РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2015Справа №910/28869/14

За позовом Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк"

До: 1. Корпорації "Феномен"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Бритиш Моторс Ураїна"

Про стягнення 2 740 167,18 доларів США та 2 697 919,67 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Представники сторін:

від позивача: Землянська Ю.О. представник за довіреністю № 7 від 06.01.15.

від відповідача-1: не з'явився

від відповідача-2: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Марфін Банк" (далі - позивач) звернулось до суду з позовною заявою про солідарне стягнення з Корпорації "Феномен" (далі - відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Бритиш Моторс Ураїна" (далі - відповідач-2) суми боргу в розмірі 2 740 167,18 доларів США та 2 697 919,67 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.14. позовні матеріали Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" були повернуті без розгляду.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.02.15. ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.12.14. було скасовано та повернуто справу № 910/28869/14 до Господарського суду міста Києва для вирішення питання про прийняття позовної заяви до провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.03.15. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі № 910/28869/14 та призначено її до розгляду.

Ухвалою від 27.03.15. провадження в справі № 910/28869/14 було зупинено до закінчення розгляду касаційної скарги Корпорації "Феномен" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.02.15. та повернення матеріалів справи до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.05.15. поновлено провадження у справі № 910/28869/14 та призначено її до розгляду.

Розпорядженням № 04-23/912 від 08.07.15. було призначено повторний автоматичний розподіл справи, відповідно до якого справу № 910/28869/14 передано на розгляд судді Ващенко Т.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.07.15. суддею Ващенко Т.М. було прийнято дану справу до свого провадження та призначено її до розгляду на 20.08.15.

Ухвалами суду від 20.08.15. та 02.09.15. розгляд справи відкладався на 02.09.15. та 15.09.15.

В судовому засіданні 15.09.15. позивачем підтримано свої позовні вимоги.

Відповідачі в судове засідання 15.09.15. не з'явились, вимоги ухвал суду в даній справі не виконали, письмового відзиву на позов та контррозрахунку ціни позову не надали, заяв чи клопотань не подали і не надіслали, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відомості про місцезнаходження відповідача є правомірними, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців на відповідача, що наданий позивачем, повідомлення про вручення поштових відправлень наявні в матеріалах справи.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи предмет спору, а також доказове наповнення матеріалів справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

При цьому, оскільки суд відкладав розгляд справи, надаючи можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд, враховуючи процесуальні строки розгляду спору, встановлені ст. 69 ГПК України, не знаходить підстав для повторного відкладення розгляду справи.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд в нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення у справі № 910/28869/14.

В судовому засіданні 15.09.15. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

30.09.11. між позивачем (далі - Банк) та відповідачем-1 (далі - Позичальник) було укладено кредитний договір № 00356/К (далі - Договір), відповідно до умов якого (п. 1.1) Банк зобов'язався надати Позичальнику грошові кошти у вигляді не поновлювальної кредитної лінії на суму 3 091 600,00 дол. США (далі - Кредит), а Позичальник зобов'язався прийняти, використати за цільовим призначенням та повернути банку Кредит, сплатити за користування Кредитом 11,0% річних, комісії, пені, штрафи та інші платежі, що будуть нараховані відповідно до умов Договору.

Відповідно до п. 1.3 Договору Банк відкриває Позичальнику кредитну лінію на строк з 30.09.11. по 27.09.12. включно з урахуванням умов п. п. 2.5, 2.5.1-2.5.8 Договору. Погашення Кредиту здійснюється відповідно до графіку погашення, передбаченого п. 2.5 Договору.

Згідно з п. 2.3 Договору видача кредиту відбувається шляхом перерахування грошових коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок Позичальника в іноземній валюті (доларах США) № 1840 у ЦВ Банку в м. Києві.

Пунктом 2.5 Договору сторонами погоджено порядок і строки повернення Кредиту.

Нарахування Банком процентів за користування Кредитом здійснюється, починаючи з дати виникнення фактичної заборгованості на рахунку, зазначеному у п. 2.2 Договору до дати повного погашення Кредиту. Проценти нараховуються на фактичний залишок заборгованості за Кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та 360 днів у році.

Проценти сплачуються Позичальником щомісяця з 26 числа, але не пізніше останнього робочого дня поточного місяця, і в день фактичного повного погашення Кредиту. Після закінчення передбаченого цим Договором строку кредитування проценти, нараховані за період прострочення до фактичного погашення Кредиту, позичальник сплачує в тому ж порядку, а у разі дострокового повного погашення заборгованості - в день фактичного погашення Кредиту. При несплаті процентів у зазначені терміни та строки, вони вважаються простроченими (п. 2.6 Договору).

Відповідно до п. 2.9 Договору у випадку, якщо дата погашення Кредиту, сплати процентів за користування Кредитом, комісії відповідно до Договору випадає на вихідний або святковий день, зазначені платежі повинні бути здійснені Позичальником не пізніше ніж у перший за ним робочий день.

Згідно з п. 2.11 Договору, при надходженні коштів у рахунок оплати зобов'язань Позичальника за Договором погашення зобов'язань Позичальника здійснюється у наступній черговості: сума процентів; сума комісій; сума неустойки; сума Кредиту. Погашення заборгованості у межах кожної серги відбувається залежно від терміну прострочення. В першу чергу погашаються прострочені платежі за кожним видом заборгованості. У другу чергу - поточні платежі за кожним видом заборгованості.

Положеннями п. 9.1 сторони погодили, що він набирає сили з моменту його підписання обома сторонами, скріплення підписів печатками, та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань.

З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов'язання за Договором щодо надання кредитних коштів виконав в повному обсязі, надавши Позичальнику 3 091 600,00 доларів США, що підтверджується меморіальними ордерами та реєстром документів по рахунку відповідача-1.

Проте, відповідач-1 свої зобов'язання за Договором щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів виконав неналежним чином, у зв'язку з чим в нього виникла наступна заборгованість станом на 12.12.14.:

- прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 2 412 722,00 доларів США, що еквівалентно станом на 12.12.14. за офіційним курсом НБУ 37 905 551,53 грн.;

- заборгованість за відсотками в розмірі 327 445,18 доларів США, що еквівалентно станом на 12.12.14. за офіційним курсом НБУ 5 144 392,99 грн.

30.09.11. між позивачем (далі - Кредитор) та відповідачем-2 (далі - Поручитель) було укладено договір поруки № 01306-СК (далі - Договір поруки), за умовами якого (п. 1.1) Поручитель поручився перед Кредитором за виконання Боржником (відповідач-1) зобов'язань за кредитним договором № 00356/К від 30.09.11. в повному обсязі в тому числі: по поверненню Кредиту, по сплаті процентів за користування кредитом, по сплаті можливих штрафних санкцій, передбачених Договором, по сплаті комісії за оформлення Договору.

Згідно з п. п. 1.3, 1.4 Договору поруки, у випадку порушення Боржником зобов'язань за Договором, Боржник та Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед Кредитором в тому ж розмірі, що і Боржник, включаючи сплату Кредиту, процентів за користування Кредитом, комісій, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. За Договором поруки Поручитель поручається перед Кредитором за виконання зобов'язань Боржника по всіх наданих Боржнику траншах за Кредитом.

Відповідно до п. 2.1 Договору поруки, забезпечене порукою зобов'язання Боржника Поручитель повинен виконати протягом 5-ти календарних днів з моменту отримання письмової вимоги Кредитора.

Договір поруки діє до повного виконання Боржником зобов'язань за Договором зі всіма додатковими угодами до нього та до повного виконання зобов'язань за Договором поруки зі всіма додатковими угодами до нього (п. 5.1).

У зв'язку з систематичним порушенням відповідачем-1 умов Договору, Банк направив Позичальнику та Поручителю вимоги № 502/04 від 19.06.14. та № 501/04 від 19.06.14. з вимогами дострокового погашення на підставі приписів п. 2.5 Договору заборгованості по Кредиту, процентам та з вимогою сплати нараховану пеню.

Однак, відповідачі залишили вказані вимоги без відповіді та реагування.

За таких обставин позивач звернувся до суду з вимогами до відповідачів, які виникли з умов кредитного договору № 00356/К від 30.09.11. та договору поруки № 01306-СК від 30.09.11.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідачі своїм правом на подачу письмового відзиву не скористались, письмових обґрунтувань своєї правової позиції у справі не надали.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У силу частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, норми якої кореспондуються із нормами статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Частиною 2 вказаної статті визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За своєю правовою природою укладений між позивачем і відповідачем-1 Договір є кредитним договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач-1 отримав відповідні кредитні кошти, однак у встановлений строк їх не повернув та порушив зобов'язання зі сплати процентів, а відповідач-2 свої зобов'язання за Договором поруки так само не виконав, відповідний борг, який існує на момент розгляду справи в суді, має бути стягнутий з відповідачів солідарно на користь позивача в судовому порядку.

За наявними матеріалами справи судом встановлено, що з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню солідарно прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 2 412 722,00 доларів США, що еквівалентно станом на 12.12.14. за офіційним курсом НБУ 37 905 551,53 грн. та заборгованість за відсотками в розмірі 327 445,18 доларів США, що еквівалентно станом на 12.12.14. за офіційним курсом НБУ 5 144 392,99 грн.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Одним із видів неустойки є пеня, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 551 ЦК України).

Згідно п.4.2 Договору у разі прострочення позичальником строків сплати процентів та комісій, визначених Договором, а також прострочення строків повернення кредитних коштів, позивач має право стягнути з відповідача пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Нарахування пені за кредитним договором не припиняється через шість місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано.

Положеннями Господарського кодексу України унормовано поняття штрафних санкцій. Так, штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1-2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

При порушенні Позичальником будь-яких термінів та строків повернення Кредиту (в тому числі при порушення термінів, передбачених графіком погашення, або при порушенні строку/терміну дострокового повернення Кредиту на вимогу Банку), з урахуванням умов п. п. 2.5, 2.5.1-2.5.8 Договору, несвоєчасної сплати процентів та комісій за користування Кредитом, Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБу, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми несплаченого платежу за кожний день прострочення (п. 5.2 Договору).

Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту та сплаті процентів за користування кредитом, яка становить 2 697 919, 67 грн. відповідно визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідачів.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 22, 32, 33, 44, 49, 75, ст. ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з Корпорації «Феномен» (01054, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, б. 63-а; ідентифікаційний код 20048285) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Бритиш Моторс Ураїна» (03069, м. Київ, вул. Кіровоградська, б. 21-А; ідентифікаційний код 31200706) на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» (68003, Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Леніна, б. 28; ідентифікаційний код 21650966) прострочену заборгованість за кредитом в розмірі 2 412 722 (два мільйони чотириста дванадцять тисяч сімсот двадцять два) доларів США 00 центів, що еквівалентно станом на 12.12.14. за офіційним курсом НБУ 37 905 551 (тридцять сям мільйонів дев'ятсот п'ять тисяч п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 53 коп., заборгованість за відсотками в розмірі 327 445 (триста двадцять сім тисяч чотириста п'ятдесят п'ять) доларів США 18 центів, що еквівалентно станом на 12.12.14. за офіційним курсом НБУ 5 144 392 (п'ять мільйонів сто сорок чотири тисячі) грн. 99 коп., 2 697 919 (два мільйоні шістсот дев'яносто сім тисяч дев'ятсот дев'ятнадцять) грн. 67 коп. пені та судовий збір в розмірі 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення його повного тексту і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Повне рішення складено 21.09.15.

Суддя Т.М. Ващенко