ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.09.2015р. Справа №905/979/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго», м.Краматорськ,

до відповідача: Управління державної автомобільної інспекції ГУМВС України в Донецькій області, м.Маріуполь,

пр стягнення 23018,43 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Бикова Я.М.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_1 за дов.

від відповідача: не зявився

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго», м.Краматорськ звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Управління державної автомобільної інспекції ГУМВС України в Донецькій області, м.Маріуполь про стягнення боргу за перевищення договірних величин споживання електроенергії у квітні-вересні 2014 року у розмірі 23018,43 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору №647/7.163 від 01.01.2003р. на поставку електричної енергії в частині перевищення договірних величин споживання електроенергії у квітні-вересні 2014 року.

Відповідач в судові засідання не зявився, будь-яких пояснень по суті спору не надав, витребуваних судом документів не представив, про розгляд справи №905/979/15 був обізнаний, про що свідчать наявні у матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №879, телефонограми №226 від 23.07.2015р., №417 від 31.08.2015р., №417/1 від 31.08.2015р.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобовязують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 зазначеного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п.3.9.2 постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За висновками суду, незважаючи на те, що відповідач, зокрема, у судове засідання 21.09.2015р. на виклик суду не зявився, справа може бути розглянута за наявними в ній документами у відповідності до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка вказаного учасника судового процесу не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобовязання виникають, зокрема, з договору.

Згідно із ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Як свідчать матеріали справи, 01.01.2003р. між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) було підписано договір №647/7.163 на поставку електричної енергії (з урахуванням змісту додаткової угоди від 03.01.2003р.), згідно із п.1.1 якого постачальник електричної енергії постачає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує постачальнику її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатків до нього.

Відповідно до розділу 5 договору №647/7.163 від 01.01.2003р. останній укладено на строк до 31.12.2003р., набирає чинності з дня його підписання та вважається продовженим, якщо за місяць до закінчення строку дії договору не надійде заяви однієї із сторін про відмову від договору або його перегляд.

Приймаючи до уваги, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази припинення дії спірного правочину, враховуючи зміст пояснень позивача, які були надані у судовому засіданні 21.09.2015р., суд дійшов висновку, що зобовязання сторін за вказаною угодою автоматично продовжувались кожний наступний рік та були чинними на момент виникнення спірних правовідносин.

Додатком №8 «Договірні величини споживання електричної енергії» до договору №647/7.163 від 01.01.2003р. було встановлено обсяг постачання електричної енергії у квітні 3,43 тис. кВт/год, у травні 0 тис. кВт/год, у червні 0 тис. кВт/год, у липні 0 тис. кВт/год, у серпні 0 тис. кВт/год, у вересні 0 тис. кВт/год.

При цьому, як свідчать наявні у матеріалах справи акти прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії), у квітні-вересні 2014 року споживачем було одержано, зокрема, активну електроенергію на суму 31871,48 грн:

- квітень 2014 року 8245,98 грн (6656 кВт/год),

- травень 2014 року 5280,59 грн (4067 кВт/год),

- червень 2014 року 5165,14 грн (3796 кВт/год),

- липень 2014 року 4490,58 грн (3155 кВт/год),

- серпень 2014 року 5027,17 грн (3532 кВт/год),

- вересень 2014 року 3662,02 грн (2474 кВт/год).

Таким чином, господарським судом встановлено наявність обставин перевищення відповідачем договірних величин енергоспоживання за договором №647/7.163 від 01.01.2003р. у квітні-вересні 2014 року.

Згідно із вимогами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.4.2.2 договору №647/7.163 від 01.01.2003р. за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, зафіксованих в цьому договорі, споживач сплачує постачальнику пятикратну вартість різниці фактично спожитої та договірної величини.

Одночасно, за правилами ч.6 ст.26 Закону України «Про електроенергетику» у разі перевищення договірних величин електроспоживання споживач зобовязаний сплатити постачальнику двократну вартість різниці між фактично спожитою та встановленою договірною величиною електроспоживання.

Згідно із п.7 додатку №5 «Порядок розрахунків за електроенергію» до договору №647/7.163 від 01.01.2003р. у разі перевищення договірної величини споживання електричної потужності постачальник електричної енергії виписує споживачу окремий рахунок на суму підвищеної вартості різниці між найбільшою величиною потужності, що зафіксована у періоди контролю максимумів навантаження енергосистеми протягом розрахункового періоду, та договірною величиною електричної потужності відповідного розрахункового періоду, визначеної згідно з розділом 5 договору. Сума вартості перевищення договірної величини споживання електричної потужності розраховується як добуток значення перевищення договірної величини потужності на 2 та на тириф, встановлений НКРЕ України.

Відтак, з огляду на наявність обставин перевищення договірних величин енергоспоживання, позивач оформив та надав відповідачу наступні рахунки на компенсацію двократної вартості різниці між фактично спожитою та встановленою договірною величиною електроспоживання:

- №30/647.162704 від 29.04.2015р. на суму 3330,52 грн,

- №30/647.093825 від 26.05.20154. на суму 4400,49 грн,

- №30/647.105258 від 24.06.2015р. на суму 4304,28 грн,

- №30/647.105257 від 29.07.2014р. на суму 3742,15 грн,

- №30/647.071913 від 08.09.2014р. на суму 4189,31 грн,

- №30/647.094600 від 30.09.2014р. на суму 3051,68 грн,

Вказані документи отримані представником відповідача за довіреністю без зауважень та заперечень.

Згідно із п.9 додатку №5 «Порядок розрахунків за електроенергію» до договору №647/7.163 від 01.01.2003р. розрахунки за активну електричну енергію, в тому числі, за обсяги недорахованої електричної енергії, визначеної на підставі акта порушень споживачем ПКЕЕ, за перевищення договірних (граничних) величин споживання електричної енергії та потужності і перетікання реактивної електричної енергії та інші платежі, що передбачені даним договором здійснюються споживачем грошовими коштами на рахунки постачальника електричної енергії, які вказані в розділі 10 договору, у терміни, що не перевищують 5 операційних днів від дня отримання рахунку.

Проте, як вказує позивач, рахунки №30/647.162704 від 29.04.2015р., №30/647.093825 від 26.05.20154., №30/647.105258 від 24.06.2015р., №30/647.105257 від 29.07.2014р., №30/647.071913 від 08.09.2014р. на загальну суму 23018,43 грн не були оплачені Управлінням державної автомобільної інспекції ГУМВС України в Донецькій області.

Відповідачем всупереч вимог ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України наявності вказаних обставин не спростовано, доказів проведення оплати на суму 23018,43 грн не надано.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що позивач зобовязання за договором №647/7.163 від 01.01.2003р. виконав належним чином, враховуючи, що відповідачем порушені взяті на себе за спірним договором обовязки в частині строку їх виконання та у повному обсязі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з Управління державної автомобільної інспекції ГУМВС України в Донецькій області на користь позивача 23018,43 грн за перевищення договірних величин електроспоживання підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно із ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 1827 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго», м.Краматорськ до Управління державної автомобільної інспекції ГУМВС України в Донецькій області, м.Маріуполь про стягнення боргу за перевищення договірних величин споживання електроенергії у квітні-вересні 2014 року у розмірі 23018,43 грн.

Стягнути з Управління державної автомобільної інспекції ГУМВС України в Донецькій області (87535, Донецька обл., м.Маріуполь, Іллічівський район, вул.Нове Життя, буд.14, ) на користь Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» (84302, Донецька область, м.Краматорськ, вулиця Островського, буд.8, ) борг за перевищення договірних величин споживання електроенергії у квітні-вересні 2014 року 23018,43 грн, а також судовий збір в сумі 1827 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

У судовому засіданні 21.09.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 25.09.2015р.

Суддя Ю.О.Паляниця