ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

23.09.2015 р. Справа№ 5015/696/11

Господарський суд Львівської області у складі судді Петрашко М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

скарги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Агроекспорт, м. Миколаїв Львівської області

на дії органу державної виконавчої служби Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області, м.Тернопіль

у справі №5015/696/11

за позовом Публічного акціонерного товариства Сведбанк, м.Київ

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Агроекспорт, м. Миколаїв Львівської області

про стягнення заборгованості

За участю представників сторін:

від скаржника не зявився;

від ДВС не зявився;

від стягувача не зявився.

Заяви про відвід судді не поступали, клопотання про технічну фіксацію судового процесу не надходили.

Суть скарги: На розгляд господарського суду Львівської області надійшла скарга ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Агроекспорт на дії органу державної виконавчої служби Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області у справі №5015/696/11 за позовом Публічного акціонерного товариства Сведбанк до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Агроекспорт про стягнення заборгованості

У вказаній скарзі ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Агроекспорт просить:

- визнати протиправними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області щодо винесення постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу по ВП №33234999 від 10.07.2015р.;

- скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу по ВП №33234999 від 10.07.2015р.

Ухвалою суду від 27.07.2015р. розгляд скарги призначено в судовому засіданні на 09.03.2015р. Ухвалою суду від 09.03.2015р. розгляд скарги відкладено на 23.09.2015р.

Сторони та Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області явку повноважних представників у судове засідання не забезпечили.

Розглянувши скаргу на дії органу державної виконавчої служби, суд встановив:

Рішення господарського суду Львівської області від 15.04.2011р. у даній справі позов задоволено частково, вирішено стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Агроекспорт на користь Відкритого акціонерного товариства „Сведбанк 1 550 000,00 грн. боргу за кредитом, 595 137,00 грн. боргу по сплаті відсотків, 173,23 грн. комісії та 177 995,21 грн. пені, 23 233,00 грн. державного мита та 234,63 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

28.04.2011р. на виконання рішення господарського суду Львівської області від 15.04.2011р. у справі №5015/696/11 видано судовий наказ про стягнення вищезазначених сум.

Постановою державного виконавця ВДВС Бережанського РУЮ про відкриття виконавчого провадження №33234999 від 04.07.2012р. було відкрите виконавче провадження з виконання судового наказу від 28.04.2011р.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 20.03.2013р. у даній справі замінено сторону (стягувача) у виконавчому провадженні щодо примусового виконання наказу господарського суду Львівської області від 28.04.2011 р. у справі №5015/696/11 з Публічного акціонерного товариства Сведбанк на стягувача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Українська боргова компанія.

Постановою державного виконавця ВДВС Бережанського РУЮ від 27.05.2015р. було виведено виконавче провадження №33234999 із зведеного виконавчого провадження №38933393. Постановою Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 03.06.2015р. було прийнято до виконання виконавче провадження №33234999.

Листом начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 19.06.2015р. стягувачу запропоновано вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна за ціною згідно висновку, складеного 14.04.2014р. оцінювачем ОСОБА_2, про вартість майна, що описане та арештоване згідно акту опису й арешту майна від 11.10.2013р.

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Українська боргова компанія було подано заяву про залишення за собою нереалізованого на прилюдних торгах майна.

Постановою Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 10.07.2015р. про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу було передано ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Українська боргова компанія наступне майно:

1) Лінія для виготовлення зеленого горошку, вартість якого становить 137 433,00 грн.;

2) Палетоукладчик автоматичний, вартість якого становить 40 205,00 грн.;

3) Автоклави Б6-КА2-В-2 з автоматичним пультом управління в кількості 17 шт., вартість якого становить 769 862,00 грн.

У вказаній постанові зазначено, що майно передається стягувачу за оцінкою, за якою майно було передано на реалізацію.

На підставі постанови державного виконавця від 25.10.2013р. про призначення оцінювача, субєкта оціночної діяльності фізичної особи-підприємця, субєктом оціночної діяльності ОСОБА_2 було проведено оцінку вищезазначеного майна станом на 11.04.2014р., дата завершення складання звіту 14.04.2014р..

Перші прилюдні торги щодо реалізації майна відбулися 12.01.2015р., повторні 20.03.2015р., а наступні 11.06.2015р.

Скаржник вважає, що державним виконавцем було порушено права ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Агроекспорт, оскільки майно було передано стягувачу з поршенням вимог ч.5 ст.58 ЗУ «Про виконавче провадження», тобто за вартістю згідно оцінки майна, яка втратила чинність.

Таким чином скаржник стверджує, що майно передане стягувачу за вартістю, значно нижчою від рівня ринкових цін станом на 2015р., що на його думку спричинило погашення зобовязань боржника перед стягувачем у меншому розмірі.

На підставі викладеного ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Агроекспорт звернулось до господарського суду Львівської області із скаргою на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області та просить:

- визнати протиправними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області щодо винесення постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу по ВП №33234999 від 10.07.2015р.;

- скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу по ВП №33234999 від 10.07.2015р.

Розглянувши скаргу на дії державної виконавчої служби, суд дійшов висновку задоволити її частково з огляду на наступне.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ст. 1 Закону України "Про державну виконавчу службу" та ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 116 ГПК України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Як вбачається із матеріалів справи, на підставі постанови про призначення оцінювача, субєкта оціночної діяльності фізичної особи-підприємця, субєктом оціночної діяльності ОСОБА_2 було проведено оцінку вищезазначеного майна станом на 11.04.2014р., дата завершення складання звіту 14.04.2014р.

Відповідно до ч.5 ст.58 ЗУ «Про виконавче провадження» звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку

оцінка майна проводиться повторно.

Як вбачається із матеріалів справи, перші та повторні електронні торги щодо реалізації майна, а також передача майна стягувачу відповідно до оскаржуваної постанови від 10.07.2015р. проводились пізніше ніж через шість місяців після проведення оцінки майна, що є порушенням ч.5 ст.58 ЗУ «Про виконавче провадження». Аналогічна позиція висвітлена у постанові Верховного Суду України від 22.10.2014р.

У оскаржуваній постанові зазначено, що майно передається стягувачу за оцінкою, за якою майно було передано на реалізацію, тобто на підставі оцінки (звіту про оцінку майна) від 14.04.2014р.

В матеріалах справи відсутні докази проведення повторної оцінки майна, Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області вимог ухвал суду не виконав, нормативно та документально обгрунтованого пояснення по суті скарги не надав, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду скарги.

Відповідно до п. 9.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

З огляду на викладене, враховуючи п. 9.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», доводи заявника є правомірними, відтак суд дійшов висновку, що скаргу слід задоволити частково та визнати недійсною постанову від 10.07.2015р. старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_3 про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу згідно виконавчого провадження №33234999.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Агроекспорт на дії органу державної виконавчої служби Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області у справі №5015/696/11 задоволити частково.

2. Визнати недійсною постанову від 10.07.2015р. старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_3 про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу у виконавчому провадженні №33234999.

3. Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки вказані в ст.ст.91-93 ГПК України.

Суддя Петрашко М.М.