ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2015 р. Справа № 926/1173/15

За позовом Виконавчої дирекції Чернівецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державна фінансова інспекція в Чернівецькій області

до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м. Чернівці

про стягнення 11012 грн.

Cуддя М.І.Ніколаєв

Представники:

Від позивача ОСОБА_2, дов. від 31.12.2014 року

Від відповідача не зявився

Від третьої особи ОСОБА_3, дов. від 28.07.2015 року, ОСОБА_4, дов. від 18.09.2015 року

СУТЬ СПОРУ: Виконавча дирекція Чернівецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності звернулась з позовом (з урахуванням заяви про зміну предмету позову) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення завищеної вартості виконаних робіт в сумі 11012 грн.

Системою документообігу господарського суду здійснено автоматичний розподіл справи для розгляду між суддями та справу призначено до розгляду судді М.І.Ніколаєву.

Ухвалою від 10.07.2015 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено у судовому засіданні 22.07.2015 року.

Ухвалою суду від 22.07.2015 року задоволено заяву про зміну предмету позову, залучено до участі у справі Державної фінансової інспекції в Чернівецькій області в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача та у звязку з неявкою відповідача відкладено розгляд справи на 02.09.2015 року.

У звязку з неявкою відповідача ухвалою суду від 02.09.2015 року розгляд справи відкладено на 15.09.2015 року.

При цьому примірники ухвал суду, направлені за адресою місцезнаходження відповідача, повертаються поштою з відміткою про закінчення терміну зберігання, що підтверджує належне виконання судом обовязку щодо повідомлення відповідача про дату та час судового засідання.

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що справа в порядку ст.75 Господарського процесуального кодексу України може бути розглянута без участі відповідача за наявними у ній документами.

У судовому засіданні 15.09.2015 року оголошено перерву до 18.09.2015 року.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна вимога, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2012 року січні 2013 року між сторонами укладено договори генерального підряду, за якими генпідрядник (відповідач) зобовязався на свій ризик власними і залученими силами і засобами виконати для замовника (позивача) наступні роботи:

- поточний ремонт приміщень по вул. Г.Артемовського,19 в м. Чернівці (договір №323 від 03.12.2012 року);

- малярні роботи 1 поверху приміщень по вул. Г.Артемовського,19 в м. Чернівці (договір №385 від 24.12.2012 року);

- малярні роботи 2 поверху приміщень по вул. Г.Артемовського,19 в м. Чернівці (договір №342 від 11.12.2012 року);

- малярні роботи 4 поверху приміщень по вул. Г.Артемовського,19 в м. Чернівці (договір №27 від 10.01.2013 року);

- малярні роботи сходової клітини та входу приміщень по вул. Г.Артемовського,19 в м. Чернівці (договір №38 від 23.01.2013 року).

Дані договори недійсними в судовому порядку не визнавались, зміни до них сторони не вносили.

Як вбачається з матеріалів справи позивач на виконання вищевказаних робіт прийняв за актами приймання виконаних робіт форми КБ-2в в грудні 2012 року січні 2013 року роботи з поточного ремонту приміщень по вул. Г.Артемовського,19 в м. Чернівці на загальну суму 98703,90 грн.

Дані кошти в повному обсязі сплачені позивачем відповідачу, що підтверджується платіжними дорученнями №659 від 06.12.2012 року, №664 від 11.12.2012 року, №692 від 19.12.2012 року, №682 від 14.12.2012 року, №723 від 28.12.2012 року, №39 від 25.01.2013 року, №46 від 29.01.2013 року.

Позивач не висловив жодних претензій щодо обсягу і якості виконаних відповідачем робіт; від його імені не надходило мотивованої відмови від приймання виконаних робіт, а обсяг робіт погоджений сторонами, недоліків під час виконання робіт позивачем не було виявлено.

У свою чергу, як встановлено Актом ревізії фінансово-господарської діяльності Чернівецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за період з 01.10.2011 року по 28.02.2014 року №04-40/69 від 19.06.2014 року та підтверджується Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 12.02.2015 року по справі №824/3164/14-а до вищевказаних актів форми КБ-2в за грудень 2012 року січень 2013 року включено загальновиробничі витрати на загальну суму 16887 грн., у т.ч. на сплату єдиного внеску на загальнообовязкове державне страхування в сумі 10488 грн.

При цьому, за даними Управління Пенсійного фонду України в м. Чернівцях (листи від 04.06.2014 року, 06.06.2014 року та від 10.09.2015 року) фізична особа-підприємець ОСОБА_1 за період з 01.01.2011 року по 30.09.2013 року найману працю не використовував, у звязку з чим не мав обовязку сплачувати єдиний внесок на загальнообовязкове державне страхування.

З урахуванням вищевикладеного, Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 12.02.2015 року по справі №824/3164/14-а, яка набрала законної сили та на підставі ст. 35 ГПК України має преюдиційне значення для вирішення даного спору, встановлено факт завищення вартості виконаних у грудні 2012 року січні 2013 року робіт з поточного ремонту приміщень по вул. Г.Артемовського,19 в м. Чернівці в сумі 11012 грн. та зобовязано Виконавчу дирекцію Чернівецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відобразити дебіторську заборгованість по розрахункам з ПП ОСОБА_1 в сумі 11012 грн.

08.08.2014 року позивач звернувся із вимогою до відповідача про повернення зайво сплачених коштів в сумі 11012 грн., у відповідь на яку відповідач підтвердив, що відрахування у пенсійний фонд ним не здійснювались, оскільки дані роботи здійснював субпідрядник ТОВ «АвтоТранс Маркет».

Як вбачається з поданого позивачем розрахунку, сума зайво сплачених відповідачу коштів становить 11012 грн. (10488 грн. * 5% єдиного податку =11012 грн.)

Проте, договори субпідряду не були надані ні суду, ні позивачу, ні працівникам Державної фінансової інспекції в Чернівецькій області під час ревізії.

Крім того, в актах форми Кб-2в також відсутні дані про субпідрядника.

Відтак, в порушення ст. 33 ГПК України відповідачем не доведено, що роботи з поточного ремонту приміщень Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності виконувались субпідрядником, а отримані ним кошти в якості сплати за єдиний внесок на загальнообовязкове державне страхування були перераховані на рахунки пенсійного фонду.

Згідно статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 843 Цивільного кодексу України встановлено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Згідно з пунктом 4.1.1 ДБН Д.1.1-1-2000 "Правила визначення вартості будівництва", що були чинні на момент виникнення спірних правовідносин, загальновиробничі витрати це витрати будівельно-монтажної організації, які включаються в виробничу собівартість будівельно-монтажних робіт. Перелік загальновиробничих витрат, що враховано усередненими показниками, наданими Держбудом, наведено у додатку 19.

Для розрахунку загальновиробничих (3В) витрат їхній перелік, наведений в додатку 19, групується в 3 блоки: - кошти на заробітну плату працівників; - відрахування на соціальні заходи згідно із законодавством; - решта статей ЗВ витрат (п. 4.2.1 ДБН Д.1.1-1-2000 "Правила визначення вартості будівництва"). При цьому, відрахування на соціальні заходи визначаються виходячи з норм,

установлених законодавством, і кошторисної заробітної плати (п. 4.2.1.2 ДБН Д.1.1-1-2000).

Відтак, при формуванні вартості виконаних підрядних робіт сторони повинні були дотримуватись в частині віднесення до загальновиробничих витрат норм ДБН Д.1.1-1-2000 та включати до їх складу відрахування на єдиний внесок на загальнообовязкове державне страхування лише в разі, якщо виконавець робіт (підрядник) є платником цього внеску.

Пунктом 4 статті 882 Цивільного кодексу України передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Згідно ч. 1 ст. 845 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 ЦК України).

За п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки), наявність та розмір понесених збитків; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає.

Терміном "збитки" позначаються наслідки правопорушення, які виражаються у зменшенні майнової сфери потерпілого у результаті порушення належного йому права або блага. Протиправною поведінкою (дією або бездіяльністю) є будь-яка поведінка, яка суперечить правовим нормам. Причинний зв'язок - це відповідний об'єктивно існуючий зв'язок між явищами, при якому одне явище, яке передує, при відповідних умовах породжує, викликає інше явище - наступне. Відповідальність за заподіяні протиправною поведінкою збитки виникає при наявності вини особи, що заподіяла збитки.

Обов'язок доказування наявності шкоди та протиправності поведінки заподіювача шкоди покладається на особу, якій завдано збитків. При цьому, відповідно до вимог ч. 2 ст. 623 ЦК України, розмір збитків завданих порушенням зобов'язання, повинен бути реальним та доведеним позивачем.

За приписами ст. 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч.3 ст. 35 ГПК України).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено рішенням суду по адміністративній справі №824/3164/14-а, позивач у повному обсязі сплатив вказану в актах Кб-2в вартість робіт з поточного ремонту приміщень Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, до якої безпідставно включені загальновиробничі витрати на сплату єдиного внеску на загальнообовязкове державне страхування в сумі 11012 грн., платником якого протягом спірного періоду відповідач не був, що призвело до завищення вартості виконаних на підставі договорів підряду робіт на суму 11012 грн., які і підлягають стягненню як зайво сплачені кошти.

У свою чергу, вирішуючи спір про стягнення заподіяних збитків, господарський суд перш за все повинен з'ясувати правові підстави покладання на винну особу зазначеної міри відповідальності, тобто чи доведений факт порушення відповідачем своїх зобов'язань за договором, або чи відбулось виконання укладеного договору з порушенням його умов.

В цій площині суд виходить з того, що сам спір виник не щодо обсягів та вартості фактично виконаних робіт, а щодо безпідставного включення до розрахунку загальновиробничих витрат відповідача сум єдиного внеску на загальнообовязкове державне страхування, які останнім до пенсійного фонду не сплачено, що свідчить про його протиправну поведінку (кошти пенсійному фонду не перераховані і не могли бути, оскільки відповідач найманих працівників протягом спірного періоду не використовував), яка призвела до заподіяння позивачу збитків у вигляді зайво сплачених коштів.

Пунктами 6.2 договорів генерального підряду, на підставі яких виконувались будівельні роботи, передбачено, що акти форми№Кб-2в з усіма підтверджуючими документами передаються генпідрядником для підпису замовнику. Тож, відповідальність за правильність і достовірність заповнення актів несе відповідач, яким і внесено до розрахунку загальновиробничих витрат без наміру їх сплати суми єдиного внеску на загальнообовязкове державне страхування.

При цьому, позивач дізнався, що відповідач найману працю не використовував лише під час проведення ревізії, що також підтверджує протиправність поведінки відповідача та його вину у заподіянні позивачу збитків.

За таких обставин справи позов слід задовольнити, а судові витрати в порядку ст. 49 ГПК України віднести на відповідача, з вини якого спір безпідставно доведено до розгляду судом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 35, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (м. Чернівці, вул. Герцена, 3/28, ідент.номер НОМЕР_1):

- на користь Виконавчої дирекції Чернівецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (м. Чернівці, вул. Г.Артемовського,19 код 14264292) 11012 грн. завищеної вартості виконаних робіт;

- в дохід Державного бюджету України судовий збір в сумі 1827 грн. (отримувач коштів УДКСУ у м. Чернівці, код отримувача 37978173, банк отримувача ГУДКСУ у Чернівецькій області, код банку 856135, рахунок отримувача 3002, код класифікації доходів бюджету 22030001, призначення платежу: судовий збір, господарський суд Чернівецької області, код 03500074).

Повне рішення складено та підписано 23.09.2015 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку, передбаченого для оскарження, а у разі подання апеляційної скарги або внесення апеляційного подання, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Суддя М.І. Ніколаєв