РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2015Справа №910/16168/15
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Мілк Ест"

до публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

про розірвання договору № 30335 від 20.04.2012 р., додатових угод та стягнення 6 191 734,54 грн.

Представники сторін:

від позивача: Лахтарін А.А. - представник за довіреністю № 1/2015 від 25.03.2015 року;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Мілк Ест" до публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" розірвання договору № 30335 від 20.04.2012р., додатових угод та стягнення 6 191 734,54 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.04.2012 року між ним та публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" укладено договір №30335 на розрахунково-касове обслуговування та було відкрито розрахунковий (мультивалютний у гривнях та доларах США) рахунок № 3901. Між сторонами були укладені додаткова угода № 30335 від 20.04.2012 року з додатком № 1, додаткова угода № 1 від 19.06.2013 року з додатком № 1 та додаткова угода від 20.08.2013 року.

Відповідачем не виконано платіжні доручення з 16.01.2015 року по 02.02.2015 року позивача, копії яких додані до позовної заяви, на загальну суму 200 070,00 доларів США на виконання зовнішньоекономічного контракту з компанією «NAVIGАATOR LTD». Вказані кошти банк списував з рахунку позивача, однак до банку отримувача вказані кошти не надійшли. Відповідач, з 09.04.2015 року по 28.05.2015 року декількома траншами повернув кошти на валютний рахунок у сумі 200 070,00 доларів США, які згодом були реалізовані та сума в гривнях зарахована на рахунок позивача.

Також, починаючи з 09.02.2015 року відповідач фактично припинив касове обслуговування відкритого у нього рахунку № 3901.

03.06.2015 року позивачем подано заяву про закриття поточного рахунку № 23 з вимогою закрити банківський рахунок та перерахувати залишок коштів на інший рахунок із зазначенням реквізитів рахунку для перерахування коштів, яку відповідач отримав 03.06.2015 року.

10.06.2015 року позивачем подано лист за вих. № 24 про розірвання договору на РКО та додаткових угод до нього з 10.06.2015 року, яку відповідач отримав 10.06.2015 року.

Станом на 10.06.2015 року залишок коштів на рахунку позивача становить 5 675 789,14 грн. позивач також нарахував відповідачеві пеню у розмірі 0,1 % за невиконання платіжних доручень у сумі 515 945,40 грн.

Станом на день подання позову відповідач не закрив поточний рахунок та залишок коштів не перерахував, за невиконання платіжних доручень позивач також нарахував відповідачеві пеню у розмірі 0,1 % у сумі 515 945,40 грн.

У зв'язку з чим позивач звернувся до суду з вимогою про розірвання договору, зобов'язання відповідача видати довідку про закриття банківського рахунку, стягнення коштів у розмірі 5 675 789,14 грн., також, за невиконання платіжних доручень позивач нарахував відповідачеві пеню у розмірі 0,1 % у сумі 515 945,40 грн., яку просить стягнути з відповідача.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 25.06.2015 року порушено провадження у справі та розгляд справи призначено на 27.07.2015 року.

23.06.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач подав заяву про забезпечення позовну.

Представник відповідача в судове засідання 27.07.2015 року не з'явився, вимоги ухвали суду від 25.06.2015 року не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 017.

Представник позивача подав клопотання про продовження строку розгляду спору на п'ятнадцять днів.

Суд задовольнив клопотання про продовження строку розгляду справи на п'ятнадцять днів.

Враховуючи, що неявка представника відповідача перешкоджає розгляду справи по суті, ухвалою суду від 27.07.2015 року відкладено розгляд справи на 08.09.2015 року.

03.09.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва відповідач подав зустрічну позовну заяву.

07.09.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва відповідач подав документи по справі, відзив на позовну заяву.

В судове засідання 08.09.2015 року представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 25.06.2015 року не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 010.

Представник позивача підтримав заяву про вжиття заходів до забезпечення позову від 23.06.2015 року, подану з позовною заявою.

Суд відмовив у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову у зв'язку з її необґрунтованістю.

Представник позивача подав суду заяву про уточнення розміру позовних вимог та додаткові докази по справі. Відповідно до заяви про уточнення позовної заяви позивач зменшив суму стягнення залишку на рахунку до 5 675 361,08 грн.

У відповідності до статті 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Згідно з пунктом 3.11. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 Господарським процесуальним кодексом, зокрема ст. 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи- об'єднання позовних вимог, чи- зміну предмета або підстав позову.

Як вбачається з поданої заяви про уточнення позовних вимог позивачем зменшено розмір позовних вимог, а тому дана заява приймається судом до розгляду.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов, з урахуванням заяви про уточнення розміру позовних вимог.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 08.09.2015 року зустрічна позовна заява відповідача повернена.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково з урахуванням заяви про уточнення розміру позовних вимог.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

20.04.2012 року між позивачем та публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" укладено договір №30335 на розрахунково-касове обслуговування та було відкрито розрахунковий (мультивалютний у гривнях та доларах США) рахунок № 3901.

Між сторонами були укладені додаткова угода № 30335 від 20.04.2012 року з додатком № 1, додаткова угода № 1 від 19.06.2013 року з додатком № 1 та додаткова угода від 20.08.2013 року.

Відповідно до п.1.1 договору, банк відкриває клієнту поточний рахунок № 3901 у національній валюті (надалі - рахунок) в іноземній валюті долари США та зобов'язується здійснювати його розрахунково-касове обслуговування, а клієнт зобов'язується оплачувати послуги банку згідно тарифів банку в порядку і на умовах, визначених договором.

Згідно з п.2.1 договору, банк здійснює розрахунково-касове обслуговування рахунку в операційний день банку у порядку і на умовах, визначених чинним законодавством України та банківськими правилами.

Відповідно до п. 2.2. договору списання банком грошових коштів з рахунку здійснюється за дорученням клієнта або без його доручення у випадках, передбачених чинним законодавством України.

П. 3.1.1 договору передбачено, що банк має право використовувати грошові кошти на рахунку, гарантуючи при цьому право клієнта безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Відповідно до 3.3.2 договору банк зобов'язується вести комплексне розрахунково-касове обслуговування рахунку та виконувати за дорученням клієнта розрахункові, касові і інші операції, які не суперечать та передбачені для даного виду рахунків чинним законодавством України та банківськими правилами. Надання інших послуг, що безпосередньо не відносяться до розрахунково-касового обслуговування (кредитування, операції з цінними паперами, факторинг, лізинг та інші операції), здійснюється на підставі окремих договорів, укладених між банком і клієнтом.

Згідно з ч. 1 статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Статтею 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачено, що банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Пунктом 3.3.3 договору передбачено, що банк зобов'язується здійснювати розрахунково-касове обслуговування рахунку у визначений з 9:00 до 15:00 крім суботи, неділі та святкових і неробочих днів.

Додаткова угода № 1 від 19.06.2013 року з додатком № 1 передбачає обслуговування клієнта з використанням системи електронних платежів «клієнт-банк» (п. 1.1.). цією ж додатковою угодою встановлено обслуговування клієнта з 09:00 до 17:15, окрім суботи, неділі, святкових та вихідних днів (п. 5.2.).

Згідно з ч. 1 статті 1068 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Частиною 3 статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Позивач зазначає, що відповідачем не виконано платіжні доручення з 16.01.2015 року по 02.02.2015 року позивача, копії яких містяться в матеріалах справи, на загальну суму 200 070,00 доларів США на виконання зовнішньоекономічного контракту з компанією «NAVIGАATOR LTD». Вказані кошти банк списував з рахунку позивача, однак до банку отримувача вказані кошти не надійшли. Вказане підтверджується також довідкою АТ «Сведбанк» (Естонія) від 03.03.2015 року про те, що з 01.01.2015 року по 03.03.2015 року «NAVIGАATOR LTD» на вказаний розрахунковий рахунок не отримувало платежів від позивача, Банк «Фінанси та кредит» (Київ, Україна). Відповідач, з 09.04.2015 року по 28.05.2015 року декількома траншами повернув кошти на валютний рахунок у сумі 200 070,00 доларів США, які згодом були реалізовані та сума в гривнях зарахована на рахунок позивача.

Відповідач у відзиві не заперечує факт невиконання вказаних платіжних доручень та подальшу реалізацію коштів в іноземній валюті і повернення їх на рахунок позивача в національній валюті. В той же час відповідачем не вказано причини затримки платежів.

Також, починаючи з 09.02.2015 року відповідач фактично припинив касове обслуговування відкритого у нього рахунку № 3901. З 09.02.2015 року по 20.02.2015 року позивач подав відповідачеві на виконання платіжні доручення, копії яких містяться в матеріалах справи, через систему «клієнт-банк» на загальну суму 1 652 328,86 грн. банк отримав вказані платіжні доручення, про що свідчать відмітки на платіжних дорученнях, однак не виконав їх. Претензій щодо їх оформлення не надходило. Доказів повернення банком розрахункових документів позивача, із зазначенням причин повернення, як того вимагає чинне законодавство України, матеріали справи не містять.

Відповідно до п. 3.2.1 договору клієнт має право самостійно розпоряджатися грошовими коштами на рахунку, крім випадків обмеження такого права, встановленого чинним законодавством.

У зв'язку з чим, 03.06.2015 року позивачем подано заяву про закриття поточного рахунку № 23 з вимогою закрити банківський рахунок та перерахувати залишок коштів на інший рахунок із зазначенням реквізитів рахунку для перерахування коштів, яку відповідач отримав 03.06.2015 року.

10.06.2015 року позивачем подано лист за вих. № 24 про розірвання договору на РКО та додаткових угод до нього з 10.06.2015 року, яку відповідач отримав 10.06.2015 року.

Судом встановлено, що станом на 04.09.2015 року платіжне доручення № 78 від 03.06.2015 року про перерахування залишку коштів та заява про закриття поточного рахунку від 03.06.2015 року не виконані.

Відповідно до п. 8.4 статті 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів.

Згідно частини 1 статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Статтею 1075 ЦК України передбачено, що договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта у будь - який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на іншій рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами.

Укладаючи договір, позивач розраховував на належне виконання банком своїх зобов'язань за Договором, у тому числі щодо своєчасного та повного виконання платіжних доручень позивача.

Відповідно до п. 20.1 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 р. № 492, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.12.2003 р. за № 1172/8493 поточні рахунки клієнтів банків закриваються на підставі заяви клієнта.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідні положення також визначаються у ч.1 статті 193 ГК України.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 525 ЦК України та ч.7 статті 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, крім випадку коли право такої відмови встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 статті 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно ч.1 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п.8.1 договору, договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє протягом невизначеного строку.

Договір може бути розірваний за заявою будь-якої із сторін, а також в інших випадках та з підстав, передбачених договором та чинним законодавством України (п.8.2 договору).

Згідно з п.8.3 договору, при розірванні договору клієнт зобов'язаний закрити рахунок, подавши в банк документи, що передбачені чинним законодавством України для закриття рахунку. Закриття рахунку здійснюється виключно за умовами повного розрахунку клієнта перед банком по сплаті послуг за розрахунково-касове обслуговування рахунку.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач звертався до відповідача з повідомленнями про порушення та не належне виконання банком умов спірного договору, а також з заявою про закриття рахунку, на які відповідач відповіді не надав.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п.1 ч.1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Тобто законодавством передбачено можливість розірвання договору в односторонньому порядку за заявою клієнта.

Відповідно до ч.2 статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Згідно з ч. 3 статті 653 ЦК України у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Згідно ч. 5 статті 188 ГК України якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається змінений або розірваний з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Суд вважає вимогу позивача про розірвання договору № 30335 на розрахунково-касове обслуговування від 20.04.2012 року обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Як зазначалось вище, між сторонами також укладені додаткова угода № 30335 від 20.04.2012 року з додатком № 1, додаткова угода № 1 від 19.06.2013 року з додатком № 1 та додаткова угода від 20.08.2013 року, які позивач просить розірвати.

Відповідно до п. 8.3 додаткової угоди № 1 від 19.06.2013 року та додаткової угоди № 30335 від 20.04.2012 року сторона, яка бажає достроково розірвати дану додаткову угоду, зобов'язана попередити іншу сторону письмово не менш ніж за 20 (двадцять) днів до дати передбачуваного розірвання цієї додаткової угоди.

Оскільки судом розірвано договір № 30335 на розрахунково-касове обслуговування від 20.04.2012 року та припинено зобов'язання сторін за договором розірванню підлягають також додаткові угоди до цього договору.

У зв'язку з розірванням договору в судовому порядку суд вирішує питання щодо наслідків його розірвання.

Згідно з ч. 1 статті 1068 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з ч. 3 статті 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до п. 8.1 статті 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі (пункт 30.1 статті 30 зазначеного Закону).

Судом встановлено, що платіжне доручення № 78 від 03.06.2015 року про перерахування залишку коштів на суму 5 673 477,67 грн. відповідачем не виконано.

З банківської виписки за період з 01.08.2015 року по 01.09.2015 року вбачається, що залишок коштів на рахунку № 3901 становить 5 675 361,08 грн.

Згідно п. 20.6 Інструкції від 12.11.2003 року № 492 банк за наявності коштів на поточному рахунку, який закривається на підставі заяви клієнта, здійснює завершальні операції за рахунком (з виконання платіжних вимог на примусове списання (стягнення) коштів, виплати коштів готівкою, перерахування залишку коштів згідно з дорученням клієнта тощо). Датою закриття поточного рахунку вважається наступний після проведення останньої операції за цим рахунком день. Якщо на поточному рахунку власника немає залишку коштів, а заява подана в операційний час банку, то датою закриття поточного рахунку є день отримання банком цієї заяви. У заяві про закриття поточного рахунку (паперовій копії заяви в електронній формі) головний бухгалтер банку або інша уповноважена особа банку зазначає дату та час отримання заяви, дату закриття рахунку та засвідчує це своїм підписом. Заява про закриття поточного рахунку зберігається в справі з юридичного оформлення рахунку. У день закриття поточного рахунку банк зобов'язаний видати клієнту довідку про закриття рахунку.

Для закриття рахунку за ініціативою клієнта, достатньо подання клієнтом банку відповідної заяви. При цьому згода банку не вимагається, оскільки чинним законодавством визначено лише дії банку, які він повинен вчинити.

Як зазначалось вище, позивач користуючись своїм правом на закриття рахунку, надав відповідачу 03.06.2015 року заяву про закриття поточного рахунку № 23, однак, публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» відповідних дій вчинено не було.

Зважаючи на вищенаведене, враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується наявність на рахунку позивача грошових коштів достатніх для виконання розпорядження про списання станом на момент їх подання, відповідачем не надано доказів на підтвердження виконання платіжного доручення позивача, як і доказів закриття поточного рахунку позивача на підставі чого, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення 5 675 361,08 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивач також просить зобов'язати банк закрити банківський рахунок та видати довідку про закриття банківського рахунку.

Згідно п. 20.6 Інструкції від 12.11.2003 року № 492 у день закриття поточного рахунку банк зобов'язаний видати клієнту довідку про закриття рахунку.

Зважаючи на те, що договір розірваний в судовому порядку позовні вимоги позивача в частині закриття банківського рахунку та видачі довідки про закриття рахунку є є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також позивач нарахував відповідачеві пеню у сумі 515 945,540 грн.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1-2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частина 6 статті 232 ГК України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до статті 1073 Цивільного кодексу України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п. 32.2 ст. 32 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідно до п. 5.1. договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність згідно чинним законодавством.

Судом встановлено, та відповідачем не заперечується факт невиконання платіжних доручень позивача.

Судом встановлено, що позивачем здійснено розрахунок пені за прострочення переказу валютних коштів у сумі, що перевищує 10% від суми переказу.

Розрахунок пені за прострочення переказу валютних коштів:

Сума платіжного доручення (дол. США)Дата платіжного дорученняК-ть днів поверненняДата поверненняНарахована сума пені, що не перевищує 10 % в дол.. СШАКурс валют НБУ на дату поверненняСума пені, що не перевищує 10 % в гривні
70070,0008.01.159009.04.20156 306,3023,510335148 263,23
5000,0020.01.1512425.05.2015500,0020,83685310 418,43
25 000,0020.01.15 12425.05.20152 500,0020,83685352 092,13
10 000,0027.01.1511826.05.20151 000,0021,13367521 133,68
10 000,0028.01.1511726.05.20151 000,0021,13367521 133,68
10 000,0029.01.1511626.05.20151 000,0021,13367521 133,68
10 000,0030.01.1511526.05.20151 000,0021,13367521 133,68
10 000,0002.02.1511226.05.20151 000,0021,13367521 133,68
10 000,0005.02.1511027.05.20151 000,0021,42347221 423,47
10 000,0010.02.1510527.05.20151 000,0021,42347221 423,47
10 000,0011.02.1510528.05.20151 000,0021,041285 21 041,29
10 000,0012.02.1510428.05.20151 000,0021,041285 21 041,29
10 000,0013.02.1510328.05.20151 000,0021,04128521 041,29
Всього 200070,00 422 413,00 грн.
За перерахунком суду загальний розмір пені за прострочення переказу валютних коштів становить 422 413,00 грн. Суд погоджується з розрахунком позивача щодо пені за прострочення виконання платіжних доручень у гривні у сумі 56 307,31 грн.

Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені підлягають частковому задоволенню в розмірі 478 720,31 грн.

Вимоги позивача щодо стягнення з пені в розмірі 37 225,09 грн. не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 с. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Розірвати договір № 30335 на розрахунково-касове обслуговування від 20.04.2012 року та додаткову угоду № 30335 від 20.04.2012 року, додаткову угоду № 1 від 19.06.2013 року та додаткову угоду від 20.08.2013 року, укладені між товариством з обмеженою відповідальністю "Мілк Ест" (01003, м. Київ, вул. Кіквідзе, буд. 18, ) та публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" (04054, м. Київ, Шевченківський район, вул. Артема, 60, ідентифікаційний код 09807856).

3. Зобов'язати публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" (04054, м. Київ, Шевченківський район, вул. Артема, 60, ідентифікаційний код 09807856) закрити банківський рахунок товариства з обмеженою відповідальністю "Мілк Ест" (01003, м. Київ, вул. Кіквідзе, буд. 18, ) № 3901 у філії «Центральне РУ» публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" та видати довідку про закриття банківського рахунку.

4. Стягнути з публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (04054, м. Київ, Шевченківський район, вул. Артема, 60, ідентифікаційний код 09807856) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Мілк Ест" (01003, м. Київ, вул. Кіквідзе, буд. 18, ) залишок коштів на рахунку № 3901 у сумі 5 675 361 (п'ять мільйонів шістсот сімдесят п'ять тисяч триста шістдесят одна) грн. 08 копійок, пеню у сумі 478 720 (чотириста сімдесят вісім тисяч сімсот двадцять) грн. 31 коп., а також судовий збір у розмірі 72 634 (сімдесят дві тисячі шістсот тридцять чотири) грн. 21 коп.

5. В іншій частині позову відмовити.

6. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 23.09.2015 року.

Суддя С.М. Мудрий