Союз-Віктан" ЛТД (ТОВ), ТОВ "СВ-Плюс"; справу № 32/264 в цій частині було передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Рішенням господарського суду міста Києва від 08.09.2011 у справі № 32/264-55/139, було відмовлено у задоволенні позовних вимог АТ "Укргазбанк" до фірми "Союз-Віктан" ЛТД (ТОВ) про стягнення заборгованості за облігаціями, емітентом яких є ТОВ "Союз-Віктан Трейд", поручителем за які виступила Фірма "Союз-Віктан" ЛТД (ТОВ) на підставі договору поруки № 427 від 26.01.2006.

Підставою для відмови в позові стало встановлення судом того факту, що після порушення емітентом - ТОВ "Союз-Віктан Трейд" своїх зобов'язань по викупу облігацій, позивач не звертався до Фірми "Союз-Віктан" ЛТД (ТОВ) з письмовим повідомленням про невиконання емітентом своїх зобов'язань, та не надав поручителю документи передбачені пунктом 3.1. вищезазначеного договору поруки.

Як встановлено рішенням господарського суду міста Києва від 08.09.2011 у справі № 32/264-55/139, умови розміщення та обігу іменних процентних облігацій серії А, що були емітовані ТОВ "Союз-Віктан Трейд", визначені в Меморандумі про випуск облігацій ТОВ "Союз-Віктан Трейд". При цьому, згідно Меморандуму, датою погашення облігацій визначено 13.03.2009, тобто зазначений строк є строком виконання основного зобов'язання, забезпеченого порукою.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

В заяві АТ "Укргазбанк" зазначає про те, що вимога про виконання Фірмою "Союз- Віктан" ЛТД (ТОВ) своїх зобов'язань як поручителя згідно договору поруки № 427 від 26.01.2006, була направлена ним лише 06.10.2011, в той час як строк виконання зобов'язання зі сплати облігацій наступив 13.03.2009.

На підставі наведено вище, колегія суддів робить висновок, що вимога до поручителя була направлена кредитором з пропуском шестимісячного строку, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України, а отже порука Фірми "Союз-Віктан" ЛТД (ТОВ) за договором поруки № 427 від 26.01.2006 є припиненою.

Вищенаведені обставини свідчать про те, що вимоги кредитора по сплаті 7.500.000, 00 грн. за зазначеним договором поруки є безпідставними.

Крім того, відповідно до матеріалів справи розпорядником майна повідомлено кредитора про визнання грошових вимог листом № 27/03 від 20.03.2012.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з позицією суда першої інстанції про визнання вимоги кредитора у відповідній черговості: 47.082.333, 67 грн. - вимоги четвертої черги, а 458.214, 49 грн. - вимоги шостої черги, та відмови у визнанні вимог на суму 12.350.033, 30 грн.

Також із матеріалів справи вбачається, що до суду надійшла заява публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" від 10.02.2012 про визнання конкурсним кредитором боржника на суму 117.250612,89 грн.(а.с. 1-243, т. 11).

Згідно листа боржника № б/н від 16.03.2012 вимоги боржником не визнаються повністю про що повідомлено листом № 30/03 від 20.03.2012.

Відповідно до обставин справи додатковою угодою № 14 від 23.10.2009 до кредитного договору № 79.1/05-КЛВ-08 від 21.02.2008, сторони дійшли взаємної згоди припинити дію кредитного договору з 23.10.2009.

Також, додатковою угодою № 10 від 23.10.2009 до кредитного договору № 79.1/36 - КЛТ-07 від 12.10.2007, сторони дійшли взаємної згоди припинити дію кредитного договору з 23.10.2009.

Відповідно до ч. 1 ст. 604 ЦК України, зобов'язання припиняється за домовленістю сторін.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Враховуючи вищевикладені норми права та обставини справи, судом першої інстанції зроблено правомірний висновок про те, що зобов'язання боржника за кредитними договорами є припиненими в силу ч. 1 ст. 604 та ч. 2 ст. 653 ЦК України, що в свою чергу стало правомірною підставою для суду першої інстанції відмові публічному акціонерному товариство "Родовід Банк" у задоволенні кредиторських вимог до боржника.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи скаржників, викладені в апеляційних скаргах не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, а тому відсутні підстави для їх задоволення і скасування ухвали господарського суду.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що ухвала місцевого суду відповідає фактичним обставинам та матеріалам справи, винесена з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, Закону України «Про відновлення платоспроможності або визнання його банкрутом», а тому відповідає вимогам чинного законодавства.

У відповідності до ст.ст. 32-34 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Інших додаткових пояснень або доказів, окрім тих, які наявні в матеріалах справи, суду надано не було.

Враховуючи викладене, колегія суддів на підставі доказів та пояснень наявних в матеріалах справи дійшла до висновку, що відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України підстав для скасування чи зміни ухвали місцевого господарського суду не вбачає, а тому апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 4-1, 4-2, 4-3, 4-7, 33, 43, 49, 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу попереднього засідання господарського суду міста Києва від 14.07.2015 року у справі № 44/735-б-49/113-б в частині відмови у визнанні кредиторами фірми «Союз - Віктан» ЛТД» (товариство з обмеженою відповідальністю) публічного акціонерного товариства ПАТ «Укрсоцбанк» до боржника у розмірі 19.540.347,04 грн., публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до боржника у розмірі 117.250.612,89 грн., публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» до боржника у розмірі 12.350.033,30 грн. залишити без змін, апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» та апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» залишити без задоволення.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді В.О. Пантелієнко

О.М. Остапенко