ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"24" вересня 2015 р.Справа № 916/38/15-г

За позовом: Приватної організації „Українська ліга авторських і суміжних прав";

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1;

про стягнення 24 101,00 грн.

Суддя Щавинська Ю.М.

Представники сторін:

від позивача: Кришталевич Е.Г. - довіреність від 07.11.2014р;

від відповідача: ОСОБА_1 - спеціальний витяг з ЄДР;

ОСОБА_3 - довіреність від 30.01.2015 року.

У судовому засіданні було оголошено перерву відповідно до ст. 77 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ: Приватна організація „Українська ліга авторських і суміжних прав" звернулася до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, в якій просить суд стягнути з останнього заборгованість у розмірі 24 101,00 грн., яка складається з суми основного боргу у розмірі 20 500 грн., інфляційних нарахувань у сумі 1 099,78 грн., 3 % річних у розмірі 1 034,93 грн. та пені у сумі 1 466,29 грн. а також витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору № 01/05/11 від 01.05.2011р.

Ухвалою господарського суду Одеської області (суддя Малярчук І.А.) від 12.01.2015р. порушено провадження у справі № 916/38/15-г.

02.03.2015р. до канцелярії суду від відповідача з огляду на його заперечення щодо факту підписання договору, надійшло клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи та зупинення провадження у справі (а.с.39).

Розпорядженням керівника апарату суду від 02.03.2015р., приймаючи до уваги перебування судді Малярчук І.А. з 24.02.2015р. у відпустці по вагітності та пологам, що може бути наслідком порушення строку розгляду справи, призначено повторний автоматичний розподіл справи №916/38/15-г, за результатами якого дану справу розподілено судді господарського суду Одеської області Щавинській Ю.М.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.03.2015 року справу №916/38/15-г прийнято до свого провадження суддею Щавинською Ю.М. з призначенням розгляду у засіданні суду.

30.03.2015р. до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с.45), згідно якого останній стверджує про відсутність будь-яких цивільно-правових відносин з позивачем та наполягає на не підписанні ним жодних договорів чи будь-яких угод.

У судовому засіданні 15.04.2015р. представник позивача надав суду письмові пояснення по справі (а.с.49-52), згідно яких вказує на дійсність укладеного між сторонами договору № 01/05/11 від 01.05.2011р.

У вказаних поясненнях позивач наполягає на існуванні між ним та відповідачем зобов'язальних відносин, які виникли в силу вищезазначеного правочину.

На думку позивача, твердження Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо не укладення ним договору спростовується самим договором та реєстром платіжних документів, оскільки останній на виконання умов договору здійснював виплату передбаченої договором винагороди.

Вказаними поясненнями позивач повністю підтримує заявлені позовні вимоги.

Ухвалою суду від 27.04.2015р. за клопотанням відповідача, у справі № 916/38/15-г було призначено судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено наступне питання:

- чи виконано підпис від імені особи ОСОБА_1 у договорі №КБ-01/05/11 від 01.05.2011 року та додатках № 1,2 до нього тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою?

Проведення вказаної експертизи було доручено Науково-дослідному експертно - криміналістичному центру при ГУМВС України в Одеській області.

Вказаною ухвалою суду провадження у справі №916/38/15-г зупинено до закінчення проведення експертизи та повернення справи до господарського суду Одеської області.

06.05.2015р. справу №916/38/15-г направлено до Науково-дослідному експертно - криміналістичному центру при ГУМВС України в Одеській області для проведення експертизи.

28.07.2015р. до господарського суду Одеської області від Науково-дослідному експертно - криміналістичному центру при ГУМВС України в Одеській області надійшов висновок судової почеркознавчої експертизи №13/201-П, складений 09.07.2015р., разом із матеріалами справи № 916/38/15-г.

Враховуючи зазначене, ухвалою суду від 06.08.2015р. провадження у справі №916/38/15-г поновлено з 02.09.2015р. та призначено розгляд справи на 02.09.2015р.

Ухвалою суду від 02.09.2015р. строк розгляду справи за клопотанням представника позивача було продовжено на п'ятнадцять днів та з огляду на нез'явлення в судове засідання представника відповідача, від якого не надходило клопотання про розгляд справи за його відсутності, а також неподання витребуваних ухвалою суду доказів, розгляд справи було відкладено на 21.09.2015р.

У судовому засіданні 21.09.2015р. під час розгляду справи по суті представник позивача в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в свою чергу заперечував проти задоволення позовних вимог, наполягав на відмові у їх задоволенні, зокрема, з огляду на відсутність жодних зобов'язань перед позивачем. При цьому, зауважив, що така позиція цілком знайшла своє відображення у висновку проведеної експертизи.

21.09.2015р. у засіданні суду було оголошено перерву до 24.09.2015р.

У судовому засіданні 24.09.2015р. представники сторін підтримали свої позиції, що викладалися ними в попередньому судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, що були надані під час судового розгляду, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Завданням суду при здійсненні правосуддя в силу ст.2 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

За змістом положень вищевказаних норм, правом на пред'явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Як встановлено судом, вимоги позивача ґрунтуються на нормах договору від 01.05.2011р. №КБР-01/05/11, який, за твердженням позивача, укладено між ним та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1.

При цьому, враховуючи визначений чинним законодавством обов'язок надати оцінку всім обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно до вимог ст. 208 ЦК України для договору, що є предметом спору, законом передбачена письмова форма.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Тобто обов'язковою ознакою письмової форми є те, що сторони власноручно вчиняють підпис на відповідному документі при укладенні правочину.

Відтак, щоб договір вважався укладеним, необхідно досягнення сторонами згоди щодо усіх його істотних умов як у встановленому законом порядку, так і в установленій законом формі. Недотримання сторонами встановлених законом порядку та форми досягнення згоди щодо усіх його істотних умов дає підстави для висновку про неукладенність договору.

Як стверджує позивач, 01.05.2011р. між ним та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір №КБР-01/05/11, згідно умов якого останній зобов'язаний перераховувати на поточний рахунок позивача винагороду (роялті) узгоджену сторонами у відповідних додатках до договору не пізніше ніж за 5 днів до початку місяця за який здійснюється платіж.

Приватна організація „Українська ліга авторських і суміжних прав" вказує на невиконання відповідачем своїх зобов'язань взятих по договору в частині невиконання ним зобов'язання щодо перерахування винагороди за надане позивачем невиключне право на публічне виконання оприлюднених музичних творів, в результатів чого у відповідача виникла заборгованість у розмірі 20 500 грн., на яку позивачем було нараховано індекс інфляції, 3 % річних та пеню.

В свою чергу відповідач категорично заперечує факт підписання ним вказаного договору та додатків до нього, а відтак наявність заборгованості, яку позивач має намір стягнути в примусовому порядку.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Так, в ході розгляду справи, з метою встановлення повної та об'єктивної істини, а також підтвердження чи спростування факту підписання відповідачем договору №КБР-01/05/11 від 01.05.2011р., судом у справі було призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Науково-дослідному експертно - криміналістичному центру при ГУМВС України в Одеській області.

На вирішення призначеної у справі експертизи було поставлено наступне питання:

- чи виконано підпис від імені особи ОСОБА_1 у договорі №КБ-01/05/11 від 01.05.2011 року та додатках № 1,2 до нього тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою?

У відповідності до висновку №13/201-П судово-почеркознавчої експертизи за матеріалами справи №916/38/15-г, складеного 09.07.2015р. начальником сектору технічної експертизи документів та почеркознавчої експертизи НДЕКЦ при ГУМВС України в Одеській області старшим лейтенантом міліції Гарбуз Тетяною Олександрівною (а.с.129-133) , підписи від імені ОСОБА_1 у договорі №КБ-01/05/11 від 01.05.2011 року та додатках № 1,2 до нього, виконані не ОСОБА_1, а іншою особою з наслідуванням справжнього підпису ОСОБА_1

Відповідно до ст. 42 ГПК України висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу. Разом з тим, відхилення господарським судом висновку судового експерта повинно бути мотивованим у рішенні.

У відповідності до висновків Вищого господарського суду України, викладених у постанові пленуму №4 від 23.03.2012р. "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" у перевірці й оцінці експертного висновку господарським судам слід з'ясовувати: чи було додержано вимоги законодавства у призначенні та проведенні судової експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта, якщо проведення судової експертизи доручено окремій особі, і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком судової експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що експертне дослідження проведене відповідно до Закону України "Про судову експертизу" кваліфікованим судовим експертом, який має повну вищу юридичну освіту, кваліфікацію судового експерта з правом проведення почеркознавчих експертиз згідно свідоцтва №10704, виданого ЕКК МВС України 31.05.2011р. та стаж експертної роботи з 2011р. містить докладний опис проведеного дослідження та обґрунтовані, чіткі висновки з поставлених запитань, враховуючи, що експерт, згідно до ст.ст. 384, 385 Кримінального кодексу України, несе кримінальну відповідальність за відомості, викладені у висновку, суд, оцінивши висновок за правилами ст. 43 ГПК України, не знайшов жодних обставин, які б дозволяли стверджувати про необґрунтованість, неправильність висновку чи суперечливість його іншим матеріалам справи.

Зважаючи на викладене, суд приймає висновок №13/201-П судово-почеркознавчої експертизи за матеріалами справи №916/38/15-г у якості належного та допустимого доказу у справі.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про те, що між сторонами по справі не було укладено договору у розумінні ст. 638 ЦК України, у зв'язку з чим вимоги позивача про сплату заборгованості, що виникла на підставі договору №КБ-01/05/11 від 01.05.2011 року, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

При цьому, надані представником позивача в якості доказу дійсності договору та часткового виконання відповідачем його умов квитанції № ПН151 від 07.11.2011р. та №ПН32 від 17.01.2012р. (а.с.153), не приймається судом до уваги як доказ укладення договору, оскільки з вказаних документів не вбачається, що кошти, які зазначені у них, були сплачені саме ОСОБА_1, а не просто внесені до каси банку від його імені.

Враховуючи відмову судом у позові про стягнення основного боргу, похідні вимоги про стягнення 3% річних та індексу інфляції задоволенню також не підлягають.

З огляду на вищевикладене, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача відповідно до положень ст.ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 25 вересня 2015 р.

Суддя Ю.М. Щавинська