ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2015 р.Справа № 922/4623/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Інте Т.В.

при секретарі судового засідання Федоровій К.О.

розглянувши справу

за позовом ХО Територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Харків
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2, дов. №25 від 14.08.15 р.;

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Харківське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України звернулось до господарського суду Харківської області з позовом, в якому просить (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 14.09.15 р., яка була прийнята судом) стягнути з відповідача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 68000,00 грн. штрафу та 48960,00 грн. пені, мотивуючи свої вимоги порушенням відповідачем законодавства про захист економічної конкуренції.

Представник позивача в судовому засіданні 22.09.15 р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, вимоги суду не виконав, письмовий відзив не надав.

На адресу суду повернулась копія ухвали господарського суду Харківської області про порушення провадження по справі від 13.08.15 р., яка була направлена на адресу відповідача, з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Вищезазначена ухвала була направлена на адресу: 61029, м. Харків, вул. Кронштадська, б. 130, відповідно до відомостей, зазначених у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У пункті 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи викладене, суд вважає відповідача таким, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами, визнаними судом достатніми, в порядку ст. 75 ГПК України.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

Адміністративна колегія Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (позивач), розглянувши справу № 3/01-240-14 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу, прийняла рішення (а.с. 8-13) від 20.11.2014 № 224-р/к (надалі - рішення), яким визнала, що Фізична особа підприємець ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) і Фізична особа підприємець ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2), погодивши під час участі у торгах на закупівлю за державні кошти продукції рибної, свіжої, охолодженої чи замороженої (риба с/м), проведених Відділом освіти Харківської районної державної адміністрації Харківської області, свої пропозиції конкурсних торгів з метою забезпечення перемоги Фізичній особі підприємцю ОСОБА_1, вчинили порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 1 статті 50, пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів.

За вчинене порушення законодавства про захист економічної конкуренції, згідно з рішенням, на відповідача був накладений штраф у розмірі 68000,00 грн.

Відповідно до частини третьої статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" штраф повинен бути сплачений у двомісячний строк з дня одержання рішення.

Згідно з абз. 5 ч. 1 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України вважається таким, що вручене відповідачу, через десять днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення, розпорядження в офіційному друкованому органі (газета Верховної Ради України "Голос України", газета Кабінету Міністрів України "Урядовий кур'єр", "Офіційний вісник України", друковані видання відповідної обласної ради за останнім відомим місцем проживання чи місцем реєстрації, юридичної адреси відповідача).

Рішення № 224-р/к від 20.11.14 р. було розміщено на офіційному сайті http://www.amc.gov.ua, про що була зроблена публікація в регіональній газеті "Слобідський край" від 26 травня 2015 року № 62 (а.с. 16).

Отже, рішення вважається врученим відповідачу 05.06.15 р.

Відповідач отримав копію витягу з вказаного рішення 01.07.14 р., що підтверджується листом УДППЗ "Укрпошта" № 07-13-1583 від 20.07.15 р. (а.с. 14).

Враховуючи припис частини третьої статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", відповідач повинен був в строк до 05.08.15 року сплатити штраф за рішенням позивача №224-р/к від 20.11.14 р.

Відповідно до частини першої статті 60 зазначеного Закону України "Про захист економічної конкуренції", рішення органів Антимонопольного комітету України може бути оскаржене до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Станом на 22.09.15 року, жодних документів на підтвердження сплати штрафу, а також щодо звернення відповідача до господарського суду стосовно визнання недійсним рішення №224-р/к від 20.11.14 р. по справі № 3/01-240-14 суду надано не було.

Отже, враховуючи вищевикладене, відповідач визнається судом таким, що з 06.08.15 р. прострочив виконання зобов'язання з оплати виставленого позивачем штрафу, за рішенням №224-р/к від 20.11.14 р. по справі № 3/01-240-14.

Відповідно до частини п'ятої статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу.

Відповідно до частини сьомої статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку.

Підстави та умови нарахування пені в даному випадку визначено Законом України "Про захист економічної конкуренції", який встановлює як обов'язковість пені у разі несплати штрафу, так і правила обчислення строку її нарахування.

Відповідно до статті 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до частини першої статті 250 ГК України, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

В той же час, пеня, яка передбачена частиною п'ятою статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" має безальтернативний характер, внаслідок чого не підпадає під визначення господарсько-правової відповідальності у розумінні статті 218 ГК України.

Отже, позивач нарахував пеню відповідачу на підставі частини п'ятої статті 56 Закону, тобто поза межами господарських правовідносин, що відповідає змісту приписів статті 1 (предмет регулювання), частини першої статті 3 (визначення господарської діяльності), статей 216 - 218, 238, 239 і 249 (визначення адміністративно-господарських санкцій, їх види, рішення щодо застосування) ГК України.

Таку ж правову позицію викладено і в Постанові Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства", де в пункті 22 вказано, що нарахування та стягнення пені, передбаченої частиною п'ятою статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", має обов'язковий характер, не потребує прийняття будь-якого рішення органу державної влади про її застосування і в зв'язку з цим не підпадає під ознаки адміністративно-господарських санкцій в розумінні статей 238, 239, 249 ГК України, які застосовуються саме на підставі рішення уповноваженого на це органу. Тому, під час такого нарахування та стягнення не застосовуються строки, про які йдеться у статті 250 названого Кодексу.

Враховуючи зазначене, згідно з частиною п'ятою статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за період з 06.08.15 року по 22.09.15 року включно (за 48 календарних днів) повинна бути стягнута пеня у розмірі 48960,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено обов'язок доказування кожною стороною тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Враховуючи вищевикладене, ретельно дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, суд визнає позовні вимоги про стягнення з відповідача 68000,00 грн. штрафу та 48960,00 грн. пені обґрунтованими, такими що підтверджуються наданими суду доказами, не спростованими відповідачем та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається:

- у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

- у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору.

Позивач відповідно до п.12 ст.5 Закону України "Про судовий збір" був звільнений від сплати судового збору в розмірі 2339,20 грн. Враховуючи, що позов було задоволено повністю, судові витрати підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 56-60 ЗУ "Про захист економічної конкуренції", ст. ст. 1, 2, 12, 15, 22, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (61029, м. Харків, вул. Кронштадська, б. 130, код - НОМЕР_1) на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - УК у Фрунзенському районі, банк отримувача - ГУДКСУ у Харківській області, код ЄДРПОУ УДКСУ 37999669, р/р 0010, МФО 851011, код бюджетної класифікації - 21081100, символ звітності - 106) 68000,00 грн. штрафу та 48960,00 грн. пені.

Стягнути з Фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 (61029, м. Харків, вул. Кронштадська, б. 130, код - НОМЕР_1) на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - УДКСУ у Дзержинському районі м. Харкова Харківської області, код за , МФО 851011, номер рахунку 3003, банк отримувача ГУДКСУ у Харківській області, код класифікації доходів бюджету 22030001) - 2339,20 грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 22.09.2015 р.

Суддя ОСОБА_4