донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

22.09.2015 справа №908/1176/14

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів:Зубченко І.В., Колядко Т.М., Попков Д.О.
за участю представників:
від позивача за первісним позовом: Антощук А.О., довіреність б/н від 16.07.2015 Наріца Є.Ю., керівник
від відповідача за первісним позовом: Плецис В.Ю., довіреність №04-15 від 17.09.2015 Пориченський П.В., довіреність №01-15 від 07.08.2015 Петров М.Ю., керівник
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Маріупольський графітовий комбінат», м.Маріуполь Донецької області
на рішення господарського суду Запорізької області
від22.06.2015р. (повний текст підписано 26.06.2015р.)
у справі№ 908/1176/14 (суддя Дроздова С.С.)
за позовомПублічного акціонерного товариства «Маріупольський графітовий комбінат», м.Маріуполь Донецької області
до Приватного підприємства - фірми «Дарьял», м.Запоріжжя
про та за зустрічним позовом до простягнення 85643,35грн. Приватного підприємства - фірми «Дарьял», м.Запоріжжя Публічного акціонерного товариства «Маріупольський графітовий комбінат», м.Маріуполь Донецької області стягнення 73436,07грн.

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Маріупольський графітовий комбінат», м.Маріуполь Донецької області, позивач звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом до відповідача, Приватного підприємства - фірми «Дарьял», м.Запоріжжя про стягнення 87470,35грн., що складаються з заборгованості у сумі 80803,94грн., 3% річних у розмірі 907,39грн. та 3932,02грн. пені.

Пізніше на адресу господарського суду надійшла зустрічна позовна заява Приватного підприємства - фірми "Дарьял" до Публічного акціонерного товариства "Маріупольський графітовий комбінат" про стягнення 73436,07грн, які складаються зі збитків у розмірі 60558,09грн. та 12877,98грн. згідно п. 8.3 договору № 01-151208 від 15.12.2008р. Вказаний зустрічний позов був прийнятий до розгляду разом із первісним позовом.

В ході розгляду справи від позивача за первісним позовом та від позивача за зустрічним позовом надійшли заяви про збільшення позовних вимог.

Зазначені заяви були прийняті судом, відповідно до ст. 22 ГПК України, оскільки позивач у справі вправі до прийняття рішення по справі збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

На підставі цього суд розглядав наступні позовні вимоги:

за первісним позовом - про стягнення 80803,94грн. заборгованості, 5550,30грн. пені та 3 % річних у розмірі 3616,31грн.

за зустрічним позовом - про стягнення 152942,92грн. збитків, 12877,98грн. згідно п. 8.3 договору № 01-151208 від 15.12.2008р.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 22.06.2015р. (повний текст підписано 26.06.2015р.) позовні вимоги за первісним позовом задоволені, стягнуто з Приватного підприємства - фірми "Дарьял" на користь Публічного акціонерного товариства "Маріупольський графітовий комбінат" 80803,94грн. заборгованості, 5550,30грн. пені та 3 % річних у розмірі 3616,31грн. Позовні вимоги за зустрічним позовом також задоволені, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Маріупольський графітовий комбінат" на користь Приватного підприємства - фірми "Дарьял" 152942,92грн. збитків, 12877,98грн. згідно п. 8.3 договору № 01-151208 від 15.12.2008р.

Рішення суду стосовно первісного позову мотивоване доведеністю позивачем за первісним позовом виконання своїх зобов'язань за договором з поставки товару відповідачу та, як наслідок, обов'язку у відповідача з оплати цього товару. У зв'язку з неналежним виконанням останнім обов'язку по оплаті поставленого товару судом задоволено позовні вимоги стосовно стягнення основного боргу, пені та 3% річних.

Стосовно зустрічного позову рішення суду мотивоване тим, що в порушення умов договору відповідачем за зустрічним позовом було здійснено поставку продукції неналежної якості, внаслідок чого позивачу були заподіяні збитки, які і були стягнуті судом. Разом з тим, на підставі п.8.3 договору № 01-151208 від 15.12.2008р. судом стягнуті грошові кошти у зв'язку з непроведенням заміни неякісного вуглецьмісткого матеріалу (далі - ВММ).

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач за первісним позовом, Публічне акціонерне товариство «Маріупольський графітовий комбінат» звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Запорізької області від 22.06.2015р. (повний текст підписано 26.06.2015р.) у справі №908/1176/14, в якій просить рішення суду скасувати в частині задоволення зустрічної позовної заяви та відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права. Рішення прийнято судом за наслідками неповного з'ясування обставин, які мають значення для справи. Так, скаржник зазначає, що вхідний контроль Приватного підприємства - фірми «Дарьял» підтвердив відповідність якості отриманої продукції, а претензії по якості були направлені позивачем за зустрічним позовом з порушенням строків, визначених умовами договору. Крім того, апелянт вказує на те, що приписи укладеного між сторонами договору не передбачають перевірку якості ВММ, який був використаний для виготовлення продукції. Разом з тим, скаржник зазначає, що ВММ відповідав нормам ТУ, оскільки був прийнятий у виробництво для виготовлення дроту.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 23.07.2015р. прийнято апеляційну скаргу до провадження, розгляд справи призначено на 11.08.2015р.

На адресу суду надійшов відзив Приватного підприємства - фірми «Дарьял» на апеляційну скаргу, в якому він просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення господарського суду Запорізької області - без змін.

Від позивача за первісним позовом було отримано клопотання про витребування доказів, у задоволенні якого судовою колегією було відмовлено у зв'язку з недоцільністю.

В судовому засіданні представники позивача за первісним позовом просили апеляційну скаргу задовольнити, рішення господарського суду Запорізької області скасувати в частині задоволення зустрічного позову.

Представники відповідача за первісним позовом в судовому засіданні заперечили проти задоволення апеляційної скарги, просили рішення господарського суду Запорізької області залишити без змін.

З метою повного та всебічного дослідження обставин справи в їх сукупності, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку про необхідність відкладення судового засідання апеляційної інстанції в межах строків, встановлених статтею 69 ГПК України, на 22.09.2015р.

10.09.2015р. на адресу Донецького апеляційного господарського суду надійшло клопотання про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції. У зв'язку з відсутністю технічної можливості для проведення відеоконференції, ухвалою суду було відмовлено у задоволенні зазначеного клопотання.

На адресу суду надійшли письмові пояснення від Приватного підприємства - фірми «Дарьял», які були розглянуті судовою колегією та прийняті до уваги.

Представники сторін у судовому засіданні 22.09.2015р. підтримали позиції, викладені в судовому засіданні 11.08.2015р.

Від Публічного акціонерного товариства «Маріупольський графітовий комбінат» заявлено клопотання про долучення додаткових доказів, яке судовою колегією було розглянуто та відхилено у зв'язку з необґрунтованістю необхідності долучення.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, відзив на неї, пояснення по справі, заслухавши представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

15.12.2008р. між Публічним акціонерним товариством "Маріупольський графітовий комбінат" (далі - продавець, позивач за первісним позовом) та Приватним підприємством - фірмою "Дарьял" (далі - покупець, відповідач за первісним позовом) було укладено договір №01-151208.

Згідно з розділом 1 договору продавець зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити продукцію, кількість, асортимент, ТУ на яку, зазначені в додатках до даного договору, який є невід'ємною його частиною.

Пунктом 2.1 договору встановлено, що ціни на поставлену продукцію зазначені в додатках до даного договору. Загальна суму договору складає суму додатків до договору.

За умовами п. 2.5 договору розрахунок здійснюється в національній валюті України банківським переводом на умовах 100 % передплати.

Відповідно до п. 3.1 договору якість продукції повинна відповідати ТУ, зазначеним в додатках і сертифікатах якості виробника.

Пунктом 3.3. передбачено, що приймання продукції по кількості та якості здійснюється у відповідності до інструкції П-6 від 15.06.1965р. та П-7 від 25.04.1966р. зі змінами та доповненнями.

У разі невиконання або неналежного виконання договірних зобов'язань сторони несуть відповідальність у відповідності до діючого законодавства України (п. 8.1).

Умовами п.8.2 договору передбачено, що у випадку несвоєчасної поставки чи недопоставки продукції, продавець сплачує за кожен день прострочки пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несвоєчасно поставленої чи недопоставки продукції.

Згідно з п.8.3 у випадку поставки неякісної продукції, продавець здійснює заміну неякісної продукції на відповідну сертифікату якості, впродовж 15 календарних днів, з моменту отримання претензії. У випадку неможливості заміни продукції на відповідну сертифікату якості, продавець повертає покупцю отримані грошові кошти в повному обсязі.

Пунктом 10 договору передбачений строк дії договору: 15.12.2008р.-31.12.2009р.

Відповідно до ст.11 ЦК України, договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків. Таким чином, відповідно до умов договору №01-151208 від 15.12.2008р., між сторонами у справі виникли певні взаємні зобов'язання.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 662 ЦК України передбачено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Частиною 1 ст.692 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Саме такі взаємні права та обов'язки були передбачені договором між сторонами.

Згідно з п.4 ст.129 Конституції України, статей 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивачем за первісним позовом поставлена відповідачу за первісним позовом продукція на загальну суму 44240,10грн., що підтверджується накладною №145/05 від 24.05.2013р., рахунком-фактурою №СФ-0000165 від 24.05.2013р. та товарно-транспортною накладною від 24.05.2013р.; 24.05.2013р. відповідачу були відвантажені УСМ у кількості 10385 тон.

Згідно з накладною № 174/06 від 18.06.2013р., рахунку-фактури №СФ-0000200 від 18.06.2013р., товарно-транспортної накладної від 18.06.2013р., відповідачу 18.06.2013р. був відвантажений матеріал УСМ у кількості 10603 тон на суму 45168,78грн. Загальна сума відвантаженого матеріалу складає 89408,88грн.

Проте, відповідач лише частково здійснив оплату за поставлену продукцію у сумі 8604,94грн., внаслідок чого у відповідача за первісним позовом утворилася заборгованість у розмірі 80803,94грн.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем за первісним позовом умов договору, позивач надіслав на його адресу претензії від 23.08.2013р. та від 07.11.2013р. про сплату заборгованості, які залишилися без задоволення.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.ст.525, 526 ЦК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

За приписами ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання щодо оплати отриманого товару, перерахувавши позивачеві, лише 8604,94грн.

Доказів погашення заборгованості у сумі 80803,94грн. відповідач не надав. Тому місцевий господарський суд обґрунтовано дійшов висновку про доведеність підстав для стягнення з відповідача суми боргу за придбаний товар у вказаному розмірі.

У зв'язку з невиконанням відповідачем грошових зобов'язань, позивач нарахував та пред'явив до стягнення 5550,30грн. пені та 3 % річних у розмірі 3616,31грн.

Судом першої інстанції вірно визначено, що оплату товару відповідачем прострочено, період прострочення становить з 15.11.2013р. по 14.05.2015р.

За приписами ч.1 ст.216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Ч.1 ст.218 ГК України передбачено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3 % річних, судова колегія зазначає, що господарський суд Запорізької області правомірно стягнув з відповідача 3% річних від простроченої суми у розмірі 3616,31грн.

Відповідно до ч.2 ст.217 ГК України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Частиною 1 ст. 230 ГК України до штрафних санкцій віднесено господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно зі ст. 611 ЦК України одним з правових наслідків порушення зобов'язання є сплата неустойки (штрафу, пені). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання(ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, задатком.

За приписами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", встановлено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Пунктом 8.1 договору сторони передбачили, що у разі невиконання або неналежного виконання договірних зобов'язань сторони несуть відповідальність у відповідності до діючого законодавства України.

Приймаючи рішення щодо вимог про стягнення пені, суд першої інстанції вірно врахував пункт 8.1 договору, а також положення статей 549-552 ЦК України, статей 229-234 ГК України та статей Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», вірно визначив період нарахування і, відповідно, правомірно задовольнив вимоги про стягнення пені у розмірі 5550,30грн.

Таким чином, приймаючи рішення щодо задоволення первісного позову про стягнення з 80803,94грн. заборгованості, 5550,30грн. пені та 3 % річних у розмірі 3616,31грн., місцевий господарський суд всебічно, повно і об'єктивно дослідив матеріали справи в їх сукупності, дав вірну юридичну оцінку обставинам справи та прийняв рішення відповідно до вимог закону та обставин справи.

Стосовно зустрічної позовної заяви про стягнення 152942,92грн. збитків, 12877,98грн. згідно п. 8.3 договору № 01-151208 від 15.12.2008р. судова колегія зазначає наступне.

Пунктом 3.1 договору № 01-151208 від 15.12.2008р. передбачено, що якість продукції повинна відповідати ТУ, зазначеним в додатках і сертифікатах якості виробника.

Як вбачається з матеріалів справи, до накладної №145/05 від 24.05.2013р. (партія №11, вага нетто 10385кг) доданий сертифікат №104 від 24.05.2013р., згідно якого зміст вологи становить 0,45%; до накладної №174/06 від 18.06.2013р. доданий сертифікат №125 від 19.06.2013р. (партії № 12, 13, вага нетто 10603кг), згідно якого зміст вологи становить 0,70% та 0,51%.

За твердженнями позивача за зустрічним позовом, з частини цього ВММ був вироблений та поставлений дріт порошковий марки ПП-15А-11-180 для обробки металургійних розплавів для покупців Російської Федерації: Відкритого акціонерного товариства «Оскольський електрометалургійний комбінат» вагою нетто 19458кг за міжнародною товарно-транспортною накладною СМК №172123 від 20.06.2013р., рахунку № 2/С/13 від 19.06.2013р. (При коефіцієнті наповнення дроту 50,94% на виготовлення 19458кг дроту використано 9911,91кг ВММ за накладною №145/05 від 24.05.2013р.); та Відкритого акціонерного товариства «Таганрозький металургійний завод» вагою нетто 15738кг за міжнародною товарно-транспортною накладною СМК №0581071 від 02.09.2013р., рахунку-фактури №03/С/13 від 02.09.2013р. (При коефіцієнті наповнення дроту 50,94% на виготовлення 15738кг дроту використано 8016,94кг ВММ за накладною №174/06 від 18.06.2013р.).

Як пояснив представник позивача за зустрічним позовом, при прийнятті вищезазначеними підприємствами цього дроту по якості була виявлена невідповідність по показникам вологості ВММ та дріт був повернутий.

У зв'язку з поверненням вищезазначених дротів на склад позивача (за зустрічним позовом) та наявністю неякісних залишків ВММ позивач відповідно п. 3.4 договору № 01-151208 від 15.12.2008р. направив відповідачу телеграму та лист від 15.08.2013р. №397-1508 з викликом представника для сумісного проведення вимірювання вологості ВММ. На телеграму відповідачем листом №500 від 20.08.2013р. надана відповідь про недоцільність виклику. На лист позивача від 15.08.2013р. №397-1508, який відповідач отримав 23.08.2013р., згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідь не надходила.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції задовольнив вимоги по зустрічному позову про стягнення збитки в сумі 152942,92грн., в тому числі:

- вартість перевезення ВММ за накладною № 145/05 від 24.05.2013р. (партія №11, вага нетто 10385кг) від складу Публічного акціонерного товариства «Маріупольський графітовий комбінат» до складу Приватного підприємства - фірми «Дарьял» в сумі 2493,31 грн. згідно товарно-транспортної накладної №45/05 від 24.05.2013р., акту № 240501 від 24.05.2013р. здачі-прийняття робіт (надання послуг) з Приватним підприємством - Компанією «Трансбуд інжиніринг»;

- вартість перевезення ВММ за накладною №174/06 від 18.06.2013р. (партії №12-13, вага нетто 10603кг) від складу Публічного акціонерного товариства «Маріупольський графітовий комбінат» до складу Приватного підприємства - фірми «Дарьял» в сумі 2452,03 грн. згідно товарно-транспортної накладної № 174/06 від 18.06.2013р., акту № 190601 від 19.06.2013р. здачі-прийняття робіт (надання послуг) з Приватним підприємством - Компанією «Трансбуд інжиніринг»;

- вартість перевезення порошкового дроту нетто 19458кг до Відкритого акціонерного товариства «Оскольський електрометалургійний комбінат» згідно Акту № 270603 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 27.06.2013р. з Приватним підприємством Компанією «Трансбуд інжиніринг» в сумі 11500,00 грн.;

- вартість зворотного перевезення порошкового дроту нетто 19458кг від Відкритого акціонерного товариства «Оскольський електрометалургійний комбінат» згідно Акту прийому-здачі виконаних транспортних робіт № Тр-ОУ-000094 від 09.08.2013р. з Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗРТП «Альфа,ЛТД»в сумі 7500,00 грн.;

- вартість зворотного перевезення порошкового дроту нетто 3749кг від Відкритого акціонерного товариства «Таганрозький металургійний завод» згідно Акту № 251102 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 25.11.2013р. з Приватним підприємством - Компанією «Трансбуд інжиніринг» в сумі 5000,00 грн.;

- вартість митного оформлення (митний збір, податок на додану вартість) по поверненню порошкового дроту 19458кг від Відкритого акціонерного товариства «Оскольський електрометалургійний комбінат» згідно Митної декларації МД-2 № 112050000/2013/020742 від 09.08.2013р. в сумі 30586,94 грн. (2780,63 грн. + 27806,31 грн.);

- вартість митного оформлення (митний збір, податок на додану вартість) по поверненню порошкового дроту 3749кг від Відкритого акціонерного товариства «Таганрозький металургійний завод» згідно Митної декларації МД-2 №112050000/2013/031686 від 25.11.2013р. в сумі 5971,15 грн. (542,83 грн. + 5428,32 грн.).

- 73313,97 грн.: вартість 9546,09кг металевої стрічки х/к 0,4x60 мм, отриманої за накладною від Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест - Україна» №9624 від 08.05.2013р. і використаної на виготовлення порошкового дроту марки ПП-15А-11-180 по СМR № 172123 від 20.06.2013р. для Відкритого акціонерного товариства «Оскольський електрометалургійний комбінат», що повернутий Відкритим акціонерним товариством «Оскольський електрометалургійний комбінат» 09.08.2013р. на склад Приватного підприємства - Фірми «Дарьял» в зв'язку з перевищенням вологості вуглецьмісткого матеріалу в порошковому дроті (бухгалтерська довідка від 11.06.2015р. додається). Металева стрічка повторному використанню не підлягає;

- 14125,52 грн.: вартість 1839,26кг металевої стрічки х/к 0,4x60 мм, отриманої за накладною від Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест - Україна» №9827 від 15.05.2013р. і використаної на виготовлення порошкового дроту марки ПП-15А-11-180 по СМR № 0581071 від 02.09.2013р. для Відкритого акціонерного товариства «Таганрозький металургійний завод», що повернутий Відкритому акціонерному товариству «Таганрозький металургійний завод» 25.11.2013р. на склад Приватного підприємства - Фірми «Дарьял» в зв'язку з перевищенням вологості вуглецьмісткого матеріалу в порошковому дроті (бухгалтерська довідка від 11.06.2015р. додається). Металева стрічка повторному використанню не підлягає.

Проте, приймаючи таке рішення господарським судом Запорізької області не було враховано наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до п.3.1 договору якість продукції повинна відповідати ТУ, зазначеним в додатках і сертифікатах якості виробника. Максимально допустиме значення спірного показника «масова доля вологи» не повинне перевищувати 0,9% (ТУ У 26.8-3:2011).

Пунктом 3.3. передбачено, що приймання продукції по кількості та якості здійснюється у відповідності до інструкції П-6 від 15.06.1965р. та П-7 від 25.04.1966р. зі змінами та доповненнями.

За умовами Інструкції П-6 приймання продукції по якості та комплектності здійснюється на складі отримувача при міжміській поставці не пізніше двадцяти днів.

Поставка за накладною № 145/05 від 24.05.2013р. (партія №11) була відвантажена 24.05.2013р. Якість партії була підтверджена сертифікатом №104 від 24.05.2013р., згідно якого зміст вологи становить 0,45%, що відповідає ТУ. На адресу відповідача за зустрічним позовом надійшов лист позивача за зустрічним позовом про те, що вхідним контролем підтверджена відповідність показників вологості партії №11 ТУ. Відповідно до складеного акту №040/А від 18.06.2013р. середній показник вологи складає 0,37%, що відповідає ТУ. Разом з тим, лише 23.08.2013р. на адресу Публічного акціонерного товариства «Маріупольський графітовий комбінат» надійшов лист про перевірку якості продукції по сертифікату №104 від 24.05.2013р., тобто після спливу строку, визначеного п.3.3 договору.

Поставка ВММ позивачу за зустрічним позовом за накладною №174/06 від 18.06.2013р. (партії № 12, 13) була відвантажена 19.06.2013р. Якість партій була підтверджена сертифікатом №125 від 19.06.2013р., згідно якого зміст вологи становить 0,70% та 0,51% відповідно. Разом з тим, лише 23.08.2013р. на адресу відповідача за зустрічним позовом надійшов лист №397-1508 від 15.08.2013р. про перевірку якості продукції по сертифікату №125 від 19.06.2013р., тобто після спливу строку, визначеного п.3.3 договору. Крім того, питання про перевірку якості ставиться незалежно від того, що позивачем за зустрічним позовом визнана однаковість показників вологи в партіях сертифікату, які відповідають ТУ.

Судова колегія також зазначає, що умовами договору не передбачена перевірка якості ВММ, який був використаний для виготовлення продукції. Крім того, позивачем за зустрічним позовом не доведено, що дріт порошковий марки ПП-15А-11-180 для обробки металургійних розплавів, який був повернутий покупцями Російської Федерації, був вироблений саме з ВММ, поставленого відповідачем за зустрічним позовом.

Судом першої інстанції також не врахованого того факту, що позивачем не доведено належність умов транспортування та зберігання ВММ.

Ухвалою суду від 16.07.2014р. у справі №908/1176/14 було призначено судову інженерно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (КНДІСЕ).

На вирішення експерта було поставлене наступне питання: який вміст вологи містить вуглецьмісткий матеріал (ВММ), який був отриманий від Приватного акціонерного товариства "Маріупольський графітовий комбінат» за договором №01-151208 від 15.12.2008р. по накладним №145/05 від 24.05.2013р., №174/06 від 18.06.2013р., №310/11 від 07.11.2013р. (партія №24 за вантажними місцями № 1, №8, партія №25 за вантажним місцем №3) та зберігається на складі Приватного підприємства-фірми "Дарьял" частково в упаковці, частково усередині дроту порошкового марки ПП-15А-11-180 виробництва Приватного підприємства-фірми "Дарьял".

За результатами проведення судової криміналістичної експертизи речових хімічних виробництв від 13.01.2015р. №11000/14-34/176-184/15-34 відповідно до висновку експерта, надані на експертизу зразки вуглецьмісткого матеріалу (графіту) мають вологість: 2,53%, 2,55%, 2,38%, 2,50%, 2,29%. Тобто, вологість вуглець місткового матеріалу вища вказаної Приватним акціонерним товариством «Маріупольський графітовий комбінат» в сертифікатах якості виробника.

На підставі вищевикладеного суд першої інстанції зазначив, що висновок КНДІСЕ від 13.01.15р. №11000/14-34/176-184/15-34 доводить порушення відповідача за зустрічним позовом п.3.1. договору № 01-151208 від 15.12.08р. щодо якості продукції, яке призвело до понесення позивачем за зустрічним позовом матеріальних втрат.

Проте цей висновок суду є невірним у зв'язку з наступним.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Статтею 41 ГПК України передбачено, що для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу. (ст.42 ГПК України).

Відповідно до ст.43 вищевказаного кодексу господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обгрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Вивчивши висновок судової експертизи, судова колегія зазначає наступне. В процесі експертизи ВММ досліджувався не із тими характеристиками вологості, якими він характеризувався на момент його отримання Приватним підприємством - фірмою «Дарьял», а із набутими характеристиками вологості після більш ніж сімнадцяти місяців перебування на складі позивача за зустрічним позовом. Разом з тим, в самому висновку не зазначено, що стан/характеристика зазначених зразків є ідентична стану/характеристиці ВММ станом на дату його отримання Приватним підприємством - фірмою «Дарьял».

Крім того, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тому факту, що позивач за зустрічним позовом, використавши отриманий від відповідача за первісним позовом матеріал (за твердженнями позивача) використало як сировину для виробництва дроту порошкового для наступної його поставки до Російської Федерації, у відповідних супровідних документах зазначив вологість із показником не більше 0,5%.

За приписами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Згідно ст.615 ЦК України, за загальним правилом, у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 224 ГК України визначено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитки визначаються, як втрата, якої особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч.2 ст.623 ЦК України розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Стягнення збитків є заходом цивільної відповідальності. Необхідними умовами цивільно-правової відповідальності по відшкодуванню збитків за загальними правилами є: протиправність поведінки особи; збитки, як результат протиправної поведінки; причинний зв'язок між протиправною поведінкою і завданими збитками; вина особи, що заподіяла збитки. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Умовою відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язання, у тому числі у вигляді відшкодування збитків, є вина боржника. Кредитор не повинен доводити вину боржника у порушенні зобов'язання. На нього покладений обов'язок доведення факту невиконання або неналежного виконання зобов'язання, прямого причинного зв'язку між порушенням зобов'язання і завданими збитками та їх розмір. Застосування принципу вини як умови відповідальності за порушення зобов'язання, пов'язане також з необхідністю з'ясування таких обставин, як вина кредитора або вина обох сторін.

Згідно з п.4 ст.129 Конституції України, ст.ст.33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, оскільки позивачем за зустрічним позовом не доведено причинно-наслідковий зв'язок між збитками та діями відповідача за зустрічним позовом, а висновки суду спростовані вищевикладеним, відсутні підстави для стягнення з Публічного акціонерного товариства "Маріупольський графітовий комбінат" на користь Приватного підприємства - фірми "Дарьял" 152942,92грн. заявлених за зустрічним позовом збитків.

Крім збитків суд стягнув з відповідача за зустрічним позовом грошові кошти в сумі 12877,98грн. Таке рішення суду обґрунтоване тим, що за висновком експертизи 3023кг ВММ за накладною №310/11 від 07.11.2013р. вартістю 12877,98 грн. (3023кг х 3550грн. + 20% ПДВ) є неякісною та Приватним підприємством - фірмою «Дарьял» була направлена претензія з вимогою замінити неякісну продукцію на протязі 15 календарних днів з моменту отримання претензії або повернути 12877,98 грн.

Дійсно, згідно п. 8.3 договору № 01-51208 від 15.12.2008р. у випадку поставки неякісної продукції продавець проводить заміну неякісної продукції на відповідну сертифікату якості на протязі 15 календарних днів з моменту отримання претензії; у випадку неможливості заміни продукції на відповідну сертифікату якості, продавець повертає покупцю отримані грошові кошти в повному обсязі. Проте, задовольняючи позовні вимоги за зустрічним позовом про стягнення 12877,98 грн. вартості поставленої продукції, суд першої інстанції зробив передчасні висновки про неякісність поставленої продукції. Так, до накладної №310/11 від 07.11. від 07.11.2013р. (партії № 24,25, вага нетто 20394 кг) відповідачем за зустрічним позовом був доданий сертифікат якості виробника №213 від 07.11.13р., згідно якого зміст вологи становить 0,52% та 0,60%, що відповідає ТУ. Відвантаження зазначених партій відбулося 07.11.2013р. Разом з тим, на адресу відповідача за зустрічним позовом надійшов лист №557-1811 від 18.11.2013р. про невідповідність партій №24,25 сертифікату. Проте, як вбачається з матеріалів справи та пояснень відповідача за зустрічним позовом, відповідно вхідного контролю та складеного акту №047/А від 08.11.2013р. в партії №24 середній показник вологи складає 0,41%, що відповідає ТУ; з партії №25 позивач за зустрічним позовом придбав тільки один контейнер, а отже отримав середній показник вологи одного контейнеру (вантажне місце №3), а не всієї партії, проте і визначений показник 0,9% відповідає ТУ.

Разом з тим, як вже зазначалося раніше, в матеріалах справи наявні докази, які спростовують висновки експертизи, на яких базуються висновки суду першої інстанції. Отже, суд дійшов невірного висновку про наявність підстав для стягнення з Публічного акціонерного товариства "Маріупольський графітовий комбінат" на користь Приватного підприємства - фірми "Дарьял" 12877,98грн. згідно п. 8.3 договору № 01-151208 від 15.12.2008р.

Відповідно до ст.104 ГПК України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Відповідно до ч.2 ст.104 ГПК України, порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

Рішення може ґрунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом. При цьому необхідно мати на увазі, що у відповідності зі статтею 43 ГПК України наявні докази підлягають оцінці у їх сукупності, і жодний доказ не має для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарські суди повинні у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог статті 22 ГПК України щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

З урахуванням зазначеного, судова колегія вважає, що рішення господарського суду Запорізької області від 22.06.2015р. (повний текст підписано 26.06.2015р.) у справі №908/1176/14 чинному законодавству в частині задоволення зустрічних позовних вимог про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Маріупольський графітовий комбінат» 152942,92грн. збитків, 12877,98грн. згідно п. 8.3 договору № 01-151208 від 15.12.2008р., в цій частині рішення господарського суду слід скасувати, у задоволенні зустрічних позовних вимог - відмовити.

Відповідно до ст.49 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання зустрічної позовної заяви покладаються на позивача за зустрічним позовом.

В решті рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

У зв'язку з задоволенням апеляційної скарги витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги підлягають стягненню з позивача за зустрічним позовом на користь позивача за первісним позовом.

Крім того, згідно з ч.4 ст.49 ГПК України стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує судовий збір за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору.

На підставі цього, у зв'язку з задоволенням апеляційної скарги, понесені Публічним акціонерним товариством "Маріупольський графітний комбінат" витрати на правову допомогу у розмірі 2392,58грн., підтверджені наявними у матеріалах справи доказами підлягають стягненню з позивача за зустрічним позовом.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Маріупольський графітовий комбінат», м.Маріуполь Донецької області на рішення господарського суду Запорізької області від 22.06.2015р. (повний текст підписано 26.06.2015р.) у справі №908/1176/14 задовольнити.

Рішення господарського суду Запорізької області від 22.06.2015р. (повний текст підписано 26.06.2015р.) у справі №908/1176/14 скасувати частково в частині задоволення зустрічних позовних вимог Приватного підприємства - фірми "Дарьял" про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Маріупольський графітовий комбінат» 152942,92грн. збитків, 12877,98грн. згідно п. 8.3 договору № 01-151208 від 15.12.2008р..

Прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом Приватного підприємства - фірми "Дарьял" про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Маріупольський графітовий комбінат" 152942,92грн. збитків, 12877,98грн. згідно п. 8.3 договору № 01-151208 від 15.12.2008р. відмовити.

В іншій частині рішення господарського суду Запорізької області від 22.06.2015р. (повний текст підписано 26.06.2015р.) у справі №908/1176/14 - залишити без змін.

Стягнути з Приватного підприємства - фірми "Дарьял" (69063 м. Запоріжжя, вул. Тургенєва, буд. 27, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Маріупольський графітний комбінат" (87500 Донецька область, м.Маріуполь, вул. Станіславського, 9, ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1658,21грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 2392,58грн.»

Доручити господарському суду Запорізької області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя Судді:І.В. Зубченко Т.М. Колядко Д.О. Попков
Надруковано 5 прим.: 1 - позивачу; 1 - відповідачу; 1 - до справи; 1 - ГСЗО; 1 - ДАГС