номер провадження справи 20/163/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2015 Справа № 908/4709/15

За позовом: Комунального підприємства Облводоканал Запорізької обласної ради (69057, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 129А)

до відповідача: Комунального підприємства Бердянськводоканал Бердянської міської ради (71112, Запорізька область, м. Бердянськ, пр. Пролетарський, буд. 97)

про стягнення 11211047,66 грн.

Суддя Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача ОСОБА_1 (дов. № 01/1501 від 24.12.2014 р.);

Від відповідача ОСОБА_2 (дов. № 3310 від 19.09.2014 р.)

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлений позов про стягнення з відповідача суми 8465401,59 грн., із яких: сума 7937265,84 грн. заборгованість, сума 202847,66 грн. пені, сума 41681,02 грн. 3% річних, сума 283607,07 грн. втрат від інфляції.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 28.08.2015 р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/4709/15, справі присвоєно номер провадження 20/163/15, справу призначено до розгляду на 14.09.2015 р. На підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладався на 30.09.2015 р.

У судовому засіданні 30.09.2015 р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Від позивача 31.08.2015 р. через канцелярію суду надійшла письмова заява про збільшення позовних вимог, згідно з якою просить стягнути з відповідача суму 11211047,66 грн., із яких: сума 10556687,72 грн. заборгованість, сума 307556,37 грн. пені, сума 63196,50 грн. 3% річних, сума 283607,07 грн. втрат від інфляції.

Копія заяви направлена відповідачу, що підтверджується фіскальним чеком та описом вкладення у цінний лист від 27.08.2015 р.

У порядку ст. 22 ГПК України заява прийнята судом до розгляду.

Позивач підтримав позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, та на підставі ст.ст. 11, 509, 526, 530, 610, 611, 622, 625 ЦК України, ст.ст. 20, 173, 174, 193, 218, 230, 231 ГК України просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні усно позов визнав, підтвердивши наявність заборгованості з водопостачання в сумі 10556687,72 грн., яка виникла за лютий липень 2015 р. Підтримав письмове клопотання, яке надійшло до суду 08.09.2015 р., згідно з якими просить зменшити розмір пені на 100%, розстрочити виконання рішення строком на 36 місяців із оплатою боргу щомісячно річними частинами, починаючи з жовтня 2015 р.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

26.12.2012 р. між Комунальним підприємством Бердянськводоканал Бердянської міської ради (надалі споживач, відповідач у справі) та Комунальним підприємством Облводоканал Запорізької обласної ради (надалі виробник, позивач у справі) укладений договір про надання послуг з водопостачання № 4/13, відповідно до умов якого виробник зобовязується надавати споживачу, який є оптовим споживачем, безперебійне надання послуг із питного водопостачання (далі послуги) в обсягах, передбачених пунктом 2.1 договору та якісними нормативами, передбаченими в пункті 2.3 договору, а споживач зобовязується прийняти надані послуги та оплатити їх у порядку та на умовах даного договору (п. 1.1 договору).

Відповідно до положень розділу 3 договору послуги з водопостачання надаються споживачу на підставі укладеного договору про надання послуг з водопостачання (п. 3.1). Кількісний та якісний обсяг послуг із водопостачання оформляється щомісячним актом прийомупередачі води, який складається на підставі акту про зняття показників водолічильника, який підписується представниками виробника та споживача в останній календарний день звітного місяця. Виробник направляє споживачу акт прийомупередачі води, а споживач зобовязаний підписати його не пізніше 3-х робочих днів із моменту його отримання. В разі відмови споживача від підписання акту, про це вказується в акті та він підписується виробником одноособово (п. 3.3). Акти прийому передачі води та акти про зняття показників водолічильника є підставою для остаточних розрахунків за надані послуги (п. 3.4).

Підпунктом 4.2.2 пункту 4.2 договору про надання послуг з водопостачання № 4/13 від 26.12.2012 р. передбачений обовязок споживача своєчасно вносити оплату за спожиті послуги відповідно до встановлених тарифів.

Сторони узгодили (п.п. 7.1,7.2), що тариф на послуги водопостачання (для оптових споживачів) становить 3,13 грн. за 1 куб м., в тому числі ПДВ. Тариф на послуги водопостачання, вказаний в п. 7.1 даного договору, може бути змінений на підставі рішення органу, уповноваженого встановлювати тарифи. Виробник при зміні тарифу зобовязаний повідомити споживача та надати копію такого рішення.

У розділі 8 договору сторонами встановлено порядок та умови проведення розрахунків. Так, відповідно до п. 8.1 оплата за послуги водопостачання проводиться споживачем грошовими коштами на підставі отриманого рахунку та акту про надані послуги до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Згідно з п. 15.1 договір набирає чинності з 01.01.2013 р. та діє до 31.01.2013 р.

У подальшому до договору вносились зміни шляхом підписання додаткових угод. Зокрема, додатковою угодою від 29.04.2013 р. продовжено строк дії договору до 30.04.2014 р.; додатковою угодою від 12.02.2014 р. продовжено строк дії договору до 31.12.2015 р.

Матеріали справи свідчать, що за період лютий-липень 2015 р. позивачем надано відповідачу послуги з водопостачання: сторонами підписано та скріплено печатками 28.02.2015 р. акт № 2, в якому зазначено, що позивачем у лютому 2015 р. подано води 449457 куб.м. (виставлено рахунок № 97 від 28.02.2015 р. на суму 1406800,41 грн.); 31.03.2015 р.- акт № 3, в якому зазначено, що позивачем у березні 2015 р. подано води 484264 куб.м. (виставлено рахунок № 146 від 31.03.2015 р. на суму 1515746,32 грн.); 30.04.2015 р. - акт № 4, в якому зазначено, що позивачем у квітні 2015 р. подано води 515049 куб.м. (виставлено рахунок № 202 від 30.04.2015 р. на суму 1612103,37 грн.); 31.05.2015 р. - акт № 5, в якому зазначено, що позивачем у травні 2015 р. подано води 582429 куб.м. (виставлено рахунок № 263 від 31.05.2015 р. на суму 1823002,77 грн.); 30.06.2015 р. - акт № 6, в якому зазначено, що позивачем у червні 2015 р. подано води 509244 куб.м. (виставлено рахунок № 320 від 30.06.2015 р. на суму 1593933,72 грн.); 31.07.2015 р. - акт № 7, в якому зазначено, що позивачем у липні 2015 р. подано води 836876 куб.м. (виставлено рахунок № 381 від 31.07.2015 р. на суму 2619421,88 грн.). Таким чином, всього за спожиту воду нараховано 10571008,47 грн.

Статтями 11, 509 ЦК України встановлено, що підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

За приписами ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 ЦК України також передбачено, що якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовами договору № 4/13 від 26.12.2012 р. сторони узгодили порядок проведення розрахунків до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Як слідує з матеріалів справи, відповідачем без зауважень та заперечень підписано акти про надання води. Відповідач за отриману воду розрахувався частково: за актом за червень 2015 р. суму 14320,75 грн. Таким чином, залишок боргу становить 10556687,72 грн.

Відповідач у судовому засіданні підтвердив наявність заборгованості за договором у заявленому розмірі. Доказів сплати заборгованості не надано.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача суми 10556687,72 грн. заборгованості за період: лютий-липень 2015 р. є обґрунтованими, доведеними, основані на договорі, відповідають вимогам чинного законодавства України та підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача 63196,50 грн. 3% річних за період із 26.03.2015 р. по 31.08.2015 р. (розрахунок здійснений по кожному акту окремо) і суми 283607,07 грн. втрат від інфляції за період з квітня по червень 2015 р. включно (розрахунок по актах за лютий-квітень 2015 р.).

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлений факт несвоєчасного виконання відповідачем грошового зобовязання за договором, однак, перевіривши розрахунки позивача, вбачається, що позивачем допущено помилки.

Здійснивши перерахунок 3% річних та втрат від інфляції за допомогою інформаційної системи «Законодавство», судом встановлено, що за заявлений позивачем період 3% річних становить 63196,51 грн., втрати від інфляції 284781,95 грн. Однак, враховуючи приписи ст.ст. 22, 83 ГПК України, суд не виходить за межі позовних вимог і стягує заявлену позивачем суму 63196,50 грн. 3% річних та суму 283607,07 грн. втрат від інфляції.

Також позивачем заявлено вимоги про стягнення суми 307556,37 грн. пені за період із 26.03.2015 р. по 31.08.2015 р. (розрахунок по кожному акту окремо).

Відповідно до ст.ст. 610-611 ЦК України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), є його порушенням, у разі якого настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з вимогами Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У п. 9.2 договору № 4/13 від 26.12.2012 р. сторони встановили, що якщо оплата у вказаний термін не проведена, споживач зобовязаний сплатити пеню у розмірі 0,04% від суми боргу за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Як встановлено судом, відповідач оплату послуг здійснював несвоєчасно. Перевіривши розрахунок позивача, судом встановлено, що до стягнення за заявлений позивачем період пеня становить суму 307556,36 грн.

Розглянувши клопотання відповідача зменшити розмір пені на 100%, розстрочити виконання рішення строком на 36 місяців із оплатою боргу щомісячно річними частинами, починаючи з жовтня 2015 р., суд вважає за необхідне задовольнити клопотання частково.

Клопотання обґрунтовано тим, що відповідачем не здійснено оплату за надані послуги у звязку з тим, що станом на 30.06.2015 р. підприємство має збитки у розмірі 9783000 грн., що підтверджується звітом про фінансовий стан та балансом. Відповідач є субєктом природних монополій у територіальних межах м. Бердянськ та визначений виконавцем послуг водопостачання та водовідведення, що підтверджується рішеннями виконавчого комітету Бердянської міської ради. Тарифи на послуги КП Бердянськводоканал встановлено постановою Національної комісії № 800 від 16.12.2014 р. Зазначені тарифи відшкодовують лише частину дійсних витрат відповідача, в середньому по підприємству 81%. При цьому, населенням спожито 76,6% всієї води, реалізованої відповідачем протягом 2014 р. Внаслідок вказаного, відповідач станом на 1 півріччя 2015 р. має заборгованість з різниці в тарифах на послуги з централізованого водопостачання та водовідведенню, що надані населенню 13283817 грн. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 р.» відшкодовано заборгованість з різниці в тарифах на послуги, що надані населенню частково у розмірі 12477776 грн. Станом на 01.08.2015 р. підприємство має кредиторську заборгованість у розмірі 30312702,47 грн. Органом ДВС відкрито виконавчі провадження з виконання наказів у справах № 908/2216/14, № 908/3179/14, № 908/6250/14, накладено арешти на кошти. Ці обставини свідчать, що КП Бердянськводоканал має тяжкий фінансово-економічний стан, у звязку з чим не має можливості сплатити борг одноразово та в короткий строк. Одночасне стягнення боргу призведе до зупинення діяльності відповідача, яка є соціально важливою. До складу тарифів не включаються суми штрафів, пені, неустойки. До клопотання позивачем долучено, зокрема, баланс підприємства на 30.06.2015 р. та звіт про фінансові результати за І півріччя 2015 рік, відповідно до яких підприємство за І півріччя 2015 р. є збитковим.

Позивач у письмовому запереченні, яке надійшло до суду 14.09.2015 р., заперечив проти надання відповідачу розстрочки (відстрочки) виконання рішення. Зазначає, що підприємство станом на 01.06.2015 р. має збитки в розмірі 10372 тис.грн., кредиторську заборгованість в розмірі 48759 тис.грн., що свідчить про тяжкий фінансово-економічний стан. Тяжкий фінансово-економічний стан виник внаслідок того, що дебіторська заборгованість утворена внаслідок неплатежів 2 основних боржників: ТОВ «Чиста Вода-Бердянськ» та КП «Бердянськводоканал», заборгованість якого 27806,267 тис.грн. Підприємство щомісяця сплачує не більше 35% обсягу поточного (місячного) споживання послуг. Станом на 14.01.2015 р. у позивача існує заборгованість з заробітної плати. 19.06.2015 р. постановою ВДВС арештовані всі рахунки підприємства. У підтвердження доводів позивачем надано, зокрема, копії балансу, звіту про фінансові результати, довідки про заборгованість та збитки, постанови про арешт коштів боржника.

Частинами 3, 6 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України передбачено право господарського суду, приймаючи рішення, у виняткових випадках, зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Статтею 233 ГК України передбачено, що у разі, якщо порушення зобовязання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

На підставі зазначених норм, розглянувши клопотання відповідача, суд вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню частково: необхідно зменшити розмір пені на 50% від суми, що належить від стягнення, відповідно стягнути з відповідача пеню в сумі 153778,18 грн. та розстрочити виконання рішення в частині стягнення боргу, пені, 3% річних та втрат від інфляції в загальній сумі 11057269,47 грн. на 12 місяців, стягнувши щомісячно рівними частками по 921439,12 грн. до останнього числа кожного місяця, починаючи з жовтня 2015 р., останній платіж сплатити в сумі 921439,15 грн.

При цьому суд бере до уваги викладені відповідачем у клопотанні обставини, специфіку підприємства позивача та відповідача, які мають велике соціальне значення, оскільки є комунальними і створені з метою надання послуг із водопостачання, водовідведення населенню та іншим споживачам; стан фінансового стану обох сторін, який підтверджується балансами та звітами про фінансові результати, долученими до клопотання та заперечення. Суд також враховує, що загальними засадами цивільного законодавства згідно з ст. 3 ЦК України є не тільки судовий захист цивільного права та інтересу; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, а й справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно з ст. 49 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача повністю, оскільки спір виник внаслідок його неправильних дій.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства Бердянськводоканал Бердянської міської ради (71112, Запорізька область, м. Бердянськ, пр. Пролетарський, 97, ) на користь Комунального підприємства Облводоканал Запорізької обласної ради (69035, м. Запоріжжя, пр. Леніна, 180-а, ) суму 10556687 (десять мільйонів пятсот пятдесят шість тисяч шістсот вісімдесят сім) грн. 72 коп. заборгованості, суму 153778 (сто пятдесят три тисячі сімсот сімдесят вісім) грн. 18 коп. пені, суму 63196 (шістдесят три тисячі сто девяносто шість) грн. 50 коп. 3% річних, суму 283607 (двісті вісімдесят три тисячі шістсот сім) грн. 07 коп. втрат від інфляції, всього 11057269 (одинадцять мільйонів пятдесят сім тисяч двісті шістдесят девять) грн. 47 коп.

Розстрочити виконання рішення в частині стягнення суми 11057269 (одинадцять мільйонів пятдесят сім тисяч двісті шістдесят девять) грн. 47 коп. строком на 12 (дванадцять) місяців, стягнувши щомісячно рівними частками по 921439 (девятсот двадцять одна тисяча чотириста тридцять девять) грн. 12 коп. до 30 (31) числа кожного місяця, починаючи з жовтня 2015 року, останній платіж сплатити у сумі 921439 (девятсот двадцять одна тисяча чотириста тридцять девять) грн. 15 коп. Видати наказ.

Стягнути з Комунального підприємства Бердянськводоканал Бердянської міської ради (71112, Запорізька область, м. Бердянськ, пр. Пролетарський, 97, ) на користь Комунального підприємства Облводоканал Запорізької обласної ради (69035, м. Запоріжжя, пр. Леніна, 180-а, ) суму 73080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Повне рішення складено 02 жовтня 2015 р.

Суддя Л.П. Гандюкова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів із дня оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного рішення.