КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2015 р. Справа№ 910/7184/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

при секретарі Місюк О.П.

за участю представників:

від позивача - Троцька Л.Д.

від відповідача - 1 Іщук Н.В.

від відповідача - 2 не з'явився,

від третьої особи Іщук Н.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Відділу державної виконавчої служби Дубровицького районного управління юстиції на рішення Господарського суду м. Києва від 21.05.2015 (суддя Сівакова В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дулокомерс"

до Відділу державної виконавчої служби Дубровицького районного управління юстиції

Державної казначейської служби України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області

про стягнення 53567,89 євро, що еквівалентно 1242239,37 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ «Дулокомерс» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до ВДВС Дубровицького районного управління юстиції, Державної казначейської служби України з позовом про відшкодування шкоди, завданої бездіяльністю органів влади.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 21.05.2015 позов задоволено частково.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Відділ державної виконавчої служби Дубровицького районного управління юстиції звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 21.05.2015 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовної заяви у повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.07.2015 апелянту поновлено строк на подання апеляційної скарги, прийнято її до провадження та призначено до розгляду на 15.09.2015 в складі колегії суддів: головуючий суддя - Шапран В.В., судді: Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Через відділ документального забезпечення до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника позивача, в якому він зазначає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та законним, а тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

В процесі розгляду апеляційної скарги, до суду від представника ТОВ -фірма «Рекорд» надійшла заява про вступ у справу в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача.

Колегія суддів, вивчивши доводи даного клопотання, заслухавши думку представника позивача та відповідача - 1 та третьої особи, дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення, оскільки розгляд даного конкретного спору, та будь-яке рішення, прийняте за результати розгляду жодним чином не зачіпає інтереси вказаного товариства та не вплине на його господарську діяльність.

Ухвалою суду від 15.09.2015 був продовжений строк розгляду спору та відкладено слухання справи до 22.09.2015.

В судовому засідання 22.09.2015 від представника позивача надійшло клопотання про зупинення провадження по справі до прийняття Вищим господарським судом України рішення по касаційній скарзі на постанову Рівненського апеляційного господарського суду у справі № 5019/2785/11, якою відмовлено в задоволені скарги ТОВ «Дулокомерц» в задоволені скарги на бездіяльність ВДВС Дубровицького районного управління юстиції щодо виконання наказу Господарського суду Рівненської області від 16.05.2012.

Колегія суддів, вивчивши доводи клопотання та заслухавши думку представника відповідача - 1 та третьої особи, яка заперечили стосовно задоволення клопотання, вирішили в задоволені клопотання відмовити, оскільки суду не було надано доказів прийняття такої скарги та порушення провадження по ній.

Представники позивача та відповідача - 1 та третьої особи в судове засідання призначена на 22.09.2015 з`явилися та надали усні пояснення стосовно заявленого позову.

Представник відповідача - 2 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду скарги повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача - 1 та третьої особи, дослідивши наявні матеріали справи, встановив наступне:

В 2012 році ТОВ «Дулокомерц» звернулося До Господарського суду Рівненської області із позовом до ТОВ «Рекорд» про стягнення боргу в розмірі 43680,34 євро.

Рішенням Господарського суду Рівненської області у справі № 5019/2785/11 від 01.03.2012 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Рекорд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дулокомерц" кошти в розмірі 43 680,34 Євро, що за курсом станом на 16.12.2011 становить 454367,26 грн. та 9087,35 грн. судового збору, яке постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 25.04.2012 залишено без змін.

16.05.2012 на виконання вказаного рішення Господарським судом Рівненської області був виданий відповідний наказ.

Матеріали справи свідчать, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Дулокомерц" звернулось із заявою про примусове виконання наказу Господарського суду Рівненської області у справі № 5019/2785/11 від 16.05.2012 до Відділу державної виконавчої служби Дубровицького районного управління юстиції 01.06.2012.

05.06.2012 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дубровицького районного управління юстиції відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Рівненської області у справі № 5019/2785/11 від 16.05.2012.

Звертаючись із позовом про відшкодування шкоди органом державної виконавчої служби, позивач мотивував свої дії тим, що рішення суду на час звернення із даним позовом, не виконане, у зв'язку з чим позивачу завдано шкоди в загальному розмірі 54037,49 євро.

Стаття 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно та повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішень у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 Цивільного кодексу необхідно довести такі факти:

а) Неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії.

б) Наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, що коментується, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі (мова йдеться про реальну шкоду та упущену вигоду - див. коментар до ст. 22 ЦК України).

в) Причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

г) Вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Тобто, підставою для виникнення цивільно-правової відповідальності є наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв'язок між ними та наявність вини заподіювача шкоди.

Суд першої інстанції, постановляючи оскаржуване рішення та задовольняючи позовні вимоги, мотивував це тим, що Відділом державної виконавчої служби Дубровицького районного управління юстиції не вчинено ряд необхідних виконавчих дій при примусовому виконанні наказу Господарського суду Рівненської області № 5019/2785/11 від 16.05.2012, чим позбавлено можливості отримати стягувачу належне йому за наказом, що встановлена в судовому порядку, а тому суд дійшов висновку про наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення (протиправність поведінки, шкода, причинний зв'язок між ними, вина заподіювача шкоди) для застосування такої міри деліктної відповідальності, як відшкодування шкоди.

Проте, колегія суддів не погоджується із такою позицію місцевого суду, вважає його висновки передчасними та хибним, зважаючи на наступне.

Як зазначалося вище, підставою для відшкодування шкоди винною особою за нормами Цивільного законодавства України є наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв'язок між ними та наявність вини заподіювача шкоди.

Однією із основних складових вказаного є протиправність дій заподіювача шкоди, зважаючи на підстави позовних вимог, в рамках даної справи - це бездіяльність державних виконавців ВДВС Дубровицького районного управління юстиції стосовно виконання судового наказу № 5019/2785/11.

Позивач, вважаючи, що його права порушені бездіяльність державних виконавців ВДВС Дубровицького районного управління юстиції стосовно виконання судового наказу № 5019/2785/11, звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом про визнано протиправною та незаконною бездіяльність Відділу ДВС Дубровицького РУЮ в рамках виконавчого провадження по виконанню наказу господарського суду Рівненської області від 16.05.2012 по справі № 5019/2785/11.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області у справі № 5019/2785/11 від 17.12.2014, за наслідками розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Дулокомерс" на бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Дубровицького районного управління юстиції щодо виконання наказу Господарського суду Рівненської області № 5019/2785/11 від 16.05.2012, визнано протиправною та незаконною бездіяльність Відділу ДВС Дубровицького РУЮ в рамках виконавчого провадження по виконанню наказу господарського суду Рівненської області від 16.05.2012 по справі № 5019/2785/11.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 10.08.2015 апеляційну скаргу Відділу ДВС Дубровицького РУЮ було задоволено, ухвалу суду від 17.12.2014 скасовано. В задоволені скарги ТОВ «Дулокомерц» на бездіяльність Відділу ДВС Дубровицького РУЮ щодо виконання наказу Господарського суду Рівненської області № 5019/2785/11 відмовлено.

На даний час вказане рішення набрало чинності, доказів перегляду його в касаційному провадженні та скасування, суду апеляційної інстанції не надано.

У відповідності до ч. 2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Зокрема, постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 10.08.2015 встановлено, що 17.07.2012 державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

17.12.2012 ухвалою Господарського суду Рівненської області, яка набрала чинності 04.02.2013 було змінено спосіб виконання судового рішення та визнано таким, що не підлягає виконанню наказ Господарського суду рівненської області від 16.05.2012, що в свою чергу унеможливлює вчинення виконавчих дій державними виконавцями ВДВС Дубровицького районного управління юстиції за вказаним наказом.

Вказаною постановою суду було встановлено, що дії державного виконавця у повній мірі відповідають приписам ЗУ «Про виконавче провадження», та посилання скаржника на бездіяльність відділу ДВС Дубровицького РУЮ є безпідставним та спростовано наявними в матеріалах справи доказами.

Отже, враховуючи, що в судовому порядку, відповідною постановою, яка є чинною та у визначеному законом порядку не скасована, встановлено відсутність бездіяльності державних виконавців ВДВС Дубровицького районного управління юстиції щодо виконання наказу господарського суду Рівненської області № 5019/2785/11 та, відповідно, порушення прав стягувача, в розумінні ст.1166 ЦК України відсутній один з обов`язкових елементів, для виникнення цивільно-правової відповідальності в даному випадку у відповідача - 1.

Згідно зі ст. 1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Незаконними діяннями органів державної влади, органів влади Автономної республіки Крим, органів місцевого самоврядування є діяння, які суперечать приписам законів та інших нормативних актів або здійснені поза межами компетенції вищезазначених органів. Незаконність рішення, дії чи бездіяльності завдавача шкоди повинна бути доведена.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Згідно з ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Зважаючи на відсутність доказів та недоведеність у встановленому законом порядку бездіяльності державних виконавців ВДВС Дубровицького районного управління юстиції щодо виконання наказу господарського суду Рівненської області № 5019/2785/11, відсутні й є недоведеними підстави для відшкодування позивачеві шкоди, в розмірі, заявленому останнім.

Стосовно твердження апелянта в скарзі проте, що суд першої інстанції порушив правила територіальної підсудності при прийняті позовної заяви, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається із поданої позовної заяви, позивачем визначено 2 відповідача по даному спору: Відділ державної виконавчої служби Дубровицького районного управління юстиції та Державну казначейську службу України.

Відповідно до приписів ч.3 ст. 15 ГПК України, справи у спорах за участю кількох відповідачів розглядаються господарським судом за місцем знаходження одного з відповідачів за вибором позивача.

Отже, в даному випадку місцевим судом не було допущено порушення норм ГПК при прийняті позову до розгляду.

Стосовно зазначення апелянтом того, що господарський суд міста Києва неправомірно стягнув з відповідача - 1 кошти в якості відшкодування завданої шкоди позивачеві, бо такі кошти повинні стягуватися за рахунок держави, колегія суддів зазначає, що з даним твердженням погоджується, проте апеляційною інстанцією, в процесі розгляду скарги було встановлене порушення судом першої інстанції норм матеріального права по встановленню бездіяльності органів державної влади, внаслідок якої було завдано шкоди позивачу, що призвело до постановлення неправомірного рішення, яке, за результатами розгляду апеляційної скарги, підлягає скасуванню.

Статтею 103 ГПК України встановлено, що апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення;

Відповідно до ст. 104 ГПК України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Таким чином, колегія судів вважає, що апеляційна скарга Відділу державної виконавчої служби Дубровицького районного управління юстиції підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2015 - скасуванню.

Згідно із ч. 4 ст. 49 ГПК України, стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 101, 103 - 105, 106 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Дубровицького районного управління юстиції - задовольнити.

Рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2015 у справі № 910/7184/15-г- скасувати. Постановити нове.

В задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Дулокомерц» до Відділу державної виконавчої служби Дубровицького районного управління юстиції та Державної казначейської служби про стягнення 53567,89 євро, що еквівалентно 1242239,37 грн. - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дулокомерц" (Республіка Болгарія, м. Плевен, вул. Петко Каравелен, 20, кв. 3, код 114674729, ГН , ЛК 640752392 Raiffeisen Bank Bulgaria Плевен 5800, вул.. Пірот № 1 номер платника податків BG 114674729, BIC RZBBBGSF, розрахунковий рахунок IBAN BG78 RZBB 9155 1488 3236 00) на користь Відділу державної виконавчої служби Дубровицького районного управління юстиції (34100, м. Дубровиця, пров. Макарівський, 1, код 34847140) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 10262,10 грн.

Видати судовий наказ. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва

Матеріали справи № 910/7184/15-г повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов