ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.09.15р. Справа № 904/6569/15
За позовом Публічного акціонерного товариства "ДніпроАЗОТ", м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області

до Державного наукового-виробничого підприємства "ЦИРКОНІЙ", м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості у розмірі 18 461, 07 грн.

Суддя Суховаров А.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 33/016-юр від 12.01.15р.

від відповідача: представник не з'явився.

Суть спору:

Публічне акціонерне товариство "ДніпроАЗОТ" (далі - позивач) звернулось до господарського суду з позовом, у якому просить стягнути з Державного наукового-виробничого підприємства "ЦИРКОНІЙ" (далі - відповідач) суму 18 461, 07 грн. заборгованості за порушення виконання зобовязань за договором про спільне використання технологічних електричних мереж №639/13-45 від 01.01.13р., а також суму 1 827, 00 грн. судового збору.

Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач надав відзив на позов, згідно якого останній не заперечує проти наявності заборгованості перед позивачем. Разом з тим, відповідач заперечує проти нарахування позивачем інфляційних та 3% річних. Вказує, що 13.06.2002 року господарським судом Дніпропетровської області порушено провадження у справі № Б15/52/02 про банкрутство ДНВП «Цирконій» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Вважає, що позивачем безпідставно нараховано 3% річних та інфляційні, оскільки згідно абз.2.ч.4 ст.12 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції від 19.01.2013р.) протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати даного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

В порядку ст.85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

встановив:

01.01.2013 року між позивачем (власником мереж) та відповідачем (користувач) було укладено договір про спільне використання технологічних електричних мереж №639/13-45 (далі - Договір), в порядку та на умовах якого власник мереж зобов'язався забезпечити технічну можливість передачі електричної енергії власними технологічними електричними мережами в точки приєднання електроустановок користувача, а користувач - своєчасно сплачувати власнику мереж вартість послуг з утримання технологічних електричних мереж, відшкодовувати витрати власника мереж на закупівлю активної електричної енергії; за перетікання реактивної електричної енергії та втрати електричної енергії в технологічних електричних мережах власника мереж. Електрична енергія передається технологічними електричними мережами власника мереж в межах величин, дозволених користувачу до використання, згідно додатка №1«Обсяги споживання електричної енергії користувачем» (п.1.1 Договору).

На виконання умов Договору позивач протягом вересня - грудня 2013 року в повному обсязі забезпечив відповідачу технічну можливість передачі електричної енергії власними технологічними електричними мережами в точки приєднання електроустановок відповідача, що підтверджується актами прийому-передачі електроенергії (а.с.24-27).

За умовами п.п. 7.5 7.8 Договору користувач до 10-го числа розрахункового місяця самостійно (без рахунка власника мереж) зобов'язаний відшкодувати на користь власника мереж попередні 100-відсоткові витрати на закупівлю очікуваного обсягу споживання активної електричної енергії в розрахунковому місяці згідно Додатку № 1 «Обсяги споживання електричної енергії користувачем».

Для проведення остаточних розрахунків за отриману активну електричну енергію користувач 25-го числа розрахункового місяця передає по телефону власнику мереж покази приладів обліку, на основі яких власник мереж до 1-го числа наступного, за розрахунковим, місяця виставляє рахунки для відшкодування вартості отриманої активної електричної енергії. Суми, зазначені в рахунках, враховуються користувачем при виконанні передплати в наступному місяці.

Користувач до 10-го числа наступного, за розрахунковим, місяця зобов'язаний здійснити власнику мереж оплату за послуги з утримання технологічних електричних мереж.

Користувач до 10-го числа наступного, за розрахунковим, місяця зобов'язаний відшкодувати на користь власника мереж витрати за перетікання реактивної електричної енергії та за втрати активної електричної енергії в технологічних електричних мережах

Згідно ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобовязань щодо повної та своєчасної оплати наданих позивачем послуг, у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем на загальну суму 10 153, 73 грн., з яких:

- заборгованість з відшкодування витрат на закупівлю активної електричної енергії та витрат за втрати електричної енергії в технологічних електричних мережах власника мереж у розмірі 9 668, 41 грн.;

- заборгованість з оплати послуг з утримання технологічних електричних у розмірі 343, 74 грн.;

- заборгованість з відшкодування витрат за перетікання у вересні - грудні 2013 року реактивної електричної енергії у розмірі 141, 58 грн.

Вказана заборгованість підтверджується актом звірки взаємних розрахунків станом на 31.07.14р. з підписами та відбитками печатки підприємств обох сторін (а.с.40).

На час розгляду спору відповідач не надав господарському суду доказів добровільної сплати спірної суми заборгованості.

Положеннями ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526, ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, цивільні та господарські зобовязання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання, а ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, позивач нарахував відповідачу до сплати 3% річних за період з 10.10.13р. по 14.07.15р. на суму 503, 59 грн., а також інфляційні за період з вересня 2013 року по грудень 2013 року на суму 7 803, 75 грн.

Перевіривши нарахування позивача, суд визнає їх обґрунтованим, вірно розрахованими, а отже такими, що підлягають задоволенню.

Між тим, заперечення відповідача з приводу нарахування 3% річних та інфляційних відхиляються судом з наступних підстав.

Поточна редакція Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі за текстом - Закон) набрала чинності з 19.01.2013р., за виключення окремих його положень.

Так, пунктом 1-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено судом після набрання чинності цим Законом.

Оскільки 13 червня 2002 року господарським судом Дніпропетровської області порушено провадження у справі №Б15/52/02 про банкрутство ДНВП «Цирконій» та введено мораторій задоволення вимог кредиторів, дана справа щодо стягнення з ДНВП "Цирконій" заборгованості повинна зглядатись господарським судом з урахуванням положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції до 19 січня 2013 року.

Положеннями абз.2 ч.4 ст.12 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (редакція закону до 19.01.2013р.) передбачено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів:

- не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за виконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, (неустойка, штраф, пеня), які учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі, зокрема, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Отже, інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов'язання тому заперечення відповідача відхиляються судом за безпідставністю.

Відповідно до вимог частин 1 і 7 ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів; одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається крім випадків, передбачених законом.

В силу положень ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів субєктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обовязку в натурі.

Викладене є підставою для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України сплата судового збору покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43, 45, 49, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного наукового-виробничого підприємства "ЦИРКОНІЙ" (51917, Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, пр. Аношкіна, буд.179; ) на користь Публічного акціонерного товариства "ДніпроАЗОТ" (51909, Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. С.Х.Горобця, 1; ) суму 10 153, 73 грн. (десять тисяч сто пятдесят три грн. 73 коп.) основного боргу, 503, 59 грн. (пятсот три грн. 59 коп.) 3% річних, 7 803, 75 грн. (сім тисяч вісімсот три грн. 75 коп.) інфляційних, 1 827, 00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім грн. 00 коп.) судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя А.В. Суховаров

Повний текст підписаний 28.09.2015р.