РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2015Справа №910/16821/15

За позовом: прокурора Балаклійського району Харківської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Харківській області, Балаклійської міської ради Харківської області

до: дочірнього підприємства "ІНТЕРГЛАСТ" фірми "ГЛАСТ ГМБХ"

про: стягнення 534 539,59 грн.

Суддя: Шкурдова Л.М.

Представники:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: Єфімова О.М. - представник за довіреністю

Від прокуратури: Чумаченко А.А. - за посвідченням

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом прокурора Балаклійського району Харківської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Харківській області, Балаклійської міської ради Харківської області до дочірнього підприємства "ІНТЕРГЛАСТ" фірми "ГЛАСТ ГМБХ" про стягнення 534 539,59 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані самовільним використанням відповідачем водних ресурсів без спеціального дозволу на користування надрами, що заподіяло шкоду навколишньому природному середовищу в розмірі 534 539,59 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.07.2015 року порушено провадження у справі №910/16821/15 та призначено справу до розгляду на 24.07.2015р.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на невірно обрахований позивачем розмір збитків, на недоведеність прокурором права на звернення до суду з даним позовом в інтересах Державної екологічної інспекції, на пропущення строків позовної давності для звернення до суду.

Державна екологічна інспекція заявила клопотання про розгляд справи без її участі.

Представники позивачів на засідання суду не з'явились, вимоги ухвали суду на обґрунтування своїх заявлених вимог не виконали.

Представник відповідача заявив клопотання про продовження строку розгляду справи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.08.2015 року продовжено строк розгляду спору у справі на 15 календарних днів та відкладено розгляд справи, з урахуванням ухвали суду від 31.08.2015р. про виправлення описки, на 22.09.2015р.

07.09.2015р. від прокуратури надійшла заява про зменшення позовних вимог до 490 282,68 грн, згідно якої за розрахунком Державної екологічної інспекції у Харківський області (лист від 02.09.2015р. №2902/01-25/02-11) шкода за забір води з підземних джерел у загальному об'ємі 9957 м куб по тарифу 49,24 коп /куб.м. станом на лютий 2014 року. склав 490 282,68 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

За таких обставин, заява прокуратури про зменшення позовних вимог прийнята господарським судом міста Києва.

Як вбачається зі Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, зробленого судом, станом на час подання позивачем позовної заяви місцезнаходженням відповідача була адреса: м.Київ, вул.Гоголівська, буд.39А.

Під час розгляду справи судом, відповідачем було змінено місцезнаходження та станом на 22.09.2015р. місцезнаходженням відповідача є адреса: м.Біла Церква, вул.Курсова, буд.40.

Відповідно до ч.3 ст.17 ГПК України справа, прийнята господарським судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута по суті і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому господарському суду.

За таких підстав, дана справа розглядається господарським судом міста Києва.

В судовому засіданні 22.09.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Враховуючи те, що позивач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника позивача.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Державною екологічною інспекцією у Харківській обл. згідно з ст. 20 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та наказом від 05.02.2014 № 201/01-03 проведено планову перевірку Дочірнього підприємства «Інтергласт» фірми «ГЛАСТ ГМБХ», в межах якої встановлено порушення вимог ст. ст. 16, 19, 21 Кодексу України «Про надра», що зафіксовано актом перевірки № 201/01-03/06-09 від 24.02.2014.

У ході проведеної Інспекцією перевірки встановлено, що основним видом діяльності ДП «Інтергласт» фірми «ГЛАСТ ГМБХ» є надання в оренду власного нерухомого майна, машин і устаткування.

Підприємство використовує 2 артезіанські свердловини за адресою: Харківська область, Балаклійський район, м.Балаклія, вул.Геологічна, 16-В, на підставі договору оренди від 01.01.2012 № 2012-0101-ОС, укладеного з ДП «Сентекс», відповідно до якого в оренду передається водонапірна башта з двома артезіанськими свердловинами для водопостачання на виробничі та господарчі питні потреби.

У ході перевірки представлено дозвіл на спеціальне водокористування від 12.08.2003 № 3170 з терміном дії до 31.12.2015 року. Відповідно до вищевказаного дозволу на спеціальне водокористування мета водокористування - виробничі, в т.ч. госппитні потреби. Разом з тим, згідно з договором поставки від 01.04.2006 № 06/12-ПВ з терміном дії (відповідно до додаткової угоди) до 31.12.2016 року, ДП «Інтергласт» фірми «ГЛАСТ ГМБХ» передає, а ТОВ «Хімічні технології» приймає та оплачує воду технічну з артезіанської свердловини для виробничих потреб покупця.

Згідно довідки від 12.02.2014 № 14/02/12-4, наданої ДП «Інтергласт» фірми «ГЛАСТ ГМБХ», а також звітів за формою 2-ТП (водгосп) підприємством забрано з артезіанської свердловини та передано ТОВ «Хімічні технології» на виробничі потреби за період з 01.09.2011 по 01.02.2014 9957 метрів кубічних води.

З урахуванням приписів, передбачених «Методикою розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства щодо охорони та раціонального використання водних ресурсів», затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього середовища та ядерної безпеки України № 389 від 20.07.2009, Інспекцією нарахована шкода внаслідок самовільного використання підземних вод без спеціального дозволу на користування надрами, яка становить з врахуванням внесених до розрахунку змін ( уточнений тариф на момент виявлення порушення) 490 282, 68 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що підприємство здійснювало добування підземних вод не для задоволення власних господарсько- побутових потреб, а для передачі води іншому суб'єкту господарювання для виробничих потреб. Таким чином, підприємство в період з 01.09.2011 по 01.02.2014 здійснювало видобування підземних вод у обсязі 9957 кубічних метрів за відсутності спеціального дозволу на користування надрами.

Відмова ДП «Інтергласт» відшкодувати державі заподіяні збитки у добровільному порядку стала підставою для звернення прокурора з даним позовом до господарського суду м. Києва.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Стаття 38 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" (далі - Закон) передбачає, що використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів. В порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах.

Статтями 68, 69 Закону встановлено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Частиною 1 статті 149, статтею 151 ГК України також передбачено, що суб'єкти господарювання використовують у господарській діяльності природні ресурси в порядку спеціального або загального природокористування відповідно до цього Кодексу та інших законів. Суб'єктам господарювання для здійснення господарської діяльності надаються в користування на підставі спеціальних дозволів (рішень) уповноважених державою органів земля та інші природні ресурси (в тому числі за плату або на інших умовах). Порядок надання у користування природних ресурсів громадянам і юридичним особам для здійснення господарської діяльності встановлюється земельним, водним, лісовим та іншим спеціальним законодавством.

Відповідно до Водного кодексу України (далі - ВК України) підземні води належать до державного водного фонду України, а згідно з Кодексом України про надра вони є частиною надр (є корисними копалинами загальнодержавного значення відповідно до Переліку корисних копалин загальнодержавного значення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 грудня 1994 року N 827).

Стаття 2 ВК України містить посилання на гірничі відносини, які виникають під час користування водними об'єктами та регулюються відповідним законодавством України.

Тобто прісні підземні води - це природний ресурс із подвійним правовим режимом, а тому, використовуючи підземні води, слід керуватися і водним законодавством, і законодавством про надра.

Відповідно до положень статей 46, 48 ВК України водокористування може бути загальним або спеціальним. Спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється фізичними та юридичними особами для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб.

Спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу (пункт 9 частини 1 статті 44, статті 49 ВК України).

Статтями 16, 19, 21 Кодексу України про надра передбачено, що користування надрами, у тому числі видобування підземних прісних вод, здійснюється на підставі спеціального дозволу на користування надрами.

Отже, чинним законодавством передбачено обов'язок отримання господарюючими суб'єктами як дозволу на спеціальне водокористування, так і спеціального дозволу на користування ділянкою надр. При цьому спеціальний дозвіл на користування надрами дає право на видобування підземних вод, а дозвіл на спеціальне водокористування - право на їх використання.

Разом із тим Кодекс України про надра передбачає випадки, за яких господарюючі суб'єкти мають право видобувати підземні води без спеціального дозволу (стаття 21 Кодексу України про надра).

Статтею 23 Кодексу України про надра закріплено право землевласників і землекористувачів у межах наданих їм земельних ділянок без спеціальних дозволів видобувати, зокрема, підземні води для власних господарсько-побутових потреб, нецентралізованого та централізованого (крім виробництва фасованої питної води) господарсько-питного водопостачання, за умови, що продуктивність водозаборів підземних вод не перевищує 300 кубічних метрів на добу.

Таким чином, видобувати підземні води без спеціальних дозволів в обсязі, що не перевищує 300 кубічних метрів на добу, суб'єкти господарювання мають право лише для власних господарсько-побутових потреб. У свою чергу, видобуток підземних вод для здійснення господарської діяльності вимагає отримання спеціального дозволу уповноваженого державою органу.

Однією з обов'язкових умов для звільнення суб'єкта господарювання від необхідності отримання дозволу на користування надрами є видобування води з метою її використання для власних господарсько-побутових потреб.

Водночас чинне законодавство не містить норм, які б тлумачили поняття "господарсько-побутові потреби".

Проте із системного аналізу приписів глави 11 (спеціальне водокористування для задоволення питних і господарсько-побутових потреб населення), глави 13 (особливості спеціального водокористування та користування водними об'єктами для потреб галузей економіки) ВК України та приписів глави 2 (надання надр у користування), глави 4 (плата за користування надрами) Кодексу України про надра вбачається, що законодавець відносить господарсько-побутові потреби до потреб населення, натомість, виробничі потреби підприємства охоплюються поняттями "водокористування для потреб галузей економіки" та "промислові потреби".

Статтею 65 Кодексу України про надра встановлено, що порушення законодавства про надра тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову і кримінальну відповідальність згідно з законодавством України. Відповідальність за порушення законодавства про надра несуть особи, винні, у тому числі в самовільному користуванні надрами.

Згідно ст. 67 Кодексу України про надра підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати збитки, завдані ними внаслідок порушень законодавства про надра, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України встановлює загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов'язань. У деліктних зобов'язаннях діє принцип відповідальності за вину. Тобто, деліктна відповідальність за загальним правилом настає за наявності вини заподіювача шкоди.

Зобов'язання із заподіяння шкоди є цивільно-правове зобов'язання, за якого потерпілий має право вимагати від особи, що заподіяла шкоду, цілковитого відшкодування протиправно заподіяної шкоди.

Загальним підставами для покладення відповідальності на особу, яка заподіяла шкоду, за змістом ст. 1166 ЦК України є: протиправна поведінка особи, що заподіяла шкоду, шкідливий результат такої поведінки, тобто настання, наявність самої шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою і настанням шкоди та вина особи у заподіянні шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи, у діях відповідача наявні вище вказані чотири складові, а саме протиправна поведінка останнього полягає у самовільному надрокористуванні, вина підтверджується матеріалами інспекційної перевірки, наявна сама шкода, яка обрахована відповідно до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону і раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20 липня 2009 року № 389 (із змінами), а причинний зв'язок, що виражається у заподіяні вказаної шкоди саме протиправною поведінкою відповідача.

Згідно п. 1.6 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 27 червня 2001 року № 02-5/744, вирішуючи спір про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, господарському суду слід виходити з презумпції вини правопорушника.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені прокурором та позивачами не спростував, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги прокурора про стягнення з відповідача на користь держави в особі Державної екологічної інспекції в Харківській області шкоди, завданої використанням підземних надр без спеціального дозволу на суму 490282,68 грн нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Заперечення відповідача щодо безпідставного заявлення прокурором позову в інтересах державної екологічної інспекції до уваги не приймаються, так як прокурор самостійно визначає інтереси держави, а також враховуючи те, що згідно з Положенням про Державну екологічну інспекцію України, затверджену Указом Президента України від 13.04.2011 за № 454/2011 Державна екологічна інспекція України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Заява відповідача щодо застосування строків позовної давності задоволенню не підлягає, так як в даному випадку вони мають обраховуватися з дня виявлення правопорушення, а отже з дня закінчення перевірки, складення акту перевірки від 24.02.2014 та припису про усунення порушення від 28.02.2014 за № 06-22-60.

Відповідно до ч.1 ст. 49 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У разі повного або часткового задоволення позову судовий збір стягується з відповідача в доход державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства «Інтергласт» фірми «ГЛАСТ ГМБХ» (09100, Київська обл., місто Біла Церква, вул.курсова, буд.40, ) на користь держави шкоду, заподіяну внаслідок самовільного використання водних ресурсів без спеціального дозволу на користування надрами у розмірі 490 282 (чотириста дев'яносто тисяч двісті вісімдесят дві) грн 68 коп на р/р 0022, Управління державної казначейської служби України у місті Балаклія Харківській області, для зарахування надходжень по коду бюджетної класифікації 24062100 «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності», символ звітності 331 в установі банку - Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області, МФО - 851011.

3. Стягнути з Дочірнього підприємства «Інтергласт» фірми «ГЛАСТ ГМБХ» (09100, Київська обл., місто Біла Церква, вул.курсова, буд.40, ) в дохід Державного бюджету України судовий збір в розмірі 9 805 (дев'ять тисяч вісімсот п'ять) грн 65 коп.

Після набранням рішення законної сили видати наказ.

Суддя Шкурдова Л.М.

Повний текст рішення складено:24.09.2015р.