Господарський суд Чернігівської області
======================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

?01? жовтня 2015 року справа № 927/1130/15

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Обмачівські Зорі",

вул. Лесі Українки, 86, с. Обманів, Бахмацький район, Чернігівська область, 16510

Відповідач: Фізична особа - підприємець ОСОБА_1,

АДРЕСА_1

Предмет спору: про стягнення заборгованості в сумі 14109,48 грн.

Суддя І.Г.Мурашко

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

Товариством з обмеженою відповідальністю "Обмачівські Зорі" подано позов до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 14109,48 грн., з якої 7783,70 грн. сума основного боргу, 2131,12 грн. сума пені за період з 20.02.2015 р. по 13.08.2015 р., включно, 171,15 грн. трьох відсотків річних за той же період, 4023,51 грн. інфляційних втрат за період з 20.02.2015 р. по 31.07.2015 р., включно. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі - продажу № 01/01/2015 від 23.01.2015 р.

Відповідач відзив на позов не надав, проти позовних вимог не заперечив, у судове засідання не з'явився, повноважного представника не направив, будь - яких заяв чи клопотань на адресу суду не надіслав.

Ухвала суду про відкладення розгляду справи від 22.09.2015 р. була направлена за адресою державної реєстрації відповідача, а саме: АДРЕСА_1. Згідно витягу з офіційного сайту Державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» (http://services.ukrposhta.ua), зазначена ухвала не вручена відповідачу під час доставки та повернута за зворотною адресою з відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання» (а.с. 57-58).

Відповідно до ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Згідно п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. (із змінами та доповненнями) в разі якщо ухвалу про порушення провадження по справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи, вищезазначене, відповідач був повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

На електронну адресу суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі повноважного представника, яке задоволено судом. В заявленому клопотанні зазначено, що позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.75).

Зважаючи на те, що згідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, неявка представника відповідача у судове засідання, неподання ним відзиву на позов не є перешкодами для розгляду справи за наявними доказами у порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, господарський суд , -

в с т а н о в и в:

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

23 січня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Обмачівські Зорі» (надалі - позивач, продавець) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (надалі - відповідач, покупець) укладено договір купівлі - продажу № 01/01/2015 (а.с.9-10), за умовами якого продавець зобов'язується поставити та передати у власність покупцю товар, а саме, велику рогату худобу, а покупець прийняти та здійснити оплату отриманого товару в терміни відповідно до умов цього договору (п. 1.1 договору).

Розділом 2 «Кількість ціна і загальна вартість товару» договору визначено, що загальна кількість товару складається з кількості товару за всіма накладними про закупку протягом дії договору. Ціна товару визначається з розрахунку за 1 (один) кг живої ваги на договірних умовах по кожній окремій поставці. Загальна вартість товару складається з вартості всіх поставок товару за всіма накладними на поставку протягом дії договору.

Поставка товару здійснюється згідно правил ІNKOTERMS в редакції 2010 року на умовах EXW. Пункт поставки за даним договором: молочно товарні ферми постачальника, що знаходяться в Бахмацькому районі, Чернігівської області. Прийом товару по кількості та якості здійснюється шляхом оформлення в установленому порядку видаткових накладних, які повинні містити посилання на відповідний договір (п. 4.1 договору).

Право власності на товар переходить від постачальника до покупця після повного розрахунку за поставлений товар та підписання акту приймання - передачі товару та/або накладних на товар і приймальних квитанцій (п. 3.6 договору).

Цей договір вважається укладеним та набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін. Строк дії цього договору починається з моменту підписання договору та закінчується 31 грудня 2015 року (п.п.8.1-8.2 договору).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Згідно з ч.ч. 2,3 ст. 193 Господарського кодексу України, кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

На виконання умов договору купівлі - продажу від 23.01.2015 р. № 01/01/2015 позивачем, згідно видаткових накладних № 11 від 26.01.2015 р. на суму 59853,00 грн., № 27 від 06.02.2015 р. на суму 6358,00 грн., № 85 від 19.02.2015 р. на суму 13913,00 грн., № 132 від 11.03.2015 р. на суму 7866,00 грн., № 144 від 24.03.2015 р. на суму 139902,00 грн. (а.с. 12-16), поставлено, а відповідачем, в особі ОСОБА_1 на підставі довіреностей № 03 від 26.01.2015 р., № 06 від 06.02.2015 р., № 07 від 19.02.2015 р., № 08 від 11.03.2015 р., № 07 від 24.03.2015 р. (а.с.17-21, 68-69), отримано товар, а саме, велику рогату худобу (надалі - ВРХ) на загальну суму 227892,00 грн.

На оплату вартості поставленого товару згідно видаткових накладних № 11 від 26.01.2015 р., № 27 від 06.02.2015 р., № 85 від 19.02.2015 р., № 132 від 11.03.2015 р., № 144 від 24.03.2015 р., позивачем виставлено наступні рахунки - фактури: № 4 від 26.01.2015 р., № 5 від 06.02.2015 р., № 8 від 19.02.2015 р., № 9 від 03.03.2015 р., № 13 від 18.03.2015 р. (а.с.62-67) відповідно.

Судом встановлено, що умовами договору купівлі - продажу від 23.01.2015 р. № 01/01/2015 не визначено строків оплати поставленого товару.

Відповідно до інформаційного листа ВГСУ від 17.07.2012 р. № 01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права", підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов'язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 ЦК України (див. постанову Вищого господарського суду України від 21.04.2011 N 9/252-10);

Пунктом 1.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", визначено, що згідно припису частини першої статті 692 ЦК України, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору.

Таким чином, строк з оплати вартості поставленого товару згідно видаткових накладних № 11 від 26.01.2015 р., № 27 від 06.02.2015 р., № 85 від 19.02.2015 р., № 132 від 11.03.2015 р., № 144 від 24.03.2015 р. є таким, що настав 27.01.2015 р., 07.02.2015 р., 20.02.2015 р., 12.03.2015 р., 25.03.2015 р. відповідно.

Відповідач порушив умови договору - за поставлений товар розрахувався частково на суму 220191,00 грн., що підтверджується банківськими виписками по рахунку позивача (а.с. 37-51).

Решту вартості поставленого товару в сумі 7701,00 грн. (227892,00 грн. - 220191,00 грн.) відповідач не оплатив. З матеріалів справи вбачається, що заборгованість відповідача за поставлений товар згідно договору купівлі - продажу від 23.01.2015 р. № 01/01/2015, складає 7783,70 грн. (7701,00 грн. + 82,70 грн.) з урахуванням початкового сальдо в сумі 82,70 грн., зазначене підтверджується актом звірки взаєморозрахунків сторін за спірним договором станом на 31.07.2015 р., підписаним сторонами та завіреним печатками позивача та відповідача (а.с. 11).

На момент винесення рішення по справі відповідач наявну заборгованість в сумі 7783,70 грн. не погасив. Доказів сплати до суду не надав.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 7783,70 грн. є обґрунтованими, правомірними та такими, що підтверджуються матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, у тому числі сплата неустойки (штрафу, пені) та відшкодування збитків.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання.

За визначенням статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами статті 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

У відповідності до п. 5.2 договору у разі порушення термінів оплати товару, вказаного в специфікації, покупець сплачує продавцю пеню у розмірі 0,1 % від суми несплаченого товару за кожний день прострочення.

Статтею 1 ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996 р. № 543/96-ВР визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. За приписами ст. 3 вказаного Закону розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

На підставі п. 5.2 договору позивачем нараховано та заявлено до стягнення 2131,12 грн. пені за період з 20.02.2015 р. по 13.08.2015 р., включно, у розмірі 0,1% від суми неоплаченого товару, що не перевищує подвійної облікової ставки НБУ, яка у періоді з 20.02.2015 р. по 03.03.2015 р. складала 0,106 % ((19,5% х 2) /365 дн.) та у період з 04.03.2015 р. по 13.08.2015 р. - 0,164 % ((30% х 2) /365 дн.).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано та заявлено до стягнення 171,15 грн. трьох відсотків річних за період з 20.02.2015 р. по 13.08.2015 р., включно, та 4023,51 грн. інфляційних втрат за період з 20.02.2015 р. по 31.07.2015 р., включно.

Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши розрахунок позивача, дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 1523,02 грн., трьох відсотків річних в сумі 125,18 грн., та інфляційних втрат в сумі 2773,50 грн., відповідно, оскільки позивачем допущено ряд помилок в наданому розрахунку.

Позивачем невірно зараховано часткову сплату відповідача від 24.02.2015 р. в сумі 7980,00 грн. (призначення платежу: рахунок № 7 від 17.02.2015 р.) в рахунок погашення заборгованості за видатковою накладною № 85 від 19.02.2015 р. Так як, коли в графі платіжного доручення "призначення платежу" відсутні посилання на період, дату, номер договору, згідно якого здійснюється платіж, або, коли таке посилання не відповідає дійсності (зазначення неіснуючого договору, накладної, рахунку тощо), такий період має визначатись одержувачем відповідно до умов договору між платником та одержувачем коштів. Якщо відповідні застереження у договорі відсутні, то у разі наявності заборгованості, платежі мають відноситись на погашення заборгованості в хронологічному порядку, починаючи з такої, що виникла у найдавніший період, до повного її погашення. Таким чином, оскільки платіж від 24.02.2015 р. на суму 7980,00 грн. містить посилання на рахунок, за яким товар поставлений не був, такий платіж має зараховуватись в рахунок погашення заборгованості між платником та одержувачем коштів в хронологічному порядку, тобто в рахунок погашення початкового сальдо в сумі 82,70 грн. (січень 2015 р.), інша частина - в сумі 7897,30 грн. - в рахунок погашення заборгованості за накладною № 85 від 19.02.2015 р.

Крім того, позивачем не враховано, що заборгованість за поставлений товар згідно видаткової накладної № 85 від 19.02.2015 р. повністю погашена станом на 08.04.2015 р., так само, заборгованість за поставлений товар за накладною № 132 від 11.03.2015 р. частково погашена станом на 08.04.2015 р. в сумі 82,30 грн. З матеріалів справи вбачається, що 08.04.2015 р. відповідачем проведено часткову сплату в сумі 40000,00 грн. в рахунок погашення заборгованості за поставлений товар згідно накладної № 144 від 24.03.2015 р. (призначення платежу: рахунок № 13 від 18.03.2015 р.), переплата за даним платежем станом на 08.04.2015 р. складала 6098,00 грн. та мала бути зарахована в рахунок погашення заборгованості за накладними № 85 від 19.02.2015 р. та № 132 від 11.03.2015 р. - 08.04.2015 р., замість 21.07.2015 р. як здійснено позивачем.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню 1580,36 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 34, 49, 75, ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1, з будь -якого рахунку виявленого державним виконавцем) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Обмачівські Зорі» (16510, Чернігівська область, Бахмацький район, с. Обманів, вул. Лесі Українки, 86, р/р 1001 в АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 353348, ) - 7783,70 грн. основного боргу, 1523,02 грн. пені, 125,18 грн. трьох відсотків річних, 2773,50 грн. інфляційних втрат, 1580,36 грн. судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя І.Г.Мурашко