ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.09.2015 Справа № 913/546/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,

при секретарі судового засідання Хадієвій М.Ф.,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання», м.Луганськ, ,

до відповідача, Державного підприємства «Укршахтгідрозахист», м.Димитров Донецької області, ,

про стягнення 274 233,48 грн.,

за участю уповноважених представників:

від позивача: не зявився,

від відповідача: не зявився, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання», м.Луганськ, звернулося до господарського суду Луганської області з позовом до відповідача, Державного підприємства «Укршахтгідрозахист», м.Димитров Донецької області, про стягнення 274 233,48 грн., у тому числі 207898,63 грн. суми боргу за спожиту активну електричну енергію за період січень 2014р. січень 2015р., 5494,23 грн. по компенсації перетоків реактивної електроенергії за період січень 2014р. січень 2015р., 32657,91 грн. перевищення договірних величин споживання електричної енергії, 2740,82грн. 3% річних, 19438,33 грн. інфляційних нарахувань та 6003,56 грн. пені за несвоєчасно сплачену електроенергію.

Господарським судом Луганської області ухвалою від 29.07.2015р. означений позов направлено для розгляду за територіальною підсудністю до господарського суду Донецької області на підставі ст.ст.15, 17 Господарського процесуального кодексу України.

З дотриманням приписів ст.2-1 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до п.3.1.11 та п.3.1.12 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №913/546/15 визначено суддю Кротінову О.В.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 31.07.2015р. даний позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №913/546/15.

В подальшому розгляд справи відкладався відповідно до приписів ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

Обґрунтуванням вимог є посилання позивача на укладання із відповідачем договору про закупівлю електричної енергії №299 23/14 від 20.01.2014р., неналежне виконання останнім за ним своїх зобовязань з оплати вартості активної електроенергії та компенсації перетоків реактивної електроенергії за січень 2014р. січень 2015р., внаслідок чого утворилась заборгованість та виникли підстави для нарахування 3% річних, інфляційних, пені, а також у звязку з перевищенням відповідачем договірної величини споживання електричної енергії у листопаді 2014р. виникли підстави для нарахування суми боргу у розмірі 32657,91 грн.

На підтвердження викладених обставин позивачем надано розрахунок заявлених позовних вимог, у копіях: договір про закупівлю (постачання) електричної енергії за державні кошти №299 23/14 від 20.01.2014р. із додатками (порядок розрахунків, обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачам) до нього, акти про зняття показів розрахункових засобів обліку електричної енергії за січень лютий 2014р., жовтень грудень 2014р., січень 2015р., акти про використану електричну енергію за січень лютий 2014р., жовтень грудень 2014р., січень 2015р.; рахунки №299/468/07-КМ/1/1 від 03.02.2014р., №299/468/07-КМ/1/5 від 03.02.2014р., №299/468/07-КМ/1/3 від 03.02.2014р., №299/468/07-КМ/2/1 від 03.03.2014р., №299/468/07-КМ/2/3 від 03.03.2014р., №299/468/07-КМ/2/5 від 03.03.2014р., №299/468/07-КМ/10/1 від 04.11.2014р., №299/468/07-КМ/10/3 від 04.11.2014р., №299/468/07-КМ/10/5 від 04.11.2014р., №299/468/07-КМ/11/1 від 01.12.2014р., №299/468/07-КМ/11/3 від 01.12.2014р., №299/468/07-КМ/11/4 від 01.12.2014р., №299/468/07-КМ/11/5 від 01.12.2014р., №299/468/07-КМ/12/3 від 02.01.2015р., №299/468/07-КМ/12/1 від 02.01.2015р., №299/468/07-КМ/12/5 від 02.01.2015р., №299/468/07-КМ/1/1 від 02.02.2015р., №299/468/07-КМ/1/3 від 02.02.2015р., №299/468/07-КМ/1/5 від 02.02.2015р.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст.173, 193, 230, 231, 232 Господарського кодексу України, ст.625 Цивільного кодексу України, ст.ст.4, 43 Господарського процесуального кодексу України.

18.08.2015р. позивач через канцелярію суду надав додаткові пояснення по справі, у яких повідомлено про направлення відповідачу акту звірки взаємних розрахунків за станом на 01.08.2015р., відсутність реагування на це, засвідчено нездійснення відповідачем оплат за заявленими позовними вимогами, повідомлено про корегування рахунку в частині вартості реактивної електроенергії, 3% річних, інфляційних нарахувань та пені з відображенням «-10,60грн.», ПДВ до неї «-2,12грн.», а також доведено до відома про відсутність на розгляді іншого суду даних позовних вимог.

Разом із поясненнями суду представлено копії: рахунку №299/468/07-КМ/1/3 від 03.02.2014р., рахунку №299/468/07-КМ/10/3 від 04.11.2014р., рахунку №299/468/07-КМ/12/3 від 02.01.2015р., рахунку №299/468/07-КМ/1/3 від 02.02.2015р., а також витяг з сайту ТОВ «Інформаційно-аналітичний центр «ЛІГА» постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики №1740 від 26.12.2013р., №50 від 25.01.2014р., №24 від 24.09.2014р., №181 від 28.10.2014р., №380 від 25.11.2014р., №919 від 24.12.2014р., лист №367 від 12.08.2015р. із описом вкладення датованим 13.08.2015р., актом звірки від 01.08.2015р., копією довіреності №18 від 02.01.2015р.

Документи долучено до матеріалів справи.

18.08.2015р. відповідач електронним листом надіслав відзив №4-431 від 17.08.2015р., клопотання про продовження строку розгляду справи №4-433 від 17.08.2015р., копію довіреності №1 від 03.07.2015р. на ОСОБА_1 та клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції №4-432 від 17.08.2015р.

Документи долучено до матеріалів справи.

Розгляд клопотання про продовження строку розгляду справи судом відкладався.

Клопотання відповідача №4-432 від 17.08.2015р. щодо проведення судового засідання в режимі відеоконференції залишено без задоволення, про що, у тому числі, винесено ухвалу від 18.08.2015р. у справі №913/546/15.

Відповідно до наданого суду відзиву №4-431 від 17.08.2015р., відповідачем позов визнано частково у загальній сумі 207 057,60грн. (вартість активної електроенергії 201 646,49грн. та реактивної електроенергії 5 411,11грн. за період 01.01.2014р. по 31.12.2014р.), в іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки, за висновками останнього, надання позивачем та отримання відповідачем електроенергії у січні 2015р. відбулось за загальними майново-господарськими зобовязаннями, в порядку ст.175 Господарського кодексу України, адже строк договору про закупівлю (постачання) електричної енергії за державні кошти №299 23/14 від 20.01.2014р. сплинув 31.12.2014р. та його не продовжено відповідним письмовим оформленням. Вимоги щодо стягнення 3% річних, інфляційних витрат та пені з 14.04.2014р. по 25.06.2015р., на думку відповідача, також не підлягають задоволенню, з огляду на наявність у цей період форс-мажорних обставин.

22.09.2015р. від представника відповідача електронною поштою отримано відзив №4-500 від 21.09.2015р. (доповнення до відзиву від 17.08.2015р.), відповідно до якого позовні вимоги, у тому числі вимоги про стягнення заборгованості за договором №299 від 20.01.2014р., за період з 01.01.2015р. по 01.02.2015р., у сумі 6 335,26 грн., з яких вартість активної електроенергії 6 252,14грн., реактивної 83,12 грн., визнано в повному обсязі, підтверджено виникнення спірної суми заборгованості на підставі означеного правочину.

У судових засіданнях позивач наполягав на задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 24.09.2015р. не зявився, причин неявки не повідомив. Про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Як зазначено в п.3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.11 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч.1 ст.77 ГПК України. При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Так, враховуючи загальну тривалість провадження по даній справі, належне забезпечення з боку суду можливості позивача та відповідача для реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом звязку) відповідних доказів до суду, за цих підстав суд дійшов висновку про можливість розглянути спір за наявними в справі матеріалами, у цьому судовому засіданні.

Статтею 69 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Ґрунтуючись на приписах означеної норми процесуального законодавства, зважаючи на надання позивачем та відповідачем витребуваних документів, в обсязі, що є достатнім для розгляду справи по суті, а також враховуючи мету такого відкладення та часу, який сплинув від дня звернення, суд не вбачає за доцільним у вчиненні означеної процесуальної дії та відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про продовження строку розгляду справи №4-433 від 17.08.2015р.

Дослідив матеріали справи та оцінив подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з такого.

За приписами статей 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

Відповідно до вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовими доказами за визначенням статей 32-38 Господарського процесуального кодексу України слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства , але за аналогією породжують цивільні права і обовязки.

Згідно із ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

20.01.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання» (далі-Постачальник) та Державне підприємство «Укршахтгідрозахист» (далі-Споживач) укладено договір про закупівлю (постачання) електричної енергії за державні кошти №299 (23/14), згідно з яким Постачальник зобовязується у 2014р. поставити Споживачу електричну енергію (ДКПП 016:2010 35.11.1) для забезпечення потреб електричних установок Споживача з загальною дозволеною потужністю 136,9 кВт, величини якої по кожному обєкту визначені у додатку до договору «Відомості про розрахункові засоби обліку електричної енергії Споживача», а Споживач оплатити Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами договору та додатками до договору, що є його невідємною частиною (п.1.1 договору).

Договір діє до 31.12.2014р. Відповідно до ст.631 Цивільного кодексу України умови договору розповсюджуються на відносини між сторонами, які виникли з 01.01.2014р. (п.13.1 договору).

Дія договору може продовжуватись на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20% від суми, визначеної у п.3.1 договору, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку (п.13.4).

Як вбачається з матеріалів справи, у період, за який виник спір, на правовідношення сторін розповсюджуються положення наведеного договору, що ними не заперечується.

За умовами вказаного договору Постачальник, зокрема, зобовязався постачати Споживачу електроенергію, як різновид товару в обсягах, визначених додатком «Обсяги постачання електричної енергії Споживачу та субспоживачу», з урахуванням вимог р.9 та умов р.10 Договору; згідно з категорією струмоприймачів Споживача відповідно до Правил улаштування електроустановок (далі-ПУЕ) та гарантованого рівня надійності електропостачання схем електропостачання, визначених додатком «Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін» (п.6.3.2 договору), а Споживач зобовязався, зокрема, сплачувати своєчасно та в повному обсязі за поставлену електричну енергію; оформляти результати визначення величини спожитої електричної енергії відповідно до додатку «Форма «Акт про зняття показів розрахункових засобів обліку електричної енергії» та направляти уповноваженого представника для подання Акту про зняття показів розрахункових засобів обліку електричної енергії за розрахунковий період і отримання рахунків для здійснення остаточного розрахунку за спожиту електроенергію та інших платежів, передбачених договором; оплачувати Постачальнику вартість електричної енергії за діючими роздрібними тарифами, встановленими відповідно до Умов та Правил здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної електроенергії за регульованим тарифом, та здійснювати інші платежі згідно з умовами додатку «Порядок розрахунків»; здійснювати компенсацію перетікань реактивної електричної енергії та сплачувати плату за перетікання реактивної електричної енергії між електричною мережею Постачальника та електричними установками Споживача згідно додатка «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії» (п.п.6.1.1, 6.1.4, 6.1.5, 6.1.6-6.1.7 договору).

Пунктом 8 додатку «Порядок розрахунків» до означеного правочину визначено: розрахунок за фактично спожиту у розрахунковому періоді активну електроенергію; за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності; за перетікання реактивної електричної енергії; оплату сум на відшкодування збитків; оплату пені, 3% річних та інфляційних нарахувань за порушення строків розрахунків, Споживач здійснює на підставі наданих Постачальником рахунків протягом 10-ти операційних днів, починаючи з наступного дня після їх отримання.

Відповідно до п.4 вказаного додатку обсяг фактично спожитої Споживачем за розрахунковий період електричної енергії визначається на підставі даних розрахункового обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, і вказуються в Акті про зняття показів розрахункових засобів обліку електричної енергії. Обсяги фактично спожитої (поставленої) за розрахунковий період електричної енергії зазначається в акті про використану електричну енергію, що складається за формою, наведеною у додатку «Форма «Акт про використану електричну енергію».

Матеріали справи містять акти про зняття показів розрахункових засобів обліку електричної енергії та акти про використану електричну енергію за січень-лютий, жовтень-грудень 2014р., січень 2015р., що підписані сторонами та скріплені штампом підрозділу з боку відповідача. Згідно даних актів обсяги спожитої відповідачем електроенергії наступні:

- у січні 2014р.: активна електроенергія 35 802 кВт/год, перетікання реактивної електроенергії 21 816 кВАр/год;

- у лютому 2014р.: активна електроенергія 30 899 кВт/год, перетікання реактивної електроенергії - 19 061 кВАр/год;

- у жовтні 2014р.: активна електроенергія 2 971 кВт/год, перетікання реактивної електроенергії - 1 506 кВАр/год;

-у листопаді 2014р.: активна електроенергія 61 934 кВт/год, перетікання реактивної електроенергії 37 195 кВАр/год;

- у грудні 2014р.: активна електроенергія 16 506 кВт/год, перетікання реактивної електроенергії 10 649 кВАр/год;

- у січні 2015р.: активна електроенергія 3 693 кВт/год, перетікання реактивної електроенергії 1 336 кВАр/год.

З представлених суду доказів вбачається, що позивачем відповідачу виставлені рахунки за спожиту ним енергію відповідно до договору про закупівлю (постачання) електричної енергії за державні кошти №299 (23/14) від 20.01.2014р., спожиту у визначений спірний період.

Відповідно до ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з ч.ч.6, 7 ст.276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору.

З огляду на приписи ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із зазначеною нормою кореспондується й частина 1 статті 193 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).

Згідно п.5.1. Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996 р. (далі - ПКЕЕ) договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

Споживання електричної енергії без договору не допускається.

За умовами п. 6.1. ПКЕЕ, розрахунки споживача за використану електричну енергію здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору. Розрахунковий період становить один місяць, за винятком випадку, передбаченого пунктом 6.8 цих Правил. Обсяги електричної енергії, які підлягають оплаті, мають визначатися відповідно до даних розрахункового обліку електричної енергії про її фактичне споживання за винятком випадків, передбачених цими Правилами.

Положеннями пп.2 п.10.2. ПКЕЕ встановлено, що споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати обсяг спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання виконав належним чином, поставив відповідачеві за період січень-лютий, жовтень-грудень 2014р., січень 2015р. активної електричної енергії у обсязі 151 805 кВт/год та перетікання реактивної електричної енергії у обсязі 91 563 кВАр/год, а відповідач її прийняв без заперечень, що підтверджується відповідними актами.

Рахунки на оплату спожитої:

у січні 2014р. активної електроенергії на суму 43 742,65грн. та перетікання реактивної електроенергії на суму 1 166,24грн. (з урахуванням податку на додану вартість) отримано відповідачем 03.02.2014р.;

у лютому 2014р. активної електроенергії на суму 37 888,76грн. та перетікання реактивної електроенергії на суму 1 042,62грн. (з урахуванням податку на додану вартість) отримано відповідачем 03.03.2014р.;

у жовтні 2014р. активної електроенергії на суму 4 580,21 грн. та перетікання реактивної електроенергії на суму 101,63 грн., що у подальшому скорегована та визначена за «-10,60грн.», ПДВ до неї «-2,12грн.» у розмірі 88,91грн., отримано відповідачем 04.11.2014р.;

у листопаді 2014р. активної електроенергії на суму 89 158,60грн. та перетікання реактивної електроенергії на суму 2 384,46грн. (з урахуванням податку на додану вартість) отримано відповідачем 01.12.2014р.;

у грудні 2014р. активної електроенергії на суму 26 276,27грн. та перетікання реактивної електроенергії на суму 728,88грн. (з урахуванням податку на додану вартість) отримано відповідачем 02.01.2015р.;

у січні 2015р. активної електроенергії на суму 6 252,14грн. та перетікання реактивної електроенергії на суму 83,12грн. (з урахуванням податку на додану вартість) отримано відповідачем 02.02.2015р., про що свідчать відповідні відмітки на цих документах.

Разом з цим, відповідач розрахунки за спожиту активну електроенергію та перетікання реактивної електроенергії у визначений спірний період не здійснив.

Позивачем відомостей щодо оплати вартості отриманої активної електроенергії та послуг перетікання реактивної електроенергії у період січень-лютий, жовтень-грудень 2014р., січень 2015р. суду не надано.

Так, приймаючи до уваги викладені обставини справи, вбачається, що позивачем належним чином доведено факт виконання обовязку щодо поставки активної електроенергії за спірним правочином протягом січня-лютого, жовтня-грудня 2014р., січня 2015р. загальною вартістю 207 898,63грн., а також послуги перетікання реактивної електроенергії вартістю 5 494,23грн. та невиконання відповідачем в порушення статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, цього грошового зобовязання у встановлені договором строки.

Відповідачем доказів, що свідчать про сплату цієї суми заборгованості в повному обсязі чи частково у період розгляду або до початку розгляду справи суду не представлено.

Зі змісту відзиву №4-500 від 21.09.2015р. на позовну заяву (доповнення до відзиву від 17.08.2015р.), відповідачем позовні вимоги у частині суми основного боргу, інфляційних нарахувань, 3% річних та пені, визнано у повному обсязі.

Відповідно до ч.5 ст.22 Господарського процесуального кодексу України, відповідач має право визнати позов повністю або частково. При цьому, згідно ч.6 цієї статті суд не приймає визнання позову, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронюваних законом інтересів.

За змістом ч.5 ст. 78 Господарського процесуального кодексу України, визнання позову відповідачем є підставою для прийняття рішення про задоволення позову за умови, якщо дії відповідача не суперечать законодавству і не порушують охоронюваних інтересів інших осіб.

В контексті означених норм, суд зауважує на наступному.

По-перше, визнання позову опосередковано належною письмовою формою, визначеною ч.1 ст.78 Господарського процесуального кодексу України.

По-друге, визнання позову здійснено уповноваженою на вчинення такої процесуальної дії особою ОСОБА_1 (на підставі довіреності №1 від 03.07.2015р.).

По-третє, сторонами у розглядуваних правовідносинах є лише позивач та відповідач, отже, судом не вбачається підстав для порушення прав і обовязків інших осіб внаслідок визнання відповідачем грошових вимог позивача за вказаними правовідносинами.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення сум основного боргу у повному обсязі.

Прострочення відповідачем грошового зобовязання на підставі статті 625 Цивільного кодексу України тягне за собою обовязок сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних з простроченої суми за весь час несвоєчасного виконання обовязку щодо сплати відповідних сум, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Підпунктом 7.4.1 п.7.4 договору про закупівлю (постачання) електричної енергії сторони обумовили, що у разі, зокрема, порушення Споживачем строку розрахунку за активну електричну енергію, строку внесення плати за перетікання реактивної електроенергії нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, діючої в період, за який сплачується пеня від розміру простроченого платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до ч.3 п.8 додатку «Порядок розрахунків» до договору встановлено, що датою оплати рахунка (здійснення розрахунку) визначається датою, на яку були зараховані кошти на поточні рахунки Постачальника.

За розрахунком позивача загальна сума інфляційних витрат за прострочення основного зобовязання становить 19 438,33 грн. (нарахування здійснено за період лютий-грудень 2014р. за зобовязаннями січня-лютого, жовтня-листопада 2014р. на суми в сукупності, по-мірі їх виникнення).

За приписами ч.2 п.3.1 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» №14 від 17.12.2013р. (зі змінами та доповненнями) інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р; цього листа вміщено в газеті «Бизнес» від 29.09.1997 № 39, а також в інформаційно-пошукових системах «Законодавство» і «Ліга» (п.3.2 означеної Постанови).

Тобто, з викладеного слідує, базою для нарахування є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями та яка є існуючою на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, за який розраховуються інфляційні є прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція, дефляція.

Відтак, оскільки платіж за зобовязаннями січня 2014р. зі сплати активної електроенергії та перетікання реактивної електроенергії у загальній сумі 44 908,89грн. повинен бути здійснений не пізніше 17.02.2014р., період прострочення для нарахування інфляційних витрат за ним починається з березня 2014р., кінцевим місяцем є грудень 2014р. (термін визначений позивачем у розрахунку);

за зобовязаннями лютого 2014р. зі сплати активної електроенергії та перетікання реактивної електроенергії у загальній сумі 38 931,38 грн. повинен бути здійснений не пізніше 17.03.2014р., період прострочення для нарахування інфляційних витрат за ним починається з квітня 2014р., кінцевим місяцем є грудень 2014р. (термін визначений позивачем у розрахунку);

за зобовязаннями жовтня 2014р. зі сплати активної електроенергії та перетікання реактивної електроенергії у загальній сумі 4 669,12 грн. (з урахуванням коригування) повинен бути здійснений не пізніше 18.11.2014р., період прострочення для нарахування інфляційних витрат є грудень 2014р. (з огляду на визначений позивачем граничний період розрахунку цих вимог);

за зобовязаннями листопада 2014р. зі сплати активної електроенергії та перетікання реактивної електроенергії у загальній сумі 91 543,06 грн. повинен бути здійснений не пізніше 15.12.2014р., період прострочення для нарахування інфляційних витрат за ним починається з січня 2015р., отже у визначений позивачем період інфляційні процеси не відбулись

Здійснив перерахунок інфляційних витрат, за допомогою програми «Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛІГА:ЗАКОН», у межах визначеного періоду, суд дійшов висновку про їх часткове задоволення у загальному розмірі 19 120,52грн.

3% річних 2 740,82 грн. (фактично нараховані за період з 17.02.2014р. по 01.02.2015р. за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті активної електроенергії та перетікання реактивної електроенергії за період січень-лютий, жовтень грудень 2014р. на суми в сукупності, по-мірі їх виникнення);

Разом з цим, як вже було зазначено, рахунок має бути оплачений Споживачем протягом 10 операційних днів, починаючи з наступного дня після його отримання.

З урахуванням викладеного, судом здійснено розрахунок 3% річних, за результатами якого встановлено, невідповідність дійсним обставинам нарахування позивачем в частині визначення цих вимог щодо наявної заборгованості за жовтень 2014р. та невірно вказано перший день прострочення.

Так, належним виконанням обовязку з оплати вартості спожитої відповідачем активної електроенергії та перетікання реактивної електроенергії у січні 2014р. є сплата останнім грошових коштів за відповідними рахунками у загальному розмірі 44 908,89 грн. по 17.02.2014р., оскільки 08,09,15 та 16 лютого 2014р. не є операційними днями;

у лютому 2014р. є сплата останнім грошових коштів за відповідними рахунками у загальному розмірі 38 931,38 грн. по 17.03.2014р., оскільки 08,09,15 та 16 березня 2014р. не є операційними днями;

у жовтні 2014р. є сплата останнім грошових коштів за відповідним рахунком у загальному розмірі 4 669,12 грн. (з урахуванням здійсненого корегування) по 18.11.2014р., оскільки 08,09,15 та 16 листопада 2014р. не є операційними днями;

у листопаді 2014р. є сплата останнім грошових коштів за відповідним рахунком у загальному розмірі 91 543,06 грн. по 15.12.2014р., оскільки 06,07,13 та 14 грудня 2014 не є операційними днями;

у грудні 2014р. є сплата останнім грошових коштів за відповідним рахунком у загальному розмірі 27 005,15 грн. по 17.01.2015р., оскільки 03,04,07,10 та 11 січня 2015р. не є операційними днями.

Отже, у разі невиконання грошового зобовязання за договором про (закупівлю) постачання електричної енергії за державні кошти №299 23/14 від 20.01.2014р. у наведений термін, наступний за ним день - є першим днем прострочення.

Враховуючи наведене та перевіривши арифметичний розрахунок даних позовних вимог, враховуючи граничний термін розрахунку 01.02.2015р. встановлений позивачем, суд дійшов висновку про їх часткове задоволення, а саме у загальному розмірі 2 738,59грн.

Як вже було зазначено вище, п.п.7.4.1 п.7.4 договору визначено відповідальність за внесення платежів, передбачених умовами цього правочину, з порушенням строків оплати, що полягає у сплаті Споживачем Постачальнику пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, діючої в період, за який сплачується пеня від розміру простроченого платежу за кожен день прострочення.

За розрахунком позивача загальна сума пені за прострочення основного зобовязання становить 6 003,56 грн. (нарахована за період з 27.07.2014р. по 17.08.2014р. за зобовязаннями січня 2014р., за період з 27.07.2014р. по 17.09.2014р. за зобовязаннями лютого 2014р., за період з 18.11.2014р. по 16.01.2015р. за зобовязаннями жовтня 2014р., за період з 15.12.2014р. по 16.01.2015р. за зобовязаннями листопада 2014р. та за період з 16.01.2015р. по 01.02.2015р.).

Згідно Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.6 ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За змістом п.1 ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Враховуючи наведене та встановлене вище, здійснено перерахунок даних позовних вимог, враховуючи кінцеву дату розрахунку та не виходячи за межі періоду, визначеного позивачем, за результатами якого суд дійшов висновку про їх часткове задоволення в загальній сумі 4 859,23 грн.

З огляду на викладені обставини, визнання відповідачем вимог в частині нарахованих 3% річних, інфляційних витрат та пені у повному обсязі порушує у першу чергу права і охоронювані законом інтереси останнього, а отже визнання позову у цій частині не приймається судом.

Заперечення відповідача в частині відсутності вини у неналежному виконанні зобовязань по сплаті за отриману електроенергію протягом січня-лютого, жовтня-грудня 2014р., січня 2015р. до уваги судом не прийнято, оскільки ці твердження не підтверджено доказами у розумінні приписів господарського процесуального законодавства.

Разом з цим, посилаючись на перевищення споживачем у листопаді 2013р. обсягу договірної величини споживання електричної енергії, позивач просить стягнути 32 657,91грн.

Порядок визначення та узгодження договірних величин споживання електричної енергії та потужності викладений сторонами у розділі 9 означеного договору.

Згідно п.9.1 договору, договірні величини споживання електричної енергії визначаються у додатках «Обсяги постачання електричної енергії Споживачу та субспоживачам» на підставі відомості Споживача про обсяги очікуваного споживання електричної енергії для кожної площадки вимірювання за місяцями року, яка надається Споживачем Постачальнику не пізніше ніж за 45 днів до початку року.

Відповідно до додатку «Обсяги постачання електричної енергії Споживачу та субспоживачам. Договірні величини споживання електричної енергії Споживачем» на 2014рік, узгодженими величинами споживання електричної енергії на листопад 2014р. є 34710 кВт/год.

Пунктом 4.4 ПКЕЕ, передбачено, що Споживач має право протягом розрахункового періоду звернутися до постачальника електричної енергії за регульованим тарифом із заявою щодо коригування договірної величини споживання електричної енергії. Дане кореспондується із положеннями р.9 договору.

З матеріалів справи та пояснень представника позивача вбачається, що відповідач не звертався до позивача із заявою про коригування (збільшення) договірних величин споживання електричної енергії на спірний період, і іншого відповідачем по справі не доведено.

За наведених вище обставин, суд дійшов висновку, що договірна величина споживання електричної енергії, яка узгоджена сторонами в установленому порядку у відповідності до приписів чинного законодавства на грудень 2014р. становить 34710 кВт/год.

Відповідно до п.6.14 ПКЕЕ, перевищення договірної величини споживання електричної енергії визначається під час підбиття підсумків розрахункового періоду на основі підтверджених сторонами даних розрахункового обліку електричної енергії або акта прийняття-передавання електричної енергії.

Згідно двосторонніх актів про зняття показів розрахункових засобів обліку електричної енергії та про використану електричну енергію за листопад 2014р., який підписано обома сторонами, відповідач фактично спожив 61 934 кВт/год.

На виконання умов договору постачальник виставив відповідачу рахунок №299/468/07-КМ/11/4 від 01.12.2014р. на оплату суми вартості за перевищення договірної величини електроспоживання за листопад 2014р. на суму 32657,91 грн. без податку на додану вартість, про що свідчить відповідна відмітки на цьому документі, а саме означений рахунок отриманий відповідачем 01.12.2014р.

Статтею 26 Закону України «Про електроенергетику», споживачі (крім населення, професійно-технічних навчальних закладів та вищих навчальних закладів I -IV рівнів акредитації державної і комунальної форм власності) у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

Відповідно до п.6.16. ПКЕЕ, обсяг перевищення договірних величин споживання електричної енергії та/або величини потужності протягом розрахункового періоду оплачується споживачами постачальнику електричної енергії за регульованим тарифом відповідно до законодавства України та договору.

Вказаний вище рахунок на момент розгляду справи відповідачем не оплачений, у зв'язку з чим за ним перед позивачем є наявним грошове зобов'язання з оплати вартості обсягів перевищення договірних величин електроспоживання у листопаді 2014р. в розмірі 32 657,91 грн., що підтверджено матеріалами справи.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заявлена до стягнення сума боргу за перевищення договірної величини електроспоживання у розмірі 32 657,91 грн. підтверджена матеріалами справи та підлягає стягненню у повному обсязі.

Судові витрати підлягають розподілу з урахуванням норм статті 49 Господарського процесуального кодексу України та покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, під час розгляду справи судом встановлено, що при подачі позову до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 5 605,00 грн. згідно платіжного доручення №561 від 02.07.2015р., що перевищує розмір судового збору, встановлений для даної категорії спорів.

Таким чином, згідно ст.7 Закону України «Про судовий збір» надлишково сплачений позивачем судовий збір в сумі 120,33 грн. підлягає поверненню останньому з державного бюджету України.

Враховуючи зазначене та керуючись ст.ст.1, 4-2, 4-3, 22, 32-38, 43, 49, 78, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання», м.Луганськ, звернулося до господарського суду Луганської області з позовом до відповідача, Державного підприємства «Укршахтгідрозахист», м.Димитров Донецької області, про стягнення 274 233,48 грн., у тому числі 207898,63 грн. суми боргу за спожиту активну електричну енергію за період січень 2014р. січень 2015р., 5494,23грн. по компенсації перетоків реактивної електроенергії за період січень 2014р. січень 2015р., 32657,91грн. перевищення договірних величин споживання електричної енергії, 2740,82 грн. 3% річних, 19438,33 грн. інфляційних нарахувань та 6003,56грн. пені за несвоєчасно сплачену електроенергію, задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Укршахтгідрозахист» (85322, Донецька область, м.Димитров, вул.Ватутіна, б.18, , п/р6897, 2457 у ДК ДКСУ Донецької області, МФО 834016) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання» (91021, Луганська область, м.Луганськ, квартал Гайового, б.35а, фактична адреса: 92702, м.Старобільськ, вул.Горького, б.123, адреса для листування: Сватівський РЕМ 92900, Луганська область, м.Кремінна, вул.Гастелло, 1а, ) 272 769,11 грн., у тому числі: 207898,63грн. суми боргу за спожиту активну електричну енергію за період січень 2014р. січень 2015р. на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання 60 у ЛОУ ВАТ «Ощадбанк», МФО 304665; 5494,23грн. сума по компенсації перетоків реактивної електроенергії за період січень 2014р. січень 2015р., 32657,91грн. перевищення договірних величин споживання електричної енергії, 2738,59 грн. 3% річних, 19120,52 грн. інфляційних нарахувань та 4859,23грн. пені за несвоєчасно сплачену електроенергію на поточний рахунок НОМЕР_1 в ЛОД ВАТ «Райффайзен банк Аваль», МФО304007, а також відшкодування сплаченого судового збору в сумі 5 455,38 грн.

3. Повернути з державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання» (91021, Луганська область, м.Луганськ, квартал Гайового, б.35а, фактична адреса: 92702, м.Старобільськ, вул.Горького, б.123, адреса для листування: Сватівський РЕМ 92900, Луганська область, м.Кремінна, вул.Гастелло, 1а, , поточний рахунок НОМЕР_1 в ЛОД ВАТ «Райффайзен банк Аваль», МФО304007) надлишково сплачений судовий збір в сумі 120,33грн.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. В судовому засіданні 24.09.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

7. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його оголошення. Зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.ст.84, 85 Господарського процесуального кодексу України.

8. Повний текст рішення складено та підписано 28.09.2015р.

Суддя О.В. Кротінова