РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2015Справа №910/6606/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Ренесанс Трейд"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські продуктові продукції"

про стягнення грошових коштів

Суддя Цюкало Ю.В.

Представники сторін:

від позивача: Лобатюк Я.М. - за довіреністю від 01.12.2014р.

від відповідача: Судак Д.Б. - за довіреністю від 12.03.2015р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

18 березня 2015 року до канцелярії Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Ренесанс Трейд" надійшла позовна до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські продуктові продукції" про стягнення 173 748,16 грн. заборгованості, 8 320,86 грн. пені, 1 699,40 грн. 3% річних, 14 247,34 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем свого зобов'язання з оплати поставленого товару за Договором поставки № 186 від 01.08.2013 року.

Відповідач звернувся до суду із відзивом, у якому за викладених підстав заперечував проти позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.03.2015р. суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №910/6606/15-г. Розгляд справи призначено на 20.04.2015р.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 20.04.2015 року розгляд справи відкладено на 18.05.2015 року.

18.05.2015 року через канцелярію суду представником відповідача подано клопотання б/н від 18.05.2015р. про призначення експертизи, в задоволені якого судом було відмовлено, з огляду на те, що ТОВ "Українські продуктові традиції" не було наведено обґрунтованих та достатніх підстав для призначення судової експертизи по справі № 910/6606/15-г.

18.05.2015 року через канцелярію суду від представника відповідача надійшло клопотання б/н від 18.05.2015р. про проведення технічної фіксації судового процесу, яке було задоволено судом, оскільки на підставі ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України, на вимогу хоча б одного учасника судового процесу у суді першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи по суті або за ініціативою суду здійснюється фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.08.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Ренесанс Трейд" (надалі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Українські продуктові традиції" (покупець) (разом - сторони) укладено договір поставки товару № 186 (надалі - Договір або Договір поставки, належним чином завірена копія договору в справі), згідно з п. 1.1., 1.2. якого, постачальник зобов'язується систематично доставляти і передавати на умовах та у встановлені цим договором строки продовольчу та (або) непродовольчу продукцію (товар) у власність покупця, а покупець зобов'язується приймати товар у власність і оплачувати його на умовах цього договору. За цим договором найменування товару, його асортимент та ціна визначається специфікацією, що є його невід'ємною частиною.

Позивач стверджує, що через неналежне виконання відповідачем свого зобов'язання з оплати поставленого товару за Договором поставки № 186 від 01.08.2013 року з останнього підлягає стягненню 173 748,16 грн. заборгованості, 8 320,86 грн. пені, 1 699,40 грн. 3% річних, 14 247,34 грн. інфляційних втрат.

Відповідач із позовом не погодився і звернувся до суду із відзивом, у якому зазначив, що позивачем було поставлено товар, який не відповідає ст. 13 Закону України «Про підтвердження відповідності», крім того, товар поставлено з порушенням п.п. 2.11., 3.1. Договору, у зв'язку з цим на підставі п. 2.12. у нього не виникло зобов'язання з оплати поставленого товару.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та дослідивши в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 629 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 665 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму.

Як встановлено судом, 01.08.2013р. між сторонами було укладено договір поставки товару № 186, згідно з п. 1.1., 1.2. якого, постачальник зобов'язується систематично доставляти і передавати на умовах та у встановлені цим договором строки продовольчу та (або) непродовольчу продукцію (товар) у власність покупця, а покупець зобов'язується приймати товар у власність і оплачувати його на умовах цього договору. За цим договором найменування товару, його асортимент та ціна визначається специфікацією, що є його невід'ємною частиною.

Право власності на товар переходить до покупця з моменту підписання уповноваженими представниками сторін товарної накладної, яка засвідчує факт передачі товару постачальником та його отримання покупцем. Датою поставки вважається дата передачі постачальником товару покупцю (п. 1.6. Договору).

Відповідно до п. 5.6. Договору поставки, оплата поставленого товару здійснюється на підставі належним чином оформлених накладних (товарних, товарно-транспортних, видаткових, податкових).

На виконання умов Договору, позивачем було поставлено відповідачу товар, що підтверджується видатковими накладними (копії документів в справі).

Крім того, поставка товару за вказаними накладними також підтверджується актом звіряння № РТ000001545 за період з 01.07.2014 року по 29.10.2014 року, підписаним сторонами та скріплений їх печатками, відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем складає 181 748,16 грн. (копія документу в справі).

Разом з цим, відповідачем було здійснено часткову оплату товару 13.11.2014 року на 3 000,00 грн., 20.11.2014 року на 3 000,00 грн., 24.11.2014 року на 2 000,00 грн., що підтверджується відповідними банківськими виписками (копії документів в справі).

Статтею 691 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно із ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з п. 5.8. Договору поставки, оплата здійснюється покупцем в національні грошовій одиниці України через 90 календарних днів за поставлений товар.

Враховуючи викладене, строк оплати за всіма видатковим накладними настав (остання від 30.07.2014 року), зважаючи на те, що доказів оплати товару у більшому розмірі станом на день розгляду справи відповідачем не надано, обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення з останнього заборгованості за договором поставки товару № 186 від 01.08.2013р. в розмірі 173 748,16 грн.

Положеннями статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, наданий позивачем, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 1 699,40 грн. 3% річних та 14 247,34 інфляційних втрат є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно вимог статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання, або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до частини 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що розмір пені передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Протоколом узгодження розбіжностей до договору поставки № 186 від 01.08.2013 року, сторонами було погоджено доповнити Договір п. 8.14. наступного змісту: при простроченні покупцем строків оплати за попередньо поставлену партію товару, відповідно до п. 5.6., 5.8., 5.12. даного договору постачальник має право призупинити поставку товару до повного погашення покупцем заборгованості та сплати пені в розмірі діючої облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

Перевіривши розрахунок пені, наданий позивачем, з урахуванням умов Договору, визначеного порядку розрахунків, часткової оплати поставленого товару, суд приймає розрахунок пені, наданий позивачем, та вважає його обґрунтованим, у зв'язку із чим стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня у розмірі 8 320,86 грн.

Щодо посилань відповідача на поставку позивачем товару невідповідної якості, суд повідомляє наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 673 Цивільного кодексу України, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Відповідно до абз. 8 ст. 1 Закону України «Про підтвердження відповідності» підтвердження відповідності - видача документа (декларація про відповідність або сертифікат відповідності) на основі рішення, яке приймається після проведення відповідних (необхідних) процедур оцінки відповідності, що довели виконання встановлених вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про підтвердження відповідності», виробник зобов'язаний надавати постачальнику інформацію про сертифікацію продукції шляхом зазначення реєстраційних номерів сертифікатів відповідності в документах, згідно з якими передається відповідна продукція.

Пунктом 2.11. Договору передбачено, що при проведенні передачі товару постачальник повинен передати покупцеві наступні документи: податкову накладну, що підписується уповноваженою особою постачальника, скріплюється печаткою постачальника, якщо сторонами не передбачено інший порядок надання податкової накладної; накладну на товар, яка повинна містити всю інформацію, передбачену ст. 13 Закону України «Про підтвердження відповідності» та підписується уповноваженою особою постачальника, скріплюється печаткою постачальника; документи, що посвідчують якість товару, передбачені п. 3.3. цього договору; у випадку повернення товару - корегувальну накладну та довіреність на отримання повернутого товару; декларації виробника про оптові ціни на товари, що постачаються, при постачанні товарів, щодо яких запроваджено державне регулювання - встановлено граничні торговельні надбавки до оптової ціни виробника.

Ненадання постачальником разом із товаром документів, зазначених в п. 2.11. та п. 3.3. цього договору, є підставою відмови покупця від приймання та оплати такого товару або для повернення такого товару, якщо товар був прийнятий з умовою наступного надання всіх необхідних документів (п. 2.12. Договору поставки).

Згідно з п. 3.3. Договору, якість товару, що поставляється за цим договором, повинна підтверджуватися сертифікатом відповідності та/або висновками санітарно-гігієнічної експертизи, а також іншими документами, які є необхідними для товару даного виду згідно з чинними правилами торгівлі, санітарно-епідеміологічного законодавства України та законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до п. 4.5. Договору поставки, при виявленні невідповідності товару за якістю, кількістю, комплектністю, маркуванням товару, що поставляється та/або тари, упакування, відповідним стандартам, технічним умовам, вимогам, передбаченим умовами цього договору та/або даним, зазначеним у супроводжувальних документах, зазначених у п.п. 2.11., 3.3. цього договору, та умовам, визначеним п. 3.7., 3.8., 3.9. цього договору, при підготовці до реалізації чи у період реалізації товару, покупець припиняє реалізацію товару та викликає представника постачальника протягом доби з моменту виявлення відповідних недоліків, повідомленням про виявлені недоліки товару для складання акту про виявлені недоліки. Для складання, оформлення та підписання акту постачальник повинен направити свого уповноваженого представника до покупця у термін, визначений покупцем у повідомленні. Акт складається уповноваженими представниками покупця та постачальника, у двох примірниках, по одному екземпляру для кожної сторони, з підписанням його повноважними представниками сторін та засвідчення належними печатками сторін. Даний акт надається постачальнику та є підставою для здійснення постачальником відшкодування покупцеві вартості товар, або заміни неякісного товару на якісний, або допоставки товару. або здійснення повернення товару і в такому разі - зменшення вартості партії товару, згідно письмової вимоги покупця, не пізніше 10 календарних днів з моменту одержання постачальником такої вимоги.

Проте, відповідач не звертався до позивача із вимогою про повернення товару, який було поставлено останнім і заборгованість за який позивач просить стягнути з відповідача, у зв'язку із його невідповідною якістю, зворотнього суду не доведено. З огляду на це, суд дійшов висновку, що відповідач прийняв поставлений товар, однак його повної вартості згідно умов Договору не оплатив.

При цьому саме по собі наполягання відповідача на тому, що позивач не надав йому передбачених в п. 2.11. та п. 3.3. Договору документів не є достатньою підставою для встановлення в судовому порядку відповідності якості поставленого позивачем товару.

До того ж, Договором не передбачено окремого документального оформлення передачі визначених у п. 2.11. та п. 3.3. Договору документів, а відтак сама по собі відсутність доказів їх передачі не може свідчити про те, що вони не були передані, а доказів того, що товар був поставлений без цих документів відповідачем не надано.

Крім того, суд відзначає, що за змістом п. 2.12. Договору замовнику надається альтернатива: або відмовитись від приймання та оплати товару, або повернути товар. Тобто, замовник не може прийняти товар та відмовитись від його оплати, залишивши товар у себе.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати позивача, відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКІ ПРОДУКТОВІ ТРАДИЦІЇ" (ідентифікаційний код 38451148, адреса: 01103, м.Київ, вулиця Кіквідзе/Бастіонна, будинок 1/2, р/р 6082, МФО 339555 в ПАТ «КБ Преміум»), або з будь-якого іншого рахунку виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "РЕНЕСАНС ТРЕЙД" (ідентифікаційний код 36184176, адреса: 01014, м.Київ, провулок Мічуріна, будинок 3/2, Л.А, офіс 4, р/р 1697, МФО 321723 в ПАТ «БТА Банк»), або на будь-який інший рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, грошові кошти: 173 748,16 грн. (сто сімдесят три тисячі сімсот сорок вісім гривень 16 копійок) заборгованості за поставлений товар, 8 320,86 грн. (вісім тисяч триста двадцять гривень 86 копійок) пені, 1 699,40 грн. (одна тисяча шістсот дев'яносто дев'ять гривень 40 копійок) 3% річних, 14 247,34 грн. (чотирнадцять тисяч двісті сорок сім гривень 34 копійки) інфляційних втрат та 3 960,32 грн. (три тисячі дев'ятсот шістдесят гривень 32 копійок) судових витрат. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 28.09.2015р.

Суддя Ю.В. Цюкало