РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2015Справа №910/13605/15
За позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

до Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»

про стягнення 37076618,22 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Гаркавенко С.В. (представник за довіреністю);

від відповідача - Герасименко І.В. (представник за довіреністю).;

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство «Київенерго» (далі - Позивач) звернулося до суду з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (далі - Відповідач) 37076618,22 грн. основного боргу та санкцій за ст. 625 ЦК України у зв'язку з несвоєчасною та неповною оплатою Відповідачем поставленої йому на підставі вказаного договору електроенергії та на перетікання реактивної електроенергії.

Відповідач проти позову заперечував, та зокрема зазначав, що вважає непідтвердженим належними доказами заявлений Позивачем обсяг електроенергії, що Позивачем не було враховано всі здійснені Відповідачем оплати, а також що до даних правовідносин через їх специфіку не належать до застосування санкції за ст. 625 ЦК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Між підприємством Київські кабельні мережі ВЕО «Київенерго», яке відповідно до наказів Міністерства енергетики та електрифікації України від 17.02.1995 № 31, від 31.08.1995 № 177 та від 29.09.95 № 176 реорганізовано у філіал АК «Київенерго», яка є правонаступником його майна, прав та зобов'язань (після приведення статутних документів у відповідність до чинного законодавства ПАТ «Київенерго», далі - Позивач), та Підприємством по експлуатації артезіанських свердловин та насосних водопровідних станцій було укладено Договір від 29.12.1990 № 1 на використання електричної енергії (далі - Договір).

Наказом ВАТ Акціонерна компанія «Київводоканал» від 18.12.2001 №207 Підприємство по експлуатації артезіанських свердловин та насосних водопровідних станцій ліквідовано шляхом приєднання до департаменту експлуатації каналізаційного господарства ВАТ Акціонерна компанія «Київводоканал», яка є правонаступником її майнових прав. Департамент експлуатації каналізаційного господарства ВАТ Акціонерна компанія «Київводоканал» (далі - Відповідач) листом від 26.09.2002 №5/12-1267 підтвердив та гарантував погашення боргів ліквідованих згідно із зазначеним наказом підрозділів.

Отже, Відповідач є правонаступником Підприємства по експлуатації артезіанських свердловин та насосних водопровідних станцій та стороною Договору замість цього Підприємства, а Позивач є правонаступником підприємством Київські кабельні мережі ВЕО «Київенерго» та також є стороною Договору замість Київських кабельних мереж.

За умовами Договору, Позивач відпускає Відповідачу електричну енергію, а останній зобов'язується оплачувати використану енергію своєчасно та в повному обсязі.

21.12.2009 між сторонами було укладено Додаткову угоду до Договору, відповідно до якої викладено Договір у новій редакції, з протоколом розбіжностей від 29.01.2010.

Предметом даного спору є стягнення з Відповідача заборгованості за період 01.07.2012 по 01.05.2015 в сумі 20437438,56 грн., з яких:

- 20435580,05 грн. за активну електроенергію;

- 1858,51 грн. за реактивну електроенергію.

Заперечення Відповідача проти позову в частині ненадання Позивачем належних документів на підтвердження обсягів активної та реактивної електроенергії судом відхиляються, оскільки ці обсяги підтверджуються наданими самим Відповідачем звітами про використану активну та реактивну електроенергію, які були надані Позивачу, прийняті ним, перевірені та визнані достовірними - такими що співпадають з даними самого Позивача.

Передбачені умовами Договору акти про використану електричну енергію підписані між сторонами дійсно відсутні, але їх відсутність не доводить, що спірні обсяги електроенергії не були спожиті Відповідачем по тих кількісних показниках, по яких Відповідач відзвітував перед Позивачем, та які останнім були перевірені та прийняті.

Отже, Відповідачем не спростовано належними в розумінні ст.ст. 32-34 ГПК України засобами доказування обсягів спожитої ним активної та реактивної електроенергії, заборгованість по якій є предметом даного спору. Натомість обсяги споживання Відповідача підтверджені залученими Позивачем до позову та наданими йому раніше Відповідачем звітами про використану електроенергію.

Заперечення Відповідача щодо неотримання ним рахунків на оплату, а отже відсутністю обов'язку оплачувати їх у встановлений Договором строк судом також відхиляються, оскільки за умовами Договору та додатку до Договору про порядок розрахунків між сторонами на Позивача покладено обов'язок з виготовлення рахунків та готовності до видачі їх Відповідачу, що і було зроблено Позивачем та підтверджується копіями залучених до позову рахунків, кожен з яких містить вказівку на строк його оплати згідно умов Договору, який обраховується від дня підготовки рахунку до видачі. При цьому, на Відповідача, як на зобов'язану за Договором сторону покладено обов'язок отримати рахунок, а у випадку його неотримання - рахунок вважається врученим Відповідачу.

Спірні обсяги спожитої електроенергії та наведена у рахунках її вартість Відповідачем не спростовані.

З огляду на наведене, Відповідачем не доведено відсутність у нього обов'язку оплатити виставлені на підставі Договору рахунки за період 01.07.2012 по 01.05.2015 на суму 20437438,56 грн., з яких: 20435580,05 грн. за активну електроенергію; 1858,51 грн. за реактивну електроенергію.

Зафіксовані у наданих Відповідачем звітах обсяги спожитої ним електроенергії у відповідності до ст.ст. 32-34 ГПК України є належними доказами обсягів споживання, та Відповідач до звернення Позивача до суду з даним позовом незгоди з обсягом електроенергії або її вартістю не висловив, а при розгляді даного спору - обґрунтованості заперечень не довів.

Перевіривши наданий Позивачем розрахунок заборгованості, наданий Відповідачем контррозрахунок, та надані обома сторонами докази оплати спірної по Договору заборгованості, за розрахунками суду від часу звернення Позивача до суду з даним позовом та станом на даний час, враховуючи здійснені Відповідачем оплати, непогашеною залишилась заборгованість у сумі 20329207,35 грн. за активну електроенергію.

Наявність у Відповідача вищевказаної заборгованості, яка не була погашена на час подання позову, та залишається непогашеною на даний час, Позивачем належним чином відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України та ст. 193 ГК України доведена, документально підтверджена і Відповідачем не спростована, точу в частині стягнення 20329207,35 грн. за активну електроенергію судом позовні вимоги задовольняються.

У іншій частині - про стягнення 106372,70 грн. заборгованості за активну електроенергію та 1858,51 грн. за реактивну електроенергію суд припиняє провадження у справі на підставі на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Щодо вимог про стягнення 3% річних та втрат від інфляції за ст. 625 ЦК України за весь час прострочення заборгованості слід зазначити наступне.

Судом встановлено укладення за участю Позивача та Відповідача низки договорів про організацію взаєморозрахунків, предметами яких є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до Законів України про Державний бюджет України на 2013, 2014 роки і Порядку та умов надання у 2013 та 2014 роках субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичні вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування.

Так, було укладеного договори:

- від 13.12.2013 № 167Е/206, за умовами якого Відповідач зобов'язався перерахувати Позивачу 65890112,33 грн. заборгованості за спожиту активну електроенергію по Договору за період січень-грудень 2012 року;

- від 13.12.2013 № 167Е/202, за умовами якого Відповідач зобов'язався перерахувати Позивачу 28845258,91 грн. заборгованості за спожиту активну електроенергію по Договору за період січень-травень 2013 року;

- від 27.05.2014 № 30Е/85, за умовами якого Відповідач зобов'язався перерахувати Позивачу 10889428,82 грн. заборгованості за спожиту активну електроенергію по Договору за період червень-липень 2013 року;

- від 13.06.2014 № 30Е/121, за умовами якого Відповідач зобов'язався перерахувати Позивачу 10987741,52 грн. заборгованості за спожиту активну електроенергію по Договору за період серпень-вересень 2013 року;

- від 13.06.2014 № 30Е/122, за умовами якого Відповідач зобов'язався перерахувати Позивачу 6211688,70 грн. заборгованості за спожиту активну електроенергію по Договору за період жовтень-листопад 2013 року;

- від 21.10.2014 № 853/30, за умовами якого Відповідач зобов'язався перерахувати Позивачу 3944986,32 грн. заборгованості за спожиту активну електроенергію по Договору за грудень 2013 року;

- від 21.10.2014 № 854/30, за умовами якого Відповідач зобов'язався перерахувати Позивачу 4403565,12 грн. заборгованості за спожиту активну електроенергію по Договору за січень 2014 року, та частково за березень 2014 року;

- від 12.12.2014 № 1312/30, за умовами якого Відповідач зобов'язався перерахувати Позивачу 385238,90 грн. заборгованості за спожиту активну електроенергію по Договору частково за березень 2014 року;

- від 16.12.2014 № 1456/30, за умовами якого Відповідач зобов'язався перерахувати Позивачу 343900 грн. заборгованості за спожиту активну електроенергію по Договору за березень 2014 року;

- від 16.12.2014 № 1457/30, за умовами якого Відповідач зобов'язався перерахувати Позивачу 960980 грн. заборгованості за спожиту активну електроенергію по Договору за березень 2014 року;

- від 16.12.2014 № 1458/30, за умовами якого Відповідач зобов'язався перерахувати Позивачу 174820 грн. заборгованості за спожиту активну електроенергію по Договору за березень 2014 року;

- від 16.12.2014 № 1459/30, за умовами якого Відповідач зобов'язався перерахувати Позивачу 251500 грн. заборгованості за спожиту активну електроенергію по Договору за березень 2014 року.

У всіх вищеописаних договорах сторони засвідчили, що після виконання договорів вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

Суд зазначає, що в зв'язку з укладенням описаних договорів про організацію взаєморозрахунків не відбулася новація і первісне зобов'язання не припинилось.

Згідно з ч. 2 ст. 604 ЦК України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація). Тобто характерним для новації є саме укладення нового зобов'язання, а не зміна його частини, що є підставою для припинення попереднього зобов'язання, при цьому нове зобов'язання укладається між тими ж сторонами. Договори про організацію взаєморозрахунків таких ознак не містить.

Аналогічні правові позиці викладені Верховним Судом України у постановах від 09.09.2014 №3-105гс14 та від 01.07.2015 №3-322гс15.

Отже, уклавши вищеописані договори про організацію взаєморозрахунків, сторони у такий спосіб змінили порядок і строки проведення розрахунків за спожиту Відповідачем електроенергію, поставлену йому на підставі Договору, у тому числі і в межах спірного періоду з 01.07.2012 по 01.05.2015.

Тому для застосування нарахованих Позивачем санкцій в частині - за порушення грошового зобов'язання з липня 2012 року по березень 2014 року включно, встановлених ч. 2 ст. 625 ЦК України, необхідно, щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, встановлених вищеописаними договорами про організацію взаєморозрахунків, де сторони засвідчили, що після виконання цих договорів вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору.

Проте Позивачем у наданому суду розрахунку інфляційних втрат на 3% річних, нарахованих Відповідачу за порушення грошового зобов'язання з липня 2012 року по березень 2014 року включно не враховано вищеописані договори про організацію взаєморозрахунків щодо перенесення строків внесення оплат, а щодо сум погашення - не надано доказів коли були проведені платежі та у якому обсязі, а лише вказано загальні суми погашених заборгованостей, натомість Відповідачем надані лише часткові докази сплати, а в іншій частині надані платіжні доручення, що не стосуються даного Договору. З огляду на наведене суду Позивачем не надано можливості перевірити правильність зазначення Позивачем сум заборгованості по конкретних періодах у межах загального періоду з липня 2012 року по березень 2014 року включно, а отже є непідтвердженими належними доказами суми та є недоведеним період прострочення щодо нарахованих Позивачем санкцій за порушення грошового зобов'язання з липня 2012 року по березень 2014 року включно по несвоєчасні оплаті за активну електроенергію, тому позовні вимоги в цій частині судом не задовольняються.

Натомість заперечення Відповідача щодо відсутності у нього взагалі обов'язку зі сплати встановлених ст. 625 ЦК України санкцій у вигляді втрат від інфляції та 3% річних, оскільки не Відповідач напряму сплачує кошти Позивачу, а вони сплачуються з різних джерел (у тому числі шляхом розщеплення), отже у Відповідача не перебувають на він ними не користується, судом відхиляються, оскільки за умовами Договору обов'язок здійснювати розрахунок своєчасно та в повному обсязі покладено саме на Відповідача, він погодився на прийняття на себе такого зобов'язання, тому у випадку нездійснення Відповідачем таких розрахунків має місце порушення умов Договору саме Відповідачем, і саме до нього належать застосуванню встановлені ст. 625 ЦК України санкції. А питання здійснення за Відповідача розрахунків іншими юридичними особами є питаннями його власної господарської діяльності, та від обов'язку виконання умов Договору Відповідача не звільняє.

У іншій частині - нарахованих інфляційних та 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України за період з квітня 2014 року по квітень 2015 року (включно) у зв'язку з несвоєчасною оплатою за активну електроенергію, та за період з березня 2014 року по квітень 2015 року (включно) у зв'язку з несвоєчасною оплатою за реактивну електроенергію судом наданий Позивачем розрахунок (доданий до позову) перевірено та визнано обґрунтованим і арифметично правильним (зокрема, оскільки розраховані Позивачем санкції за вказані судом періоди не перевищують дозволені до стягнення згідно з законом), а їх розмір є доведеним залученими Позивачем до справи вищеописаними доказами, а також відсутністю їх спростування з боку Відповідача.

З огляду на наведене судом визнаються судом обґрунтованими і підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення:

1) у зв'язку з несвоєчасною оплатою за активну електроенергію: 3% річних - 734778,92 грн. та інфляційні - 12086568,82 грн.;

2) у зв'язку з несвоєчасною оплатою за реактивну електроенергію: 3% річних - 52,41 грн. та інфляційні - 904,75 грн..

Отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Понесені Позивачем витрати по оплаті судового збору за приписами ст. 49 ГПК України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, (1-1) 80, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (м. Київ, вул. Лейпцизька,1-а; ідентифікаційний код 03327664) на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (м. Київ, площа Івана Франка, 5; ідентифікаційний код 001317 (двадцять мільйонів триста двадцять дев'ять тисяч двісті сім) грн. 35 коп. заборгованості за активну електроенергію, 734831 (сімсот тридцять чотири тисячі вісімсот тридцять одну) грн. 33 коп. 3% річних, 12087473 (дванадцять мільйонів вісімдесят сім тисяч чотириста сімдесят три) грн. 57 коп. інфляційних, а також 65343 (шістдесят п'ять тисяч триста сорок три) грн. 41 коп. судового збору.

Видати наказ.

Припинити провадження у справі в частині стягнення 106372,70 грн. заборгованості за активну електроенергію та 1858,51 грн. за реактивну електроенергію.

У іншій частині в позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 22.09.2015

Суддя Сташків Р.Б.