ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" вересня 2015 р.Справа № 916/3408/15

Позивач: публічне акціонерне товариство"Імексбанк"

Відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю "Комфорт-Сервіс-Груп"

про зобов'язання вчинити певні дії

Суддя Цісельський О.В.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність

від відповідача: не зявився

СУТЬ СПОРУ: Позивач, публічне акціонерне товариство "Імексбанк" (надалі ПАТ "Імексбанк", Банк), звернувся до господарського суду Одеської області із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю " Комфорт-Сервіс-Груп " (далі по тексту ТОВ " Комфорт-Сервіс-Груп "), в якому просить суд зобовязати відповідача повернути позивачу автомобіль MERSEDES-BENZ ML 350, 2000р. випуску, реєстраційний номер 00207 ІІ, колір сірий, що належить на праві власності банку згідно свідоцтва про державну реєстрацію РМС № 254008, виданого МРЄВ-7 ДАЇУМВС України в м. Києві 30.06.2004р.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02.08.2010р. між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди автомобіля (надалі-договір оренди) марки MERSEDES-BENZ ML 350, 2000р. випуску, реєстраційний номер 00207 ІІ, колір сірий, що належить на праві власності банку згідно свідоцтва про державну реєстрацію РМС № 254008, виданого МРЄВ-7 ДАЇУМВС України в м. Києві 30.06.2004р. 02.02.2010р. автомобіль було передано відповідачу за катом приймання-передачі.

Як зазначає позивач, відповідно до п.5.1. договору оренди, договір вступає в дію з моменту його підписання сторонами та діє до 02.08.2012р. включно. Згідно із п.5.2. договору оренди, якщо за 10 днів до закінчення строку дії договору жодна із сторін не заявить про намір припинити договір, договір вважається продовженим на той самий термін на тих самих умовах.

У звязку із запровадженням процедури ліквідації ПАТ "Імексбанк", Уповноваженою особою Фонду гарантування фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Імексбанк", було прийнято рішення про припинення договору та повернення майна, про що відповідачу було направлено лист вих. № 4198 від 20.07.2015р., але, як зазначає позивач, відповіді Банку відповідач не надав, контактів із працівниками Банку керівництво відповідача уникає, вимоги Банку щодо повернення майна ігноруються. Саме вищенаведене й стало підставою для звернення позивача до господарського суду Одеської області за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 17.08.2015р. позовну заяву (вх. № 3584/2015) прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та розгляд справи призначено в засіданні суду.

У судовому засіданні представник позивача при розгляді справи по суті просив задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача про час та місце судового засідання був повідомлений своєчасно, що підтверджується повідомленням про вручення відправлення, наявним в матеріалах справи, проте свого представника до суду не направив, позиції щодо позову суду не навів, своїм право на захист не скористувався.

Справа розглядається в порядку ст.75 Господарського процесуального кодексу України, за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст.85 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне:

02.08.2010р. між ПАТ "Імексбанк" (орендодавець) та ТОВ "Комфорт-Сервіс-Груп " (орендар) було укладено договір оренди автомобіля (надалі-договір оренди) , відповідно до умов п.1.1. якого орендодавець передає в оренду автомобіль марки MERSEDES-BENZ ML 350, рік випуску 2000 р., реєстраційний номер 00207 ІІ, колір - сірий, номер Свідоцтва про державну реєстрацію автомобілю в органах ДАІ: РМС № 254008, виданого МРЄВ-7 ДАЇУМВС України в м. Києві 30.06.2004р.

Відповідно до п.2.1. орендодавець був зобовязаний передати орендарю автомобіль у технічно справному стані за актом приймання-передачі на протязі трьох днів з дня підписання договору.

Згідно із п.5.1. договору оренди, договір вступає в дію з моменту його підписання сторонами та діє до 02.08.2012р. включно.

У відповідності до п.5.2. договору оренди, якщо за 10 днів до закінчення строку дії договору жодна із сторін не заявить об змінах умов договору або про його припинення, договір вважається пролонгованим на тих самих умовах і на той саме строк.

02.08.2010р. між ПАТ "Імексбанк" (орендодавець) та ТОВ "Комфорт-Сервіс-Груп " (орендар) було підписано акт приймання-передачі автомобіля до договору оренди від 02.08.2010р. за яким орендодавець надав, а орендар прийняв в оренду автомобіль.

Як зазначено в акті разом із автомобілем орендодавець передав орендарю Свідоцтво про державну реєстрацію автомобілю в органах ДАІ: РМС № 254008, виданого МРЄВ-7 ДАЇУМВС України в м. Києві 30.06.2004р.

21.05.2015р. Постановою НБУ № 330 було відкликано банківську ліцензію та вирішено ліквідувати ПАТ "Імексбанк" з 27.05.2015р.

У звязку із запровадженням процедури ліквідації ПАТ "Імексбанк", Уповноваженою особою Фонду гарантування фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Імексбанк", було прийнято рішення про припинення договору та повернення майна, про що відповідачу було направлено лист вих. № 4198 від 20.07.2015р., в якому із посиланням на приписи п.5.2. договору оренди, Банк повідомив відповідача про припинення договору оренди автомобіля з 02.08.205р. та у звязку із чим вимагав повернути автомобіль та за актом приймання-передачі повернути його Банку.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи та заперечення учасників судового процесу, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ч.1 ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування

Стаття 13 ЦК України встановлює, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Стаття 15 ЦК України встановлює, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до приписів ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

При цьому, якщо приводом звернення до суду зазначено порушення права чи законного інтересу, таке порушення або спір щодо них повинні існувати на момент звернення до суду.

Згідно зі ст.129 Конституції України, до основних засад судочинства належить змагальність сторін, яка, зокрема, проявляється в тому, що, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст.33 ГПК України).

Частина 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлює, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Стаття 174 Господарського кодексу України визначає, що господарські зобов'язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту або суб'єктом господарювання, придбання або збереження майна суб'єкта або суб'єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав; у результаті створення об'єктів інтелектуальної власності та інших дій суб'єктів, а також внаслідок подій, з якими закон пов'язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Як встановлено матеріалами справи позивач за умовами договору визначив порядок припинення договору оренди й умови повернення орендованого майна, а саме п.5.1. договору оренди визначено що договір вступає в дію з моменту його підписання сторонами та діє до 02.08.2012р. включно. У відповідності до п.5.2. договору оренди, якщо за 10 днів до закінчення строку дії договору жодна із сторін не заявить об змінах умов договору або про його припинення, договір вважається пролонгованим на тих самих умовах і на той саме строк.

Доказів звернення до відповідача з приводу припинення договору оренди у період до 20.07.2015р. позивач суду не надав.

В матеріалах справи наявний лист позивача вих. № 4198 від 20.07.2015р., в якому із посиланням на приписи п.5.2. договору оренди, позивач повідомив відповідача про припинення договору оренди автомобіля з 02.08.205р. та у звязку із чим вимагав повернути автомобіль за актом приймання-передачі повернути його Банку.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши умови договору оренди, суд дійшов до висновку, що з урахуванням приписів п.5.2. договору термін його дії продовжений до 02.08.2016р.

Тобто, позивач, надіславши відповідачу лист № 4198 від 20.07.2015р. виконав вимогу п.5.2. договору оренди щодо повідомлення відповідача за 10 днів до закінчення строку дії договору про своє бажання припинити його дію.

Щодо висновків позивача у листі про припинення договору оренди автомобіля з 02.08.205р. та у звязку із чим виникнення у відповідача зобовязання повернути автомобіль за актом приймання-передачі Банку суд зазначає наступне.

Як встановлено ч. 1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частина 1 ст. 530 ЦК України встановлює, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до приписів ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Як встановлено матеріалами справи, зобовязання відповідача повернути позивачу автомобіль, у відповідності до приписів п.5.2. договору та листа позивача вих. № 4198 від 20.07.2015р., виникне лише після 02.08.2016р.

Частина 1 ст. 627 ЦК України встановлює, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається із матеріалів справи між сторонами укладено договір оренди автомобіля, який за своєю правовою природою є договором найму.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Стаття 782 ЦК України визначає що наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Проте, як встановлено судом, позивач в якості підстав заявленого позову зазначив те, що 21.05.2015р. Постановою НБУ № 330 було відкликано банківську ліцензію та вирішено ліквідувати ПАТ "Імексбанк" з 27.05.2015р. та те що у звязку із запровадженням процедури ліквідації ПАТ "Імексбанк", Уповноваженою особою Фонду гарантування фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Імексбанк" було прийнято рішення про припинення договору та повернення автомобіля.

А у відповідності до ст. 783 ЦК України визначено виключний перелік підстав коли наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо: 1) наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі; 2) наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі; 3) наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі; 4) наймач не приступив до проведення капітального ремонту речі, якщо обов'язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача.

Відповідно до вимог ст.ст.32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Позивачем у встановленому законом порядку не доведено суду доказів наявності будь-якої із підстав, перелічених у статті 783 ЦК України в якій визначено виключний перелік підстав коли наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, позивач суду не надав.

З урахуванням наведеного суд дійшов до висновку, що відповідачем права позивача, передбачені договором оренди автомобіля від 02.08.2010р. не порушені.

Як зазначено у постанові Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 26.04.2006 р. № 30-16/432-04-11492 (16/120-05-2515) - якщо в результаті розгляду справи буде встановлено, що порушення прав позивача немає, суд повинен відмовити в позові.

Згідно зі ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Підсумовуючи вищенаведене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства"Імексбанк" не обґрунтовані, не законні, спростовуються матеріалами справи, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволені позову публічного акціонерного товариства"Імексбанк" відмовити повністю.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст.85 ГПК України.

Повний текст рішення складено 21 вересня 2015 р.

Суддя О.В. Цісельський