ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" вересня 2015 р.Справа № 924/1387/15

Господарський суд Хмельницької області у складі:

судді Заверуха С.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Полонська гірнича компанія" м. Полонне Хмельницької області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полонський щебеневий кар'єр", м. Полонне Хмельницької області

про стягнення 486 834,18 грн., з яких 334 667,20 грн. основний борг, 6 656,66 грн. 3% річних, 145 510,32 грн. інфляційних втрат.

Представники сторін:

позивача: ОСОБА_1 генеральний директор наказ від 06.04.2015р.

відповідача: ОСОБА_2 - довіреність від 11.09.2015 р.

Повне рішення складено 15.09.2015р.

Суть спору: позивач звернувся з даним позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 486834,18 грн., з яких 334 667,20 грн. основний борг, 6 656,66 грн. 3% річних, 145 510,32 грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування позову зазначає, що на підставі видаткових накладних №4969 від 11.09.2014р., №4970 від 11.09.2015р., №4971 від 11.09.2014р., №5449 від 19.09.2014р. ТОВ "Торговий дім Укрімпап" передало, а ТОВ "Полонський щебеневий кар'єр" отримало товар на загальну суму 334667,20 грн.

В подальшому 05.05.2015р. між ТОВ "Торговий дім Укрімпап" та ТОВ "Полонська гірнича компанія" був укладений договір відступлення права вимоги, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги належного виконання зобов'язань відповідачем по поверненню заборгованості в розмірі 334667,20 грн.

Листом №47 від 07.05.2015р. відповідача було повідомлено, що відбулась заміна кредитора у зобов'язанні щодо сплати заборгованості.

Крім того, відповідно до умов договору та чинного законодавства позивачем нараховано 3% річних в розмірі 6656,66 грн. та інфляційні втрати в розмірі 145 510,32 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, вважає їх правомірними та обґрунтованими поданими доказами.

11.09.2015р. представником позивача подано додаткові докази по справі, а саме договір №209/14 від 01.09.2014р., рахунки-фактури №4949 від 11.09.2014р. на суму 80187,04 грн., №4950 від 11.09.2014р. на суму 8040,00 грн., № 4951 від 11.09.2014р. на суму 201200,16 грн., №5438 від 19.09.2014р. на суму 45240,00 грн., акт звірки станом на 18.11.2014р.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, проти позову заперечив. При цьому в судовому засіданні пояснив, що наявні у справі видаткові накладні не оплачені відповідачем, проте між відповідачем та "Торговим домом "Укрімпап" були в наявності договори про взаєморозрахунки. Щодо акту звірки взаєморозрахунків, то відповідач пояснив, що останній є підроблений. Окрім того, у відповідача виник сумнів стосовно періоду нарахування інфляційних втрат та 3% річних.

Відповідач заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи, в зв'язку з необхідністю подання нових доказів, а саме договору взаєморозрахунків між відповідачем та "Торговим домом "Укрімпап". При цьому вказав, що даний договір може бути в наявності у позивача на його території.

Позивач категорично заперечив наявність даного договору, в т.ч. на території позивача, пояснивши, що останній взагалі не допустить на територію ТзОВ "Полонська гірнича компанія" представників кар'єру. Позивач також зауважив, що дане клопотання є намаганням відповідача затягнути процес, а тому не потрібно відкладати розгляд справи.

В задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи суд відмовляє, оскільки останнім не конкретизовано, який саме доказ необхідно витребувати, як це передбачено ч. 3 п. 1 ст. 77 ГПК України (щодо умови відкладення розгляду справи) та ст. 38 ГПК України, зокрема не зазначено дату договору, не вказано будь-яких бухгалтерських документів складених на виконання документу, не вказано у якої саме особи необхідно витребувати докази. Проте, вказано лише припущення про можливість існування даного доказу на території товариства позивача, однак останній вказане твердження категорично заперечив. Також, протягом двох судових засідань, відповідачем особисто не надано зазначених вище доказів.

Будь-яких інших підстав для можливості відкладення розгляду справи, як це передбачено ст. 77 ГПК України, відповідачем не наведено.

Справа підлягає розгляду за наявними в ній матеріалами, згідно ст. 75 ГПК України.

Суд, розглянувши матеріали справи, встановив таке.

Відповідно до ОСОБА_1 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців товариство з обмеженою відповідальністю "Полонська гірнича компанія" зареєстровано як юридична особа за адресою: Хмельницька область, м. Полонне, вул. Декабристів, 53, код 39735562.

Згідно усної домовленості на підставі видаткових накладних №4969 від 11.09.2014р., №4970 від 11.09.2014р., №4971 від 11.09.2014р., №5449 від 19.09.2014р. ТОВ "Торговий дім Укрімпап" передало, а ТОВ "Полонський щебеневий кар'єр" відповідно до довіреностей № 20а від 11.09.2014р., №20б від 11.09.2014р., №20в від 11.09.2014р., № 20г від 19.09.2014р. отримало товар на загальну суму 334667,20 грн.

Позивачем було виставлено до оплати наступні рахунки-фактури: №4949 від 11.09.2014р. на суму 80187,04 грн., №4950 від 11.09.2014р. на суму 8040,00 грн., № 4951 від 11.09.2014р. на суму 201200,16 грн., №5438 від 19.09.2014р. на суму 45240,00 грн.

Однак відповідач свої зобов'язання щодо оплати вартості товару не виконав, у зв'язку з чим у нього наявна заборгованість в сумі 334667,20 грн.

Відповідно до акту звірки станом на 18.11.2014р., підписаного сторонами та скріпленого їх печатками, заборгованість відповідача перед ТОВ "Торговий дім Укрімпап" становить 334667,20 грн.

05.05.2015р. між ТОВ "Торговий дім Укрімпап" (первісний кредитор) та ТОВ "Полонська гірнича компанія" (Новий кредитор) був укладений договір про відступлення права вимоги, відповідно до п. 1.1 Первісний кредитор передає, а Новий кредитор приймає на себе право вимоги належного виконання зобов'язань ТОВ "Полонський щебеневий кар'єр" по поверненню заборгованості, а саме право вимоги по: поверненню заборгованості на загальну суму вимог, які виникли і нараховані на день укладення цього Договору в розмірі 334667,20 грн.

Згідно п. 1.1.1 договору первісний кредитор зобов'язується передати новому кредитору, а новий кредитор прийняти та оплатити на умовах цього договору всі права вимоги та інші права, які належать первісному кредитору.

Сторони домовились, що ціна відступлення права вимоги, що підлягає сплаті Новим кредитором на користь Первісного кредитора становить 334 667,20 грн. Новий кредитор зобов'язаний сплатити на користь Первісного кредитора 334 667,20 грн. до 30.11.2015р. (п.п. 13., п.1.4. Договору).

Сторони домовились, що право вимоги щодо виконання Боржником своїх зобов'язань, в повному обсязі, переходить до Нового кредитора в момент підписання даного договору (п. 1.5. Договору).

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін, скріплення печатками сторін та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим Договором (п.5.3. Договору).

За актом приймання-передачі від 05.05.2015р. відповідно до умов договору ТОВ "Торговий дім Укрімпап" передало ТОВ "Полонська гірнича компанія" наступні документи: видаткову накладну №4969 від 11.09.2014р., довіреність №20а від 11.09.2014р., видаткову накладну №4970 від 11.09.2014р., довіреність №20б від 11.09.2014р., видаткову накладну №4971 від 11.09.2014р., довіреність №20в від 11.09.2014р., видаткову накладну №5449 від 19.09.2014р., довіреність №20г від 19.09.2014р., акт взаєморозрахунків з ТОВ "Полонський щебеневий кар'єр".

Листом №47 від 07.05.2015р. ТОВ "Торговий дім Укрімпап" повідомило ТОВ "Полонський щебеневий кар'єр" про заміну кредитора у зобов'язанні щодо сплати заборгованості в сумі 334667,20 грн., що підлягає негайному погашенню.

Однак, відповідач свої зобов'язання щодо оплати боргу в сумі 334667,20 грн. не виконав, що стало підставою для позивача відповідно до ст. 625 ЦК України нарахувати інфляційні втрати в розмірі 145510,32 грн. та 3% річних в сумі 6656,66 грн.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у сукупності, судом приймається до уваги наступне.

Підстава позову - це фактичні обставини на яких ґрунтується вимога позивача.

Зі змісту позовної заяви та доданих до позовної заяви матеріалів вбачається, що підставою для стягнення заборгованості позивач зазначає неналежне виконання відповідачем обов'язку по оплаті отриманого товару за видатковими накладними №4969 від 11.09.2014р., №4970 від 11.09.2014р., №4971 від 11.09.2014р., №5449 від 19.09.2014р. право по вимозі якого передано позивачу по договору від 05.05.2015 р.

Відповідно до ч.2 ст.175 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (п.п. 1, 2 ст. 205 Цивільного кодексу України).

Пунктом 1 ст. 206 Цивільного кодексу України передбачено, що усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з правовідносин, що виникли між сторонами їм притаманні ознаки, що характеризують цивільні відносини, які виникають з договорів купівлі-продажу та договору відступлення права вимоги. Так, ТОВ "Торговий дім Укрімпап" передав відповідачу товар, а останній зобов'язався сплатити за нього певну грошову суму.

Наявні в матеріалах справи видаткові накладні №4969 від 11.09.2014р., №4970 від 11.09.2014р., №4971 від 11.09.2014р., №5449 від 19.09.2014р. та довіреності № 20а від 11.09.2014р., №20б від 11.09.2014р., №20в від 11.09.2014р., № 20г від 19.09.2014р., свідчать про отримання відповідачем товару на загальну суму 334667,20 грн. Представник відповідача в судовому засіданні особисто підтвердив, те що отримані товарно-матеріальні цінності по накладним грошовими коштами не оплачені.

Згідно з п.1 ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з п.3 ст. 692 ЦК України у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару.

Частиною 1 ст. 693 ЦК України передбачено що якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Суд відзначає, що ст. 530 ЦК України розміщена в главі 48 цього Кодексу "Виконання зобов'язань" і носить загальний характер. Тобто, може бути застосована до будь-яких видів договірних зобов'язань, які виникають в цивільному обороті. Однак, загальні положення ч.2 ст. 530 ЦК України не можуть бути застосовані в даному випадку до спірних правовідносин сторін, оскільки термін виконання зобов'язання, що випливає з правовідносин купівлі-продажу, чітко встановлений спеціальною нормою права - ст. 692 ЦК України, відповідно до якої покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього (аналогічна позиція в постанові Рівненського апеляційного господарського суду від 23.11.2011 р. по справі №15/5025/1681/11, в постановах Вищого господарського суду України від 14.12.2010 р. по справі №11/165/10, від 12.08.2010 р. №22/225-09-6133).

Пунктом 1 частини 1 ст. 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч.1 ст. 513 Цивільного кодексу України).

Статтею 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом .

Відповідно до ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, враховуючи вище викладене в сукупності (видаткові накладні, довіреності), зважаючи, що договір відступлення права вимоги набрав чинності з моменту підписання (в т.ч. щодо належного виконання відповідачем обов'язку по оплаті), позовні вимоги про стягнення 334667,20 грн. основної суми заборгованості підлягають задоволенню як такі, що відповідають чинному законодавству та обґрунтовані матеріалами справи.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що зобов'язання сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, є втратами пов'язаними з інфляційними процесами в державі за час прострочення виконання зобов'язання боржником, а три процента річних є за своєю правовою природою платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних в сумі 6656,66 грн., втрат від інфляції в розмірі 145510,32 грн., розрахованих за період з 01.12.2014р. - 31.07.2015р.

Проаналізувавши подані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат з урахуванням п. п. 3.1,3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013 року №14, суд вважає, що останні здійснено в межах можливих нарахувань, а тому позовні вимоги щодо стягнення 3% річних в сумі 6656,66 грн. та 145510,32 грн. втрат від інфляції підлягають задоволенню.

При цьому судом враховано зміст наявних рахунків фактур, згідно яких відповідач здійснює оплату до 18.09.2014 р. та 26.09.2014 р. Отже, з огляду на зміст останніх рахунків та враховуючи відносини договору купівлі-продажу, у відповідача існує прострочення оплати отриманого товару, в тому числі за період нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних - 01.12.2014 р.

При стягненні інфляційних втрат та 3% річних приймається до уваги п. 1.1.1 договору, згідно якого первісний кредитор зобов'язується передати новому кредитору, а новий кредитор прийняти та оплатити на умовах цього договору всі права вимоги та інші права, які належать первісному кредитору. Отже, позивач прийняв права стосовно стягнення 3% річних та інфляційних втрат, оскільки останні є втратами пов'язаними з інфляційними процесами в державі за час прострочення виконання зобов'язання боржником, а три процента річних є за своєю правовою природою платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником. Враховується, що відповідач не сплатив суму боргу ані в період визначений рахунками, ані в силу правовідносин купівлі-продажу. Таким чином новий кредитор має право стягнути суму основного боргу з врахуванням інфляційних втрат та 3% річних, та з визначенням періоду вказаного у позові.

Доводи відповідача про наявність зарахування між відповідачем та "Торговим домом "Укрімпап" не підтверджені жодними належними та допустимими доказами (договорами, накладними, заявами по ст. 601 ЦК України, тощо), а тому не можуть прийматися судом до уваги. Окрім того, дані доводи спростовуються змістом акту взаєморозрахунків станом на 18.11.2014 р.

Враховуючи неподання відповідачем доказів погашення заявленої до стягнення суми боргу, позовні вимоги позивача обґрунтовані, підтверджені наявними у справі доказами та підлягають задоволенню.

Згідно з ст.ст.44, 49 ГПК України судові витрати по справі (судовий збір) підлягають покладенню на відповідача у звязку із задоволенням позову.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 45, 12, 15, 33, 43,44, 49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Полонська гірнича компанія" м. Полонне Хмельницької області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полонський щебеневий кар'єр", м. Полонне Хмельницької області про стягнення 486 834,18 грн., з яких 334 667,20 грн. основний борг, 6 656,66 грн. 3% річних, 145 510,32 грн. інфляційних втрат задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полонський щебеневий кар'єр" (Хмельницька область, м. Полонне, вул. Академіка Герасимчука, 190 Б, код 39162883) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Полонська гірнича компанія" (Хмельницька область, м. Полонне, вул. Декабристів, 53, код 39735562) 334 667,20 грн. (триста тридцять чотири тисячі шістсот шістдесят сім гривень 20 коп.) основного боргу, 6 656,66 грн. (шість тисяч шістсот п'ятдесят шість гривень 66 коп.) 3% річних, 145 510,32 грн. (сто сорок п'ять тисяч п'ятсот десять гривень 32 коп.) інфляційних втрат, 9736,68 грн. (дев'ять тисяч сімсот тридцять шість гривень 68 коп.) судового збору.

Видати наказ.

Повне рішення складено 15.09.2015р.

Суддя С.В. Заверуха

Віддрук. 3 прим.:

1 - до справи,

2 - позивачу (м. Полонне, вул. Декабристів 53)

3- відповідачу (м. Полонне, вул. Академіка Герасимчука, 190 Б).