ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2015 Справа № 917/1871/15

м. Полтава

за позовом Державного підприємства "Спеціалізована державна експертна організація - Центральна служба Української державної будівельної експертизи", бульвар Л.Українки, 26, м. Київ, 01133

до Служби автомобільних доріг у Полтавській області, вул. Куйбишева, 22А, м. Полтава, 36039

про стягнення 574761,57 грн.

Суддя Пушко І.І.

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 21.07.2015;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність від 27.02.2015 року № 01-09/163.

Суть справи: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача коштів в розмірі 574761,57 грн. за договором на виконання експертизи проекту будівництва від 16.12.2013 року № 28-0406/13 та Додатковими угодами до нього № 01 від 27.12.2013 р., №02 від 23.05.2014 року та б/н від 29.05.2015 р., з яких 345600,00 грн. - основний борг, 135821,17 грн. - інфляційні втрати, 6590,07 грн. - 3% річних, 86750,33 грн. пеня.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем договірних зобов'язань щодо оплати виконаних за договором робіт, у зв'язку з чим позивач вказує на існування заборгованості та підстави нарахування і стягнення пені, інфляційних витрат та річних за прострочення грошового зобов'язання.

Позивач позов підтримав, повідомив суд, що на виконання ухвали від 31.08.2015 року звертався до відповідача листом з пропозицією проведення звірки розрахунків, на що відповідач належним чином не відреагував звірка проведена не була.

Відповідач у відзиві на позов (а.с. 64-71) виникнення між сторонами зобовязальних правовідносин на підставі договору на виконання експертизи проекту будівництва та додаткових угод до нього визнає, визнає також підписання сторонами 22.12.2014 року акту приймання виконаних робіт за договором, проте наполягає, що позивач, посилаючись на порушення відповідачем умов договору щодо оплати робіт у визначеному порядку та строки, не врахував специфіку відповідача.

Також, відповідач, зокрема, посилається, що у відповідності з Положенням про Службу автомобільних доріг у Полтавській області, Служба є неприбутковою організацією, одержувачем бюджетних коштів, що спрямовуються на розвиток мережі автомобільних доріг загального користування. Служба автомобільних доріг у Полтавській області утримується в межах кошторису видатків, затвердженого Державним агентством автомобільних доріг (Укравтодором), за рахунок коштів, передбачених у вартості будівництва та ремонту автомобільних доріг, виходячи із законодавчо встановлених нормативів на утримання служби замовника та за рахунок коштів, передбачених у вартості експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування згідно з розрахунками за Методикою, затвердженою Укравтодором.

Фінансування робіт та проведення розрахунків між сторонами за договором має здійснюватися за рахунок Державного бюджету та державних кредитних ресурсів у відповідності до Державної цільової економічної програми розвитку автомобільних доріг загального користування на 2013-2018 роки, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 696 від 11.07.2013 р. Оскільки відповідач є лише отримувачем бюджетних коштів, а не їх розпорядником то на його думку, з його сторони порушень умов договору не має.

Відповідач в судовому засіданні заявив усне клопотання про залучення до участі у справі як третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору Державне агентство автомобільних доріг України та Державну казначейську службу як розпорядників бюджетних коштів. Зазначену заяву суд відхиляє як необґрунтовану, оскільки взаємовідносини відповідача з зазначеними органами регулюються діючим бюджетним законодавством, а позивач жодним чином не обґрунтував, як саме прийняте по справі рішення може вплинути на їх права та обовязки по відношенню до відповідача.

Також відповідач додав до відзиву свій розрахунок пені, інфляції та 3% річних, який відрізняється від розрахунку позивача, оскільки нарахування здійснюються на заборгованість в розмірі 319 130,66 грн., а не 345600,00 грн.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

16 грудня 2013 року між Службою автомобільних доріг у Полтавській області в особі заступника начальника ОСОБА_3 (Замовник) та ДП «Укрдордержбудекспертиза» в особі директора філії ОСОБА_4 Васильовача (Виконавець) був укладений договір № 28-0406-13 на виконання експертизи проекту будівництва (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Замовник доручає Виконавцю провести експертизу проекту будівництва щодо дотримання вимог до міцності, надійності та довговічності будинків і споруд, їх експлуатаційної безпеки та інженерного забезпечення, санітарного та епідеміологічного благополуччя населення, екології, пожежної безпеки, енергозбереження, кошторисна частина (далі - Експертиза). Назва проекту будівництва: проект Будівництво обходу м.Полтава від км 333+800 автомобільної дороги державного значення М-03 Київ-Харків-Довжанський до км 4+414 автомобільної дороги державного значення М-22 Полтава-Олександрія при реконструкції автомобільної дороги державного значення М-03 Київ-Харків-Довжанський на ділянці км 333+800 - км 347+200, Полтавська область.

Згідно п. 1.2. Договору результати робіт надаються Замовнику у вигляді письмового звіту за результатами проведеної експертизи відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.05.2011 року № 560 "Про затвердження Порядку затвердження проектів будівництва і проведення їх експертизи та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України" та ДСТУ-Н Б А.2.2-10:2012 "Настанова з організації проведення експертизи проектної документації на будівництво" (далі - Звіт).

Додатковими угодами № 01 від 27.12.2013 р., №02 від 23.05.2014 року та б/н від 29.05.2015 р. сторони змінили вартість робіт та строк дії договору.

Остаточна вартість робіт визначена п.2.2. Договору в редакції Додаткової угоди б/н від 29.05.2014 року та погоджена відповідним протоколом (додаток № 1 до Договору, а.с. 24) і складає 345 600,00 грн. з ПДВ.

Укладений між сторонами договір за своє правовою природою є договором підряду.

Згідно ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Частиною 4 ст. 882 ЦК України передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору № 28-0406-13 від 16.12.2013 року позивач виконав, а відповідач прийняв роботи (експертизу проекту будівництва) на загальну суму 345 600,00 грн.

Пунктом 5.1. Договору передбачено, що приймання Замовником виконаних робіт за цим Договором оформляється актом приймання-передачі виконаних робіт.

22.12.2014 року сторонами Договору був складений та підписаний акт приймання-передачі виконаних робіт (а.с. 25).

Вказаний акт складений за участю Замовника та Виконавця, скріплений печатками сторін. Підписуючи акт сторони тим самим засвідчили, що претензій одна до одної не мають. Представник відповідача в судовому засіданні усно пояснив, що на момент підписання вказаного акту ОСОБА_3 являвся заступником начальника Служби автомобільних доріг у Полтавській області, крім цього, судом враховується, що всі документи у справі, які складалися за участю відповідача підписані ОСОБА_3, з чого робить висновок про достатній обсяг повноважень вказаної особи для вчинення відповідних дій.

Стосовну строків оплати суд враховує наступне.

В пункті 5.1. Договору сторони погодили, що приймання замовником виконаних робіт за цим договором оформляється актом приймання-передачі виконаних робіт.

Відповідно до п. 2.4. Договору Замовник у строк не більше п'яти календарних днів з дня підписання акта приймання-передачі виконаних робіт зобовязується відповідно до цього акту здійснити на користь Виконавця оплату у розмірі 100% вартості виконаних робіт за Договором.

Актом приймання-передачі виконаних робіт від 22.12.2014 року (а.с. 25) підтверджується факт виконання експертизи відповідачу вартість якої складає 345600,00 грн.

Таким чином, прийняття виконаних за актом є підставою для проведення розрахунків, чого відповідач не здійснив.

При цьому судом береться до уваги, що 27.12.2013 року між сторонами була укладена додаткова угода №1 до договору, якою сторони погодили, що ціна робіт за договором становить 319130,66 грн. (а. с. 17).

В межах пункту 6 угоди, сторонами було узгоджено термін виконання робіт, який визначається графіком виконання та фінансування робіт (послуг), та є невід'ємною частиною угоди.

Відповідно до графіку виконання та фінансування робіт (а.с.19), сторонами було передбачено фінансування по договору у 2013 році - 0,00 грн., у 2014 році 319130,66 грн.

Разом з тим, 23.05.2014 року між сторонами була укладена додаткова угода №2 до договору, якою сторони ще раз підтвердили, що ціна робіт за договором становить 319130,66 грн. (а.с. 20), а строк виконання робіт, визначається графіком виконання та фінансування робіт (послуг), який є невід'ємною частиною угоди.

Згідно графіку виконання та фінансування робіт (а.с.22), сторонами було передбачено фінансування по договору протягом 2014 року в сумі 319130,66 грн.

У пункті 5 додаткової угоди № 2, сторонами було узгоджено термін дії угоди - до моменту її остаточного виконання, але в будь якому випадку до 31 грудня 2014 року.

Суд вважає, що вищевказані положення угоди не змінюють строк оплати, визначений п. 2.4. Договору. Враховуючи 5 днів відстрочки платежу, що визначені п. 2.4. Договору, дату підписання акту приймання-передачі виконаних робіт (а.с. 25) 22.12.2014 року та виходячи із загальних правил визначення строків, встановлених статтями 253-255 ЦК України, останній день виконання зобовязання належним чином припадає на 29.12.2014 року, а з 30.12.2014 року боржник вважається таким, що прострочив грошове зобовязання.

Крім цього, у п.1 додаткової угоди від 27.12.2013 року №01, сторони погодили, що фінансування робіт та проведення розрахунків між сторонами здійснюється у встановленому бюджетним законодавством порядку за рахунок коштів державного бюджету України та в межах кошторису видатків, затвердженому замовнику Укравтодором. Залежно від реального фінансування видатків замовник має право зменшити обсяги виконання робіт за договором.

Фінансування робіт забезпечується за рахунок бюджетних коштів відповідно до Державної цільової економічної програми розвитку автомобільних доріг загального користування на 2013-2018 роки, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №696 від 11.07.2013 (п.7 угоди).

Аналогічне положення, з посиланням на фінансування робіт за рахунок коштів Державного бюджету України та державних кредитних ресурсів, закріплене у пункті 4 додаткової угоди від 23 травня 2014 року №02.

Проаналізувавши зміст додаткових угод №01 №02, суд вважає за необхідне зауважити, що останні, будучи невідємними частинами договору № 28-0406-13, передбачають лише джерело фінансування оплати проведеної позивачем роботи, у вигляді проведення експертизи проекту будівництва - кошти Державного бюджету України та державних кредитних ресурсів, без жодного застереження щодо умови наявності відповідних коштів на рахунку відповідача, як підстави оплати за договором № 28-0406-13.

Положення Державної цільової економічної програми розвитку автомобільних доріг загального користування на 2013-2018 роки, також не визначають наявність профінансованих державою коштів як підставу розрахунків з підрядними організаціями, залучених з метою будівництва, реконструкції, ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування згідно із стандартами, приведеними у відповідність із сучасними стандартами якості дорожньо-будівельних робіт, з використанням новітніх технологій на основі високоякісних бітумів (у тому числі гумо-бітумних сумішей) та інших дорожньо-будівельних матеріалів вітчизняного виробництва, влаштування дорожнього покриття на основі цементобетону, підвищення ефективності інноваційної та науково-технічної діяльності, інформаційне забезпечення дорожньої галузі. Зазначена програма визначає лише прогнозні обсяги та джерела фінансування (Додаток 1 до Програми).

З метою врегулювання спору позивачем 20.07.2015 р. за вих. № 443 була направлена відповідачу претензія з вимогою про погашення заборгованості за виконанні роботи у сумі 345 600,00 грн.

У відповідь на претензію відповідач повідомив, що фінансування договору не передбачено Постановою КМУ і що позивачем не виконано передбачені п. 1.2., 3.2.3., 5.5. Договору зобовязання з надання замовнику належним чином оформленого звіту за результатами проведеної експертизи, тому запропонував пролонгувати дію договору на 2015 рік для проведення взаєморозрахунків та виконання договірних зобовязань.

Проте позивач на пропозицію відповідача не погодився та звернувся з позовом до суду для стягнення заборгованості за виконі роботи. Згідно розрахунку ціни позову, станом на момент розгляду справи в суді основний борг становить 345 600,00 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач не виконав своїх зобов'язань за Договором, а саме не сплатив вартість виконаних робіт у повному обсязі, відповідач факт наявності заборгованості не заперечує, тому позовні вимоги в частині стягнення 345600,00 грн. основного боргу підлягають задоволенню повністю.

Стосовно заперечень відповідача, викладених у відзиві на позов слід зазначити, що згідно ч. 2 ст. 617 ЦК України, ч. 2 ст. 218 ГК України відсутність бюджетних коштів передбачених у видатках Державного бюджету України не виправдовує бездіяльність і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного суду України від 15.05.2012 року по справі № 11/446, яка є обов'язковою для суду згідно ст. 111-28 Господарського процесуального кодексу України, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18 жовтня 2005 року, яке згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права.

Згідно ст. 610, ст. 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 6.2. Договору передбачено, що у разі порушення строків виконання своїх зобов'язань за цим Договором винна сторона сплачує на користь іншої сторони пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, від вартості робіт за цим Договором за кожен день прострочення.

Позивач просить стягнути з відповідача 86750,33 грн. пені, за період з 01.01.2015 року по 30.06.2015 року.

Судом береться до уваги, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 ГК України).

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як встановлено судом, відповідач порушив строки розрахунків за Договором і має заборгованість, яка станом на момент розгляду справи в суді не погашена.

Оскільки зобов'язання за договором у визначені строки не виконані відповідачем, позивач правомірно здійснив нарахування пені відповідно до законодавства та Договору. Заявлений розмір пені відповідає вимогам Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" в межах подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення. Здійснення позивачем нарахування пені не за весь період прострочення, а лише за його певну частину є правом позивача та не суперечить вимогам закону, оскільки не виходить за межі шести місяців можливого нарахування.

Стаття 625 ЦК України визначає обовязок боржника, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора сплатити грошову суму з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так за порушення відповідачем строків оплати позивачем заявлено до стягнення 135821,17 грн. інфляційних збитків за січень-серпень 2015 року. Також позивач просить стягнути з відповідача 6590,07 грн. 3% річних за період з 01.01.2015 року по 20.08.2015 року.

Суд приймає до уваги, що вимоги про сплату інфляційних витрат та 3% річних кредитор вправі заявити з моменту виникнення права на позов про повернення боргу. Судом встановлено, що прострочка відповідача розпочалася з 30.12.2014 року, проте позивач розраховує 3% річних з 01.01.2015 року по 20.08.2015 року.

Перевіривши розрахунок позивача суд виявив, що здійснене нарахування 3% річних не за весь період прострочення, а лише за його певну частину не є завищеним, тому вимоги позивача про стягнення інфляційних витрат та 3 % річних суд визнає правомірними та такими, що підлягають задоволенню в межах заявленої суми.

Перевірка правильності розрахунку пені, інфляційних нарахувань та 3 % річних проводилася судом за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій системи "Ліга.Закон".

Заперечення відповідача стосовно заявленого позивачем розміру інфляційних витрат, 3% річних та пені судом не приймаються, оскільки судом встановлено, що розмір основної заборгованості відповідача становить 345600,00 грн., а не 319130,66 грн., як обраховано відповідачем.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобовязання не допускається.

Відповідно до п. 5 ст. 16 ЦК України одним із засобів захисту цивільних прав є примусове виконання обовязку в натурі, яке в даному випадку полягає у виконанні відповідачем договірних зобовязань з оплати вартості виконаних робіт.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 193 ГК України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. За ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

З боку позивача зобовязання за Договором виконані в повному обсязі, що встановлено зібраними по справі доказами, судом також встановлено, що відповідач не виконав свої зобов'язання в частині сплати у визначені строки обумовлених договором коштів за виконані позивачем роботи.

Оскільки зобов'язання за Договором на даний час залишаються не виконаними відповідачем, позивач здійснив нарахування заборгованості відповідно до законодавства та Договору.

З урахуванням зібраних по справі доказів позов задовольняється судом повністю, на суму 574761,57 грн., з яких: 345600,00 грн. - основний борг, 135821,17 грн. - інфляційні втрати, 6590,07 грн. - 3% річних, 86750,33 грн. пеня.

Витрати по оплаті судового збору відповідно до ч. 2 ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49 (ч. 2), 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути із Служби автомобільних доріг у Полтавській області, вул. Куйбишева, 22А, м. Полтава, 36039, , на користь Державного підприємства "Спеціалізована державна експертна організація - Центральна служба Української державної будівельної експертизи", бульвар Л.Українки, 26, м.Київ, 01133, 345 600 грн. 00 коп. боргу; 86750 грн. 33 коп. пені; 135 821 грн. 17 коп. інфляційних витрат; 6 590 грн. 07 коп. 3% річних; 11495 грн. 23 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Пушко І.І.