РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2015Справа №910/19336/15

Суддя Господарського суду міста Києва Підченко Ю.О.

За участю секретаря судового засідання Швеця С.С.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Легбанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ " Легбанк " Коваленка Олександра Володимировича

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Валенсія-2005"

про стягнення 3 569 304,44 грн. та 219 684,58 дол. США

за участю представників сторін:

від позивача: Бересада Б.О. - юрисконсульт;

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство "Легбанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Легбанк" Коваленка Олександра Володимировича звернувся до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Валенсія-2005" про стягнення 3 569 304,44 грн. та 219 684,58 дол. США відповідно до кредитного договору від 26.08.2008 № 04-102-08КЮ.

Сторін було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з урахуванням вимог ст. ст. 42, 43 ГПК України створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

Позивач стверджує, що його права порушені, а тому наполягає на заявлених позовних вимогах.

Належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи підтверджується відміткою про відправку на зворотній стороні ухвали суду від 29.07.2015, яка була надіслана за адресу вказану в позовній заяві, а також повідомленням про вручення поштового відправлення № 711, згідно якого ухвала суду від 29.07.2015була отримана відповідачем 05.08.2015.

Неприбуття у судове засідання представника відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання не перешкоджає розгляду спору по суті згідно вимог ст. 75 ГПК України.

З'ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи позивача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 26.08.2008 між Акціонерним комерційним банком "Легбанк" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Легбанк"), далі Банк, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Валенсія-2005", далі Позичальник, було укладено кредитний договір № 04-102-08КЮ, далі Договір, відповідно до предмету якого (п. 1.1 Договору) Банк зобов'язується надати на умовах цього договору, а Позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати та повернути, в передбачений договором строк, кредит у сумі 1 010 000 дол. США.

Згідно з п. 1.2 Договору кредит надається одноразово в доларах США на строк до 23 квітня 2010 року зі щомісячною сплатою 9,5 % річних.

Пунктом 1.4.2 Договору визначено, що нарахування Банком та сплата Позичальником відсотків здійснюється щомісячно з 25 числа кожного місяця, але не пізніше 10 числа наступного за звітним місяцем включно, та в день банківського дня того ж місяця включно, та в день повернення кредиту.

Додатковою угодою № 1 від 19.12.2008 до Договору передбачено надання кредиту в сумі 1 405 000 дол. США.

Додатковою угодою № 4 від 28.10.2010 до Договору були внесені зміни, які передбачали надання кредиту в сумі 2 150 000 дол. США.

Додатковими угодами до Договору було продовжено строк його дії, зокрема, додатковою угодою від 26.12.2013 строк договору продовжено до 27.01.2014.

Пунктом 3.2.1 Договору передбачено обов'язок Позичальника належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання за цим договором.

Згідно з п. 3.2.2 Договору в строки, Позичальник зобов'язаний в обумовлені цим договором строки повертати кредит та своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом, а у випадку неналежного виконання взятих на себе зобов'язань за договором на першу вимогу банку сплатити штрафні санкції, передбачені договором.

Пунктом 8.1 Договору визначено, що договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором.

Відповідно до п. 5.1 Договору за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність відповідно та в порядку передбаченому договором.

За порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту та/або своєчасної сплати відсотків за його користування Позичальник зобов'язується сплатити на користь Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (п. 5.2 Договору).

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що станом на 22.07.2015 загальна заборгованість Позичальника перед Банком за Договором становить 3 569 304 грн. та 219 684,58 дол. США.

Дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, правову норму, яка підлягає застосуванню у спірних відносинах сторін, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований, виходячи із наступного, зокрема:

За своєю правовою природою між позивачем та першим відповідачем було укладено кредитний договір. Фактичні обставини справи підтверджують, що сторони досягли усіх суттєвих умов передбачених законом для даного виду договору, зокрема: щодо його предмету, ціни та строку його дії, порядку погашення розрахункових документів, а тому він вважається укладеним згідно вимог ст.ст. 180, 181 ГК України та ст.ст. 627, 638, 1048, 1054 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частинами 1 та 3 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно з ч. 2 ст. 10561 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу статті 526 ЦК України та частини першої ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України визначає, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З метою досудового врегулювання спору, позивач направив відповідачу вимогу від 12.05.2014 № 04/1-600 про перерахування суми прострочених відсотків та іншої заборгованості за Договором, однак вимога залишена без задоволення.

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання щодо кредитування за Договором належним чином. Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Валенсія-2005" свої зобов'язання щодо сплати процентів за користування кредитом та інших зобов'язань за договором своєчасно не виконало, не надало суду належних і допустимих доказів неможливості виконання вказаних зобов'язань. Станом на 22.07.2015 загальна заборгованість Позичальника перед Банком за Договором становить 3 569 304,44 грн. з яких: прострочена заборгованість по процентам 2 888 464,84 грн., пеня 642 616,48 грн., заборгованість по процентам 38 223,12 грн.; та 219 684,58 дол. США з яких: прострочена заборгованість по процентам 217 712,37 дол. США, пеня 189,69 дол. США, заборгованість по процентам 1 782,52 дол. США, що підтверджується детальним розрахунком заборгованості по кредиту від 26.08.2008 № 04-102-08КЮ, таким чином позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судовому збору, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягуються з відповідача у справі - Товариства з обмеженою відповідальністю "Валенсія-2005" в доход державного бюджету України, згідно вимог ст. 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 18.09.2015, згідно частини 2 статті 85 ГПК України було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивні частини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 530, 611, 629, 1048, 1049, 1054, 10561 ЦК України, ст. ст. 180, 181, 193 ГК України, ст. ст. 42, 43, 33, 34, ч.3 ст. 43, 44, 82, 82-1, 84, ч. 2 ст. 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Легбанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Легбанк" Коваленка Олександра Володимировича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Валенсія-2005" задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Валенсія-2005", 03186, м. Київ, вул. Авіаконструктора Антонова, буд. 15А, , на користь:

- Публічного акціонерного товариства "Легбанк", 01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 27, , заборгованість у сумі 3 569 304,44 грн. та 219 684,58 дол. США, видавши наказ.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Валенсія-2005", 03186, м. Київ, вул. Авіаконструктора Антонова, буд. 15А, в доход державного бюджету України судовий збір у розмірі 73 080 грн., видавши наказ та надіславши його на виконання до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі міста Києва.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено - 23.09.2015 року

Суддя Ю.О.Підченко