ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2015 р.Справа № 922/260/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

при секретарі судового засідання Вознюк С.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії акціонерного товариства "Укрексімбанк" в м. Харкові
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Курязький завод силікатних виробів" , с. Солоницівка
про стягнення 456 900,97грн.
за участю представників сторін:

позивача - Сизова Л.В., дов. № 010-01/6998 від 31.08.2012р.;

відповідача - Бойко О.І., дов. № 01/07 від 01.07.2014р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд стягнути з відповідача кошти у розмірі 456 900,97 грн. за неналежне виконання умов кредитного договору № 6808К2 від 24.01.2008р. та кредитного договору № 68108К64 від 25.11.2008р., а також покласти на відповідача понесені витрати зі сплати судового збору.

Рішенням суду від 13.02.2015р. позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Курязький завод силікатних виробів" на Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі АТ "Укрексімбанк" в м. Харкові суму нарахованих процентів за користування кредитом за період з 17.09.2014р. по 28.10.2014р. у розмірі 173 349 (сто сімдесят три тисячі триста сорок дев'ять) грн. 35 коп., суму нарахованих комісій за управління кредитом за період з 17.09.2014р. по 28.10.2014р. у розмірі 4552 (чотири тисячі п'ятсот п'ятдесят дві) грн. 59 коп. та судовий збір у розмірі 3 558 (три тисячі п'ятсот п'ятдесят вісім) грн. 04 коп. В решті позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 06.04.2015р. рішення господарського суду Харківської області від 13.02.2015р. у справі № 922/260/15 скасовано в частині відмови в позові. Прийнято в цій частині нове рішення, яким позов задоволено та стягнуто Товариства з обмеженою відповідальністю "Курязький завод силікатних виробів" на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі АТ "Укрексімбанк" в м. Харкові 230453,67 грн. пені за період з 09.10.2012 року по 16.09.2014 року; 48545,36 грн. пені за несплату відсотків за користування кредитом та комісій за управління кредитом за період з 01.09.2012 року по 28.10.2014 року, що нарахована з 17.09.2014 року по 28.10.2014 року; 5579,98 грн. судового збору за подання позовної заяви; 2790,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги. В решті рішення залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 23.06.2015р. касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Курязький завод силікатних виробів" задоволено частково. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 06.04.2015р. та рішення господарського суду Харківської області від 13.02.2015р. у справі № 922/260/15 скасовано. Справу № 922/260/15 передано на новий розгляд до господарського суду Харківської області.

Позивач після уточнення позовних вимог просить суд стягнути з відповідача 173 349,35 грн. заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом, нарахованих за період із 01.09.2014р. по 28.10.2014р., 4 552,59грн. заборгованості по сплаті комісій за управління кредитом за період із 01.09.2014р. по 28.10.2014р., 48 545,36грн. пені за невиконання зобов'язань по сплаті процентів за користування кредитом та комісій за управління кредитом за період із 01.09.2014р. по 28.10.2014р., 230 453,67грн. пені за непогашення заборгованості з процентів за користування кредитом та комісій за управління кредитом за період із 09.10.2012р. по 16.09.2014р., а також покласти на відповідача понесені витрати зі сплати судового збору.

Представник позивача позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у відзиві на позов позовні вимоги в частині стягнення 173 349,35 грн. заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом та 4 552,59грн. заборгованості по сплаті комісій за управління кредитом, нарахованих за період з 01.09.2014р. по 28.10.2014р. за договором № 6808К2 від 24.01.2008р. та договором № 68108К64 від 25.11.2008р. визнає повністю, заперечує проти нарахування пені в розмірі 278 999,03грн., посилаючись на те, що 03.08.2012р. ухвалою господарського суду Харківської області порушено провадження у справі № 5023/3463/12 про банкрутство ТОВ "Курязький завод силікатних виробів" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, а тому вважає позовні вимоги в частині стягнення пені безпідставними та необґрунтованими, в зв'язку з чим просить суд в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

30.11.2007р. між Публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Курязький завод силікатних виробів" (відповідач) укладено Генеральну угоду № 6807N10 із додатковими угодами до неї, метою якої є визначення загальних умов фінансування інвестиційної, торгово-закупівельної, виробничої та іншої діяльності відповідача, яке здійснюється відповідно до цієї Генеральної угоди шляхом укладення кредитних договорів (п.1.2 Генеральної угоди).

В рамках Генеральної угоди між позивачем та відповідачем укладено кредитні договори (надалі - Кредитні договори), а саме:

- кредитний договір № 6808К2 від 24.01.2008р. на відкриття відновлюваної кредитної лінії із загальним лімітом заборгованості у розмірі 10 000 000,00грн., з кінцевим терміном погашення 23.01.2009р.;

- кредитний договір № 68108К64 від 25.11.2008р. на відкриття відновлюваної кредитної лінії із загальним лімітом заборгованості у розмірі 8 000 000,00грн., з кінцевим терміном погашення 23.11.2009р.

В подальшому між сторонами було укладено ряд додаткових угод до кредитного договору № 6808К2 від 24.01.2008р. та кредитного договору № 68108К64 від 25.11.2008р., якими сторони неодноразово змінювали умови надання кредиту, в тому числі ліміт відновлюваної кредитної лінії та кінцевий термін її погашення. Відповідно до додаткової угоди № 6808К2 - 3 від 18.08.2010р. сторонами було внесено зміни до кредитного договору № 6808К2 від 24.01.2008р. та погоджено ліміт відновлюваної кредитної лінії у сумі 1 996 827,43грн. та кінцевий термін її погашення - 29.12.2017р. Відповідно до додаткової угоди № 68108К64-3 від 18.08.2010р. сторонами було внесено зміни до кредитного договору № 68108К64 від 25.11.2008р. та погоджено ліміт відновлюваної кредитної лінії у сумі 7 969 999,99грн. та кінцевий термін її погашення - 29.12.2017р.

Відповідно до п.3.5.1 кредитних договорів відповідач як позичальник зобов'язався сплачувати банкові проценти за користування кредитом у валюті кредиту. Сторони погодили нарахування процентів за користування кредитом щомісяця, в останній банківський день місяця, на суму фактичної заборгованості за кредитом із розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування процентів за користування кредитом на основі банківського року у валюті кредиту та порядок сплати із 1 по 7 число кожного місяця (у січні та травні - до 15 числа). Протягом цього періоду сплачуються проценти за користування кредитом за попередній місяць. Проценти за користування кредитом підлягають сплаті не пізніше наступного банківського дня після погашення основного боргу за кредитом.

За умовами п.4.1.1 кредитних договорів сторони погодили, що комісія за управління кредитом нараховується з дати укладення договору до дати повного виконання зобов'язань позичальником за основним боргом за кредитом, але не більше 90 днів (включно) з дати кінцевого терміну погашення кредиту, визначеного договором, у разі невиконання позичальником зобов'язань за основним боргом за договором.

Така комісія нараховується за період нарахування комісії за управління кредитом у національній валюті України, в останній банківський день місяця, і підлягає сплаті щомісяця з 1 по 7 число місяця, наступного за розрахунковим (у січні та травні - до 15 числа). Комісія за управління кредитом за останній період нарахування комісії за управління кредитом підлягає сплаті не пізніше наступного банківського дня після погашення основного боргу за кредитом.

Як зазначив позивач та визнає відповідач, позивач виконав свої зобов'язання перед відповідачем за кредитними договорами належним чином та надав у користування відповідачу кошти за плату та на умовах, погоджених сторонами у спірних договорах.

Відповідач взяті зобов'язання за кредитними договорами належним чином не виконав, у зв'язку з чим у нього перед позивачем утворилась заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом, нарахованих за період 01.09.2014р. по 28.10.2014р. в сумі 173 349,35грн. та заборгованість по сплаті комісій за управління кредитом за період з 01.09.2014р. по 28.10.2014р. в розмірі 4 552,59грн.

Відповідно до п.7.2 кредитного договору № 6808К2 від 24.01.2008р. та п.8.2 кредитного договору № 68108К64 від 25.11.2008р. сторони погодили право позивача в разі виникнення прострочення сплати процентів та комісії стягувати з відповідача пеню, передбачену ст. 7 кредитного договору № 6808К2 від 24.01.2008р. та ст.8 кредитного договору № 68108К64 від 25.11.2008р.

На підставі зазначеного, позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 48 545,36грн. від суми заборгованості за невиконання зобов'язань по сплаті процентів за користування кредитом та комісій за управління кредитом за період з 01.09.2012р. по 28.10.2014р. та пеню в розмірі 230 453,67грн. за непогашення заборгованості з процентів за користування кредитом та комісій за управління кредитом за період з 09.10.2012р. по 16.09.2014р.

Оскільки вказана заборгованість відповідачем не сплачена, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Судом встановлено, що ухвалою господарського суду Харківської області від 03.08.2012р. порушено провадження у справі № 5023/3463/12 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Курязький завод силікатних виробів" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

В силу п.1-1 ч.1 Розділу Х "Прикінцеві та Перехідні положення" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції чинній з 19.01.2013 року) положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Оскільки справу про банкрутство відносно відповідача порушено 03.08.2012р., то до правовідносин сторін застосовуються положення Закону України від 14.05.1992р. № 2343-ХІІ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у редакції 1999 року (далі за текстом Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом").

Відповідно до абз. 6 ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" поточними кредиторами є кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Оскільки предметом позову у даній справі є стягнення заборгованості по процентам та комісії за спірними договорами, що виникла за період з 01.09.2014р. по 28.10.2014р., тобто після порушення справи про банкрутство відповідача, суд дійшов висновку що дана заборгованість є поточною, а тому справа розглядається у загальному порядку позовного провадження.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд встановив наступне.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у ст.11 Цивільного кодексу України. За приписами ч.2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Відповідно до ст.173 Господарського кодексу України та ст.509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч.7 ст.179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

За своєю правовою природою спірні договори є кредитними договорами.

За приписами ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до п.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Пунктом 1 ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України).

Як вже було зазначено судом вище, п.п.3.5.1, 4.1.1 кредитних договорів сторони визначили порядок нарахування та сплати процентів за користування кредитом, а також порядок нарахування та сплати комісії за управління кредитом.

Як зазначає позивач, відповідач взяті зобов'язання за договорами належним чином не виконав у зв'язку з чим у нього перед позивачем за період з 01.09.2014р. по 28.10.2014р. за кредитним договором № 6808К2 від 24.01.2008р. утворилась заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом в розмірі 34 730,28грн. та по сплаті комісій за управління кредитом в розмірі 912,10грн.; за кредитним договором № 68108К64 від 25.11.2008р. заборгованість, по сплаті процентів за користування кредитом складає 138 619,07грн. по сплаті комісій за управління кредитом - 3 640,49грн.

Таким чином, загальна сума заборгованості за двома кредитними договорами за несплату процентів за користування коштами складає 173 349,35грн. та 4 552,59грн. заборгованості по сплаті комісій за управління кредитом.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач суду не надав доказів того, що ним було належним чином виконано договірні зобов'язання за спірними договорами та сплачено проценти за користування кредитними коштами і комісії за управління кредитом за період з 01.09.2014р. по 28.10.2014р.

Факт наявності заборгованості за несплату процентів за користування коштами у сумі 173 349,35грн. та 4 552,59грн. заборгованості по сплаті комісій за управління кредитом відповідач визнає та в своїх запереченнях на позов визнав позов в цій частині (том ІІ а.с. 99).

Враховуючи вказані обставини та те, що відповідач не надав суду доказів на підтвердження сплати ним заборгованості за користування коштами у сумі 173 349,35грн. та 4 552,59грн. заборгованості по сплаті комісій за управління кредитом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 278 999,03грн., суд встановив наступне.

Відповідно до п.7.2 кредитного договору № 6808К2 від 24.01.2008р. та п.8.2 кредитного договору № 68108К64 від 25.11.2008р. у разі невиконання зобов'язань згідно з п.3.5.1 , ст. 4 відповідач сплачує позивачу пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів у розмірі, зазначеному у п. 3.2 цих договорів.

На підставі зазначеного позивач нарахував відповідачу пеню від суми заборгованості на невиконання зобов'язань по сплаті процентів за користування кредитом та комісій за управління кредитом в період з 01.09.2012р. по 28.10.2014р. в розмірі 48 545,36грн. та пеню за непогашення заборгованості з процентів за користування кредитом та комісій за управління кредитом в період з 09.10.2012р. по 16.09.2014р. в розмірі 230 453,67грн.

Вирішуючи питання правомірності стягнення з відповідача пені, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вже було встановлено судом, ухвалою господарського суду Харківської області від 03.08.2012р. порушено провадження у справі № 5023/3463/12 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Курязький завод силікатних виробів" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Згідно із ч. 4 ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство вводиться мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань щодо сплати податків і зборів, застосованих до прийняття рішення про введення мораторію (ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом").

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов'язкового державного соціального страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Тобто наведена норма встановлює загальну заборону на нарахування штрафу і пені упродовж часу дії мораторію на задоволення вимог кредиторів. Зміст цієї заборони не пов'язаний із визначенням поняття мораторію і не обмежений ним. Заборона чинна протягом дії мораторію, тому неустойка за невиконання грошових зобов'язань не нараховується в силу прямої заборони законом, безвідносно до часу їх виникнення.

Виходячи зі змісту Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", боржник повинен виконувати зобов'язання, що виникли після введення мораторію, але пеня та штраф за їх невиконання або неналежне виконання не нараховуються, за винятком випадків, які можуть бути встановлені спеціальними нормами законодавства.

Судом встановлено, що ухвалою господарського суду Харківської області від 02.07.2014р. у справі про банкрутство відповідача було введено у відношенні Товариства з обмеженою відповідальністю "Курязький завод силікатних виробів" процедуру санації строком на дванадцять місяців.

29.10.2014р. у цій справі № 5023/3463/12 винесено ухвалу суду, якою задоволено заяву про затвердження у даній справі мирової угоди; затверджено надану суду мирову угоду; припинено дію мораторію, введеного ухвалою суду про порушення провадження у справі про банкрутство. Провадження у справі № 5023/3463/12 припинено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 01.12.2014р. ухвалу господарського суду Харківської області від 29.10.2014 року у справі № 5023/3463/12 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 26.03.2015р. ухвалу господарського суду Харківської області від 29.10.2014р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 01.12.2014р. у справі № 5023/3463/12 в частині затвердження мирової угоди, припинення дії мораторію, введеного ухвалою суду про порушення провадження у справі про банкрутство та припинення провадження у справі № 5023/3463/12 скасовано.

Таким чином судом встановлено, що станом на момент розгляду даної справи дію мораторію, введеного ухвалою суду від 03.08.2012р. у справі № 5023/3463/12, не припинено та позивач заявив до стягнення пеню, що нарахована під час дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, що є неприпустимим, а тому позовні вимоги в частині стягнення пені є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст.49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої при частковому задоволенні позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, керуючись ст.ст.11, 509, 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст.173, 179 Господарського кодексу України, Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у редакції 1999 року, ст.ст.1, 4, 12, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Курязький завод силікатних виробів", (62370, Харківська область, Дергачівський район, смт. Солоницівка, вул. Бєлгородська, буд. 2-А, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії акціонерного товариства "Укрексімбанк" в м. Харкові, (61057, м. Харків, вул. Чернишевська, 11, п/р в філії АТ "Укрексімбанк" в м. Харкові, МФО 351618) - 173 349,35грн. заборгованості за процентами за користування кредитом, 4 552, 59грн. заборгованості по сплаті комісій за управління кредитом, 3 558,04грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 278 999,03грн. відмовити.

Повне рішення складено 28.09.2015 р.

Суддя Т.А. Лавренюк