Господарський суд Чернігівської області
====================================================================================================================================================
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

" 22" вересня 2015 року Справа № 927/1097/15

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Цимбал-Нарожної М.П., розглянувши матеріали справи

за позовом: Дочірнього підприємства "Чернігівська механізована колона"

Публічного акціонерного товариства "Київсільелектро"

14037, вул. Інструментальна, 24, м.Чернігів;

до відповідача: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню

та газифікації "Чернігівгаз"

14000, вул. Любецька,68, м.Чернігів;

про зобов'язання вчинити дії;

за участю представників сторін:

від позивача: Миненко М.М. директор;

від відповідача:Чернінська Л.М. (дов. №103 від 07.04.2015) - представник, Савченко С.В. (дов. №04.09.2015)- заступн.голови правління;

в с т а н о в и в :

Дочірнє підприємство «Чернігівська механізована колона» Публічного акціонерного товариства «Київсільелектро» звернулось до господарського суду Чернігівської області з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» про зобов'язання останнього відновити постачання газу для потреб мешканців.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає наступне:

- між позивачем та відповідачем укладено договори на поставку природного газу, а саме: типовий договір №Т-ПР-213-1293 на розподіл природного газу (транспортування природного газу газорозподільними мережами) від 21.12.2012 та №ВЖ-Ч-23 на постачання природного газу населенню відомчого житлового фонду від 02.06.2014;

- відповідно до договору №ВЖ-Ч-23 на постачання природного газу населенню відомчого житлового фонду від 02.06.2014 відповідач здійснює постачання природного газу мешканцям гуртожитку по вул.Інструментальна, 24а у м.Чернігів;

- відповідачем нараховану позивачу заборгованість за втрати газу за червень-травень 2015року за договором №Т-ПР-213-1293 від 21.12.2012 та направлено попередження від 01.07.2015 про відключення газу з посиланням на типовий договір №Т-ПР-213-1293;

- відповідач, на думку позивача, безпідставно здійснив відключення постачання газу мешканцям гуртожитку, оскільки у відповідача відсутня заборгованість за договором №ВЖ-Ч-23 на постачання природного газу населенню відомчого житлового фонду від 02.06.2014;

- у зв'язку з вище вказаним позивачем подано позов про зобов'язання відповідача відновити постачання газу для потреб мешканців на підставі договору «ВЖ-Ч-23 від 02.06.2014.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 25.08.2015 порушено провадження у справі та розгляд справи призначено на 08.09.2015, після чого в судовому засіданні оголошувалась перерва до 22.09.2015, відповідно до ст.77 ГПК України.

Суд перейшов до розгляду спору по суті в судовому засіданні 08.09.2015.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує та просить суд в позові відмовити повністю.

В судовому засіданні 22.09.2015 представник позивача подав уточнення щодо предмету позову, в якому зазначає, що позовні вимоги стосуються зобов'язань ПАТ по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» своїх зобов'язань за договором №ВЖ-Ч-23 від 02.06.2014.

Представником відповідача подано додаткові пояснення по справі, у яких він зазначає наступне:

- укладені договори між ДП «Чернігівська механізована колона» ПАТ «Київсільелектро» звернулось до господарського суду Чернігівської області з позовом до ПАТ по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» на розподіл природного газу за № П-ПР-698К/Ч від 21.12.2012 та на постачання природного газу населенню відомчого житлового фонду №ВЖ-Ч-23 від 02.06.2014.

- вказані договори припинили свою дію з 01.07.2015;

- крім того, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі- НКРЕКП) №1640 від 28.05.2015 «Про анулювання ліцензій на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом», виданих в тому числі і ПАТ «Чернігівгаз», відповідно до Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» та Указу Президента України від 10.09.2014 №715 було анульовано ліцензіату ПАТ «Чернігівгаз» ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом з 01.07.2015.;

- Відповідно до постанови НКРЕКП №1644 від 28.05.2015 «Про видачу ліцензії на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом» ліцензіатом з постачання природного газу було визначено ТОВ «Чернігівгаз Збут» з видачею останньому ліцензії на території м.Чернігів та Чернігівської області терміном дії з 01.07.2015 по 30.06.2020.

Розглянувши подані позивачем і відповідачем документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне:

Відповідно до ч. 1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Так, між позивачем та відповідачем було укладено наступні договори:

21.12.2012 між ДП «Чернігівська механізована колона» ПАТ «Київсільелектро» та ПАТ по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» укладено договір на розподіл природного газу № Т-ПР-213-1293 (далі - Договір №Т-ПР-213-1293).

21.12.2012 між ДП «Чернігівська механізована колона» ПАТ «Київсільелектро» та ПАТ по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» укладено договір на постачання природного газу за регульованим тарифом природного газу № П-ПР-698 К/Ч (далі - Договір № П-ПР-698 К/Ч).

02.06.2014 між ДП «Чернігівська механізована колона» ПАТ «Київсільелектро» та ПАТ по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» укладено договір на постачання природного газу населенню відомчого житлового фонду №ВЖ-Ч-23 (далі - Договір №ВЖ-Ч-23).

Відповідно до п.1.1. Договору №Т-ПР-213-1293, газорозподільне підприємство зобов'язується надати Замовнику послугу з транспортування природного газу газорозподільними мережами до мережі балансової належності об'єктів Замовника або його споживачів (далі -пункт призначення) відповідно до «Актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін. Пункти призначення з переліком комерційних вузлів обліку газу (далі-вузли обліку) визначаються Сторонами в додатку 2 «Перелік комерційних вузлів обліку газу та газоспоживаючого обладнання» до цього Договору.

Відповідно до п.1.1. Договору № П-ПР-698 К/Ч, Постачальник протягом 2013 року здійснює Споживачу постачання природного газу в обсягах і порядку, передбачених Договором для забезпечення потреб Споживача, а Споживач сплачує Постачальнику вартість газу у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених Договором.

Відповідно до п.1.1. Договору №ВЖ-Ч-23, на який посилаються позивач, Постачальник постачає природний газ (далі-газ) Споживачу в обсягах і порядку, передбачених Договором для забезпечення потреб Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах,строках,порядку та на умовах,передбачених Договором.

Газ, що продається за цим Договором, використовується Споживачем виключно для населення відомчого житлового фонду, що знаходиться на балансі Споживача.

Відповідно до п.10.1., п.10.2. Договору №ВЖ-Ч-23, цей договір набирає чинності з 01.01.2014 укладається на строк до 31.12.2014 року. Договір вважається продовженим на аналогічний період, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. При цьому сторони мають переоформити усі додатки до договору, з визначенням планових обсягів газу на продовжений термін. Усі зміни та доповнення до Договору оформлюються письмово, підписуються уповноваженими особами та скріплюються печатками обох Сторін.

Як встановлено судом, відповідно до поданих позивачем документів, до договору № ВЖ-Ч-23 від 02.06.2014 сторонами було укладено Додаткову угоду №1 від 01.05.2014, Додаткову угоду №2 від 31.03.2015, Додаткову угоду №3 від 30.06.2015.

В матеріалах справи наявна Додаткова угода №3 від 30.06.2015 про розірвання договору №ВЖ-Ч-23 від 02.06.2014 на постачання природного газу населенню відомчого житлового фонду.

Відповідно до Додаткової угоди №3 від 30.06.2015, ПАТ по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» та ДП «Чернігівська механізована колона» ПАТ «Київсільелектро» уклали додаткову угоду про наступне:

- вважати договір №ВЖ-Ч-23 від 02.06.2014 таким, що припинив дію в частині поставки природного газу з 01.07.2015року;

- Викласти п.10.1. Договору в наступній редакції: «Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін і поширює дію на відносини, що фактично складались між Сторонами з 01.01.2014року, і діє в частині поставки газу до 30.06.2015року (включно), а в частині проведення розрахунків на газ - до їх повного здійснення».

- Дана додаткова угода складена у двох примірниках, по одному для кожної із Сторін, які мають однакову юридичну силу, набуває чинності з дати її підписання та скріплення печатками Сторін.

Відповідно до ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Таким чином, сторони Додатковою угодою №3 від 30.06.2015 до Договору № ВЖ-Ч-23 сторони змінили та припинили з 01.07.2015 строк дії зазначеного Договору, на умови якого посилається позивач в позовній заяві.

Факт підписання даної Додаткової угоди №3 та припинення дії Договору №ВЖ-Ч-23 від 02.06.2014 представник позивача не заперечував.

Як зазначає позивач у позовній заяві, заборгованість за Договором №ВЖ-Ч-23 у нього відсутня, а отже відповідач неправомірно припинив постачання природного газу, а тому просить суд зобов'язати ПАТ по газопостачання та газифікації «Чернігівгаз» відновити постачання газу для потреб мешканців гуртожитку по вул. Інструментальна,24а, м.Чернігів.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши подані сторонами документи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, виходячи з наступного:

Відповідно до п.1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності до п.п.2-6 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини; цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства; у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування; у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду; у випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

Позивач зазначав, що відповідач порушив його право на отримання природного газу за Договором №ВЖ-Ч-23 від 02.06.2014.

Станом на час подання позову (19.08.2015) Договір №ВЖ-Ч-23 від 02.06.2014 припинив свою дію 01.07.2015 за згодою обох сторін.

Відповідно до ст.14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства; особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї; виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства; особа може бути звільнена від цивільного обов'язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

Отже, на момент звернення позивача з позовом до суду у відповідача відсутній обов'язок по відновленню газопостачання на підставі Договору №ВЖ-Ч-23 від 02.06.2014.

Разом з тим, позивачем не зазначено інших підстав з яких у відповідача виникає обов'язок по постачанню природного газу.

Слід зазначити, що у зв'язку з анулюванням ліцензії, виданої ПАТ по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом, відповідно до Постанови НКРЕКП №1640 від 28.05.2015 «Про анулювання ліцензій на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом» та Указу Президента України від 10.09.2014 №715, відповідач не може виконувати зобов'язання по постачанню природного газу.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За змістом статей 33 і 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Виходячи з викладеного та враховуючи, що Договір №ВЖ-Ч-23 від 02.06.2014 припинив дію 01.07.2015 в частині зобов'язань відповідача щодо поставки природного газу, отже станом на час звернення з позовною заявою до суду у позивача відсутня підстава для звернення до суду з відповідним позовом до відповідача відновити постачання газу за Договором №ВЖ-Ч-23 від 02.06.2014.

Частиною 6 ст. 84 ГПК України передбачено, що в резолютивній частині рішення вказується про розподіл господарських витрат між сторонами, про повернення судового збору з бюджету.

Відповідно ст.49 ГПК України, суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно статті 49 ГПК України та Закону України „Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674-VI, господарський суд вважає за необхідне витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Керуючись ст.49, ст.-ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

В позові відмовити повністю.

Суддя М.П. Цимбал-Нарожна

Повний текст рішення підписано 28 вересня 2015 року

Суддя М.П. Цимбал-Нарожна