ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

"21" вересня 2015 р. Справа № 911/3918/14

Господарський суд Київської області у складі судді Конюх О.В., розглянувши матеріали заяви від 09.09.2015р. № 594 ОСОБА_1 державного проектного лісовпорядного виробничого обєднання про відстрочку виконання рішення суду у справі № 911/3918/14

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Авіаційний розрахунковий центр», м. Київ,

до відповідача ОСОБА_1 державного проектного лісовпорядного виробничого обєднання «Укрдержліспроект», м. Ірпінь,

за участю прокуратури Київської області

про стягнення 559 889,10 грн.

за участю представників сторін:

від прокуратури: ОСОБА_2, посвідчення від 21.05.2013р. № 016989;

від позивача: ОСОБА_3, уповноважений, довіреність від 11.09.2014р. № 2014/3;

від відповідача: ОСОБА_4, уповноважений, довіреність від 13.07.2015р. № 477;

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду Київської області від 04.11.2014р., залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.03.2015р. та постановою Вищого господарського суду України від 29.04.2015р. позов товариства з обмеженою відповідальністю «Авіаційний розрахунковий центр» задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_1 державного проектного лісовпорядного виробничого обєднання «Укрдержліспроект» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Авіаційний розрахунковий центр» 559 889,10 грн. основного боргу та 11 197,78 грн. судового збору.

10.09.2015р. до господарського суду Київської області від ОСОБА_1 державного проектного лісовпорядного виробничого обєднання надійшла заява від 09.09.2015р. № 594 про відстрочку виконання рішення суду, у якій заявник, посилаючись на ст. 121 ГПК України, просить суд відстрочити боржникові виконання рішення господарського суду Київської області від 04.11.2014р., до 01.02.2016р.

Заява обґрунтована тим, що заявник фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України. Згідно умов договору укладеного між позивачем та відповідачем оплата за надані позивачем послуги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. В Державному бюджеті на 2015 рік не передбачені грошові кошти на погашення заборгованості в розмірі 571 086,88 грн. за надані послуги позивача щодо аерофотографування ортофотоплани, а блокування рахунків підприємства поставить під загрозу функціонування підприємства відповідача, що призведе до вкрай тяжких наслідків.

До господарського суду 21.09.2015р. від позивача надійшли письмові пояснення від 21.09.2015р. б/н на заяву про відстрочку виконання рішення суду, в яких позивач заперечує проти задоволення заяви та твердить про недоведеність фактів, на які посилається заявник в своїй заяві. Позивач твердить, що заявник є субєктом підприємницької діяльності, який несе відповідальність за наслідки своєї діяльності, отже заявник отримує кошти як з державного бюджету, так і в результаті господарської діяльності. За таких обставин позивач вважає, що заявник не довів суду своєї збитковості, оскільки не представив суду будь-які докази власної фінансової неплатоспроможності.

Крім того, стягувач зазначає, що боржник вже звертався до господарського суду Київської області із аналогічною заявою про відстрочку виконання рішення суду, яка ухвалою від 25.08.2015р. була залишена без задоволення. За таких обставин стягувач твердить, що провадження у справі з розгляду поданої повторно заяви про відстрочку виконання рішення суду має бути припинено на підставі пункту 2 частини першої ст. 80 ГПК України.

В судове засідання 21.09.2015р. зявились прокурор, представники позивача (стягувача), відповідача (боржника).

Розглянувши подану заяву 09.09.2015р. № 594 ОСОБА_1 державного проектного лісовпорядного виробничого обєднання про відстрочку виконання рішення суду у справі, вислухавши доводи відповідача та заперечення позивача, суд вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Господарський суд в порядку ст. 121 ГПК України має право у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

При цьому господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Згідно зі статтями 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частини третьої ст. 3 ГК України субєкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання здійснюють свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ст. 20 ГК України держава забезпечує захист прав і законних інтересів субєктів господарювання та споживачів. Кожен субєкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав та законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених субєктів захищаються шляхом в тому числі присудженням до виконання обовязку в натурі та застосуванням штрафних санкцій. Згідно до частин першої ст. 2 ГПК України господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів. Згідно ст. 3 ЦК України однією з основних засад цивільного законодавства в Україні є судових захист цивільного права та інтересу.

Порушення умов господарського зобовязання, чинного законодавства та відповідно прав та охоронюваних законом інтересів стягувача ТОВ «Авіційний розрахунковий центр» допустив саме боржник Українське державне проектне лісовпорядне виробниче обєднання, що встановлено рішенням суду.

Відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобовязання (пункт 5 оглядового листа Вищого господарського суду України від 18.02.2013 №01-06/374/2013)., Така ж правова позиція викладена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18 жовтня 2005 року та у постанові Верховного Суду України від 15.05.2012р. у справі № 11/446.

Принципом судочинства є саме захист законних прав та інтересів субєктів господарювання, а не звільнення або зменшення відповідальності осіб, які ці права інтереси порушили.

Суд звертає увагу на те, що заборгованість, що була стягнута рішенням господарського суду Київської області у справі № 911/3918/14 за Договором про закупівлю товарів за державні кошти. Послуги фотографічні спеціалізовані (послуги щодо аерофотографування ортофотоплани) від 09.07.2013р. № ПР-13/3, за умовами цього договору мала бути погашена ще в 2013 році, тобто боржник безпідставно користувався грошовими коштами стягувача протягом тривалого часу.

Відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 26.12.2003р. № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 351 ЦПК і ст. 121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Відсутність коштів на рахунках боржника не є винятковою обставиною та підставою для відстрочення або розстрочення виконання рішення та враховуючи те, що ст. 121 ГПК України надає право суду відстрочити, розстрочити виконання рішення лише у виняткових випадках, а боржником не наведено жодних доказів, які б дозволяли оцінити ситуацію, що склалася з виконанням рішення у справі № 911/3918/14, як виняткову, суд приходить до висновку щодо відсутності вагомих підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 державного проектного лісовпорядного виробничого обєднання про відстрочку виконання рішення суду.

Щодо вимоги стягувача припинити провадження за заявою про відстрочку виконання рішення суду на підставі пункту 2 частини першої ст. 80 ГПК України, суд зазначає, що чинний процесуальний закон не містить заборони стороні виконавчого провадження або державному виконавцю повторно звертатися до суду із заявами про відстрочку або розстрочку виконання судового рішення.

Згідно до пункту 2 частини першої ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав. Відповідно до пункту 7.1.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.10.2012р. № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів» відстрочка це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. За таких обставин заява про відстрочку виконання рішення суду не має характеру господарського спору між позивачем та відповідачем (який вже вирішено судом шляхом постановлення рішення від 04.11.2014р.), а відтак у суду відсутні підстави застосовувати до повторно поданої боржником заяви про розстрочку виконання рішення положення пункту 2 частини першої ст. 80 ГПК України.

Додатково суд звертає увагу стягувача на те, що подання боржником заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду не є підставою для зупинення виконавчого провадження. В порядку пункту 13 частини першої ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» лише надання судом відстрочки є підставою для зупинення виконавчого провадження.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 121 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 державного проектного лісовпорядного виробничого обєднання від 09.09.2015р. № 594 про відстрочку виконання рішення суду відмовити.

Суддя О.В. Конюх