ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2015 р. Справа № 922/3412/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Шевель О. В., суддя Пуль О.А. , суддя Фоміна В. О.

при секретарі Курченко В.А.

за участю представників:

позивача ОСОБА_1 (довіреність №953 від 26.12.14),

відповідача - ОСОБА_2 (довіреність №01-25/1159 від 20.03.15),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. №4314 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 03.08.15 у справі № 922/3412/15

за позовом ТОВ "Котельні лікарняного комплексу", м.Харків,

до Відділу освіти Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області, м.Богодухів Харківської області,

про стягнення 189032,18 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 03.08.15 (суддя Светлічний Ю.В.) позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача суму боргу за надані послуги з теплопостачання за період з листопада 2014р. по січень 2015р. - 118222,03 грн.; 3% річних у розмірі 1719,89 грн. за період з 16.12.14 по 10.06.15; інфляційні втрати у розмірі 41850,60 грн. за період з січня 2015р. по травень 2015р.; пеню - 27239,66 грн. за період з 16.12.14 по 10.06.15. Стягнуто з Відділу освіти Богодухівської районної державної адміністрації на користь ТОВ "Котельні лікарняного комплексу" судовий збір у розмірі 3780,64 грн.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення місцевим господарським судом норм процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, а саме - стягнути з відповідача суму боргу 118222,03 грн., а в інших вимогах відмовити.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 21.08.15 вказану апеляційну скаргу прийнято до провадження, призначено її розгляд на 22.09.15, запропоновано надати суду апеляційної інстанції: відповідачу - письмові пояснення з посиланням на відповідні норми чинного законодавства в обґрунтування своєї позиції у справі та докази на підтвердження фактів, викладених в апеляційній скарзі; позивачу - відзив на апеляційну скаргу з посиланням на відповідні норми чинного законодавства в обґрунтування своєї позиції у справі та докази на підтвердження своїх заперечень.

17.09.15 позивачем надано заперечення на апеляційну скаргу, в яких ТОВ "Котельні лікарняного комплексу", посилаючись на безпідставність доводів апелянта, просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Присутні в судовому засіданні 22.09.15 представники сторін підтримали викладену ними письмово правову позицію.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України на підставі наявних у справі доказів, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Між позивачем (теплопостачальна організація) та відповідачем (споживач) укладено договір про надання послуг № 2002/Т14/1 від 24.12.14 (далі договір), за яким позивач взяв на себе зобов'язання постачати в 2014 році відповідачу теплову енергію в потрібних йому обсягах, а відповідач зобов'язався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, встановлені договором.

Згідно з п. п. 4.2, 4.4 договору, споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду (яким є календарний місяць) самостійно, ініціативним дорученням сплачує енергопостачальній організації вартість зазначеної в додатку-1 до договору кількості теплової енергії з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків початок розрахункового періоду.

Пунктом 4.5 договору встановлено, що остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію відповідач здійснює до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим. У п.10.1 сторонами визначено, що договір діє до 31.12.14, а в частині розрахунків до їх повного здійснення.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами в ході апеляційного провадження, відповідно до умов договору позивач поставив теплову енергію в приміщення відповідача у повному обсязі та виконав свої обов'язки за договором, що підтверджується підписаними обома сторонами актами виконаних робіт, а саме: за листопад 2014р. на суму 118222,03 грн. (а.с.25); за грудень 2014 року на суму 352713,85 грн. (а.с.26); за січень 2015 року на суму 99960,61 грн. (а.с.26).

Однак відповідачем було оплачено послуги позивача не в повному обсязі, а саме сплачено відповідні суми за грудень 2014 року та січень 2015 року і не сплачено за листопад 2014 року, у зв'язку із чим виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 118222,03 грн. Таким чином, предметом розгляду в даній справі є стягнення з відповідача 118222,03 грн. заборгованості за листопад 2014 року, а також сум річних, інфляційних втрат та пені, нарахованих на суму основного боргу.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що місцевим господарським судом обґрунтовано, із посиланням на відповідні норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини (ст.ст.509, 525, ч.1 ст. 530, ст.ст.626, 629 ЦК України, ст. ст.174, 193 ГК України тощо), зроблено висновок про те, що сума основного боргу 118222,03 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Наявність вказаної заборгованості апелянт не заперечує та пояснює її виникнення наступними обставинами.

Відділом освіти Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області отримано від ТОВ "Котельні лікарняного комплексу" лист №756 від 22.10.14 (а.с.72) із пропозицією одночасно, в один день, припинити за згодою сторін дію договору та укласти новий договір з іншим постачальником - ТОВ "Дівайс". У вказаному листі позивачем зазначено, що до нього додається додаткова угода про припинення дії договору №2002/Т14. Вказана додаткова угода в матеріалах справи відсутня, доказів її підписання сторонами не надано. У судовому засіданні 22.09.15 представником відповідача зазначено, що йому не відомі обставини стосовно підписання або не підписання додаткової угоди; представником позивача пояснено, що таку додаткову угоду між сторонами укладено не було.

Згідно з поясненнями апелянта, відділом освіти Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області подано до органів державної казначейської служби повідомлення про те, що договір із ТОВ "Котельні лікарняного комплексу" розірвано, на доказ чого додано копію вищезгаданого листа №756 від 22.10.14. У звязку з даними обставинами казначейством не було проведено платіж відповідача позивачеві за фактично надані у листопаді 2014 року послуги. Водночас, за грудень 2014 року та січень 2015 року відповідні платежі проводилися, оскільки листом №924 від 05.12.14 (а.с.73) позивач повідомив відповідача, що лист №756 від 22.10.14 та додаткову угоду про розірвання договору про надання послуг централізованого опалення слід вважати недійсними (згідно з поясненнями представників сторін, відмову позивача від наміру розірвати договір було викликано тим, що ТОВ "Дівайс", запропоноване як новий постачальник, не змогло обґрунтувати ціну за свої послуги в ході проведеної відповідачем тендерної процедури).

У звязку з цим апелянт зазначає, що відділ освіти Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області не заперечує проти стягнення з нього суми основного боргу 118222,03 грн. за листопад 2014 року, але не згоден зі стягненням нарахованих на вказану суму річних, пені, та інфляційних - оскільки, на думку відповідача, виникнення заборгованості та її несплату було спричинено діями самого позивача, який, за твердженням апелянта, спочатку розірвав договір, а потім поновив його дію.

Надаючи оцінку вказаним аргументам відділу освіти Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 1 ч. 2 ст.11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст.193 ГК України, ст. 526 ЦК України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За змістом ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, не допускається.

Відповідно до ч.3 ст.214 ЦК України, відмова від правочину вчиняється у такій самій формі, в якій було вчинено правочин.

У п. 10 договору сторонами визначено, що договір припиняє свою дію у випадках: закінчення строку, на який він був укладений, якщо сторони виконали свої зобовязання; взаємної згоди сторін про його припинення; прийняття відповідного рішення господарським судом; ліквідації однієї із сторін. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представників сторін, станом на листопад 2014 року не існувало жодної з обставин, зазначених у даному пункті договору.

Отже, виходячи з вимог чинного законодавства та обставин даної справи, укладений між сторонами договір може вважатися розірваним (припиненим) виключно у разі наявності підписаної позивачем та відповідачем відповідної додаткової угоди, вчиненої в такій самій формі, що і основний договір. Зазначене також узгоджується з приписами ч.2 ст.34 ГПК України, згідно з якою обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, посилання відповідача на лист позивача №756 від 22.10.14, в якому відділу освіти Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області пропонується припинити дію договору з ТОВ "Котельні лікарняного комплексу" одночасно з укладенням договору із новим постачальником послуг (ТОВ "Дівайс"), а також на подальше проведення відповідачем тендерної процедури та надіслання до органів державної казначейської служби повідомлення про те, що договір із ТОВ "Котельні лікарняного комплексу" розірвано колегія суддів не вважає належними та допустимими доказами в розумінні ст.34 ГПК України, що могли б бути обґрунтуванням для висновків відповідача про припинення дії договору на листопад 2014 року (враховуючи також, що факту надання позивачем послуг у період з листопада 2014 року по січень 2015 та розміру заборгованості Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області перед ТОВ "Котельні лікарняного комплексу" за листопад 2014 року апелянт не заперечує).

Тому твердження апелянта про те, що позивачем в односторонньому порядку листом від №756 від 22.10.14 було розірвано договір, а листом від №924 від 05.12.14 поновлено його дію, колегія суддів вважає такими, що не узгоджуються з матеріалами справи та приписами чинного законодавства.

Окрім того, пунктом 8 укладеного між сторонами договору встановлено перелік обставин непереборної сили, з якого не вбачається, що дії органів казначейства можуть бути визнані обставиною, за якої сторони (зокрема, споживач, відділ освіти Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області) не несуть відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за договором.

Натомість Європейським судом з прав людини у рішеннях у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" (від 18.10.05) та у справі "Бакалов проти України" (від 30.11.04) вказано, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є виправданням бездіяльності. Зазначене також відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Вищого господарського суду України від 27.10.11 у справі 11/446.

Згідно зі ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Однак відповідачем не надано суду першої та апеляційної інстанції доказів вжиття ним усіх заходів для належного виконання своїх зобовязань за укладеним з позивачем договором, умови якого були виконані ТОВ "Котельні лікарняного комплексу" своєчасно та в повному обсязі.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок сум 3% річних у розмірі 1719,89 грн. за період з 16.12.14 по 10.06.15; інфляційних втрат у розмірі 41850,60 грн. за період з січня 2015р. по травень 2015р., пені - 27239,66 грн. за період з 16.12.14 по 10.06.15 (а.с.10), які нараховані на суму основного боргу за листопад 2014 року (118222,03 грн.), колегія суддів дійшла висновку, що він є арифметично та методологічно вірним, відповідає приписам чинного законодавства та умовам укладеного між сторонами договору (зокрема, п.7.2.3), отже місцевим господарським судом правомірно, із посиланням на ч.1 ст. 216, ст.217, ч.1 ст. 230 ГК України, ч.1 та ч.3 ст.549, ч.2 ст.625 ЦК України, ст.3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань зроблено висновок про те, що вказані суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Будь-яких контррозрахунків та заперечень щодо методики нарахування вказаних сум відповідачем суду першої та апеляційної інстанції не надано.

Посилання апелянта на те, що позов про стягнення з відділу освіти Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області заборгованості за листопад 2014 року було подано ТОВ "Котельні лікарняного комплексу" лише у червні 2015 року (що призвело до збільшення суми позову за рахунок вищевказаних нарахувань), колегія суддів також відхиляє як необґрунтовані, оскільки зазначене є правом позивача, який станом на дату подання позову не отримав оплати за послуги, надані ним у листопаді 2014 року. Таким чином, стягнення спірних сум є способом захисту майнового права та інтересу ТОВ "Котельні лікарняного комплексу" як кредитора у даних правовідносинах про що обґрунтовано зазначено місцевим господарським судом в оскаржуваному рішенні.

Твердження відділу освіти Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області про те, що місцевим господарським судом було позбавлено відповідача можливості надати відповідні пояснення та докази, спростовуються матеріалами справи. Так, ухвалу господарського суду від 15.06.15 про порушення провадження у справі та призначення її до розгляду на 03.08.15 було отримано відповідачем 18.06.15, що підтверджується відповідним повідомленням відділення звязку (а.с.42) тобто місцевим господарським судом, у відповідності до приписів ч.3 ст.4-3 ГПК України, було створено сторонам необхідні для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства належним чином повідомлено сторони про час та місце судового засідання і надано їм достатньо часу для мотивування та документального підтвердження своєї правової позиції у справі в порядку ст.33 ГПК України.

Однак протягом вказаного часу відповідач не надав суду першої інстанції пояснень та доказів, що, на його думку, мають значення для вирішення спору, та всупереч вимогам ч.1 ст.101 ГПК України не обґрунтував в ході апеляційного провадження неможливості їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Посилання відділу освіти Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області на запізнення його представника в судове засідання 03.08.15, на думку суду апеляційної інстанції такою обєктивною причиною не є.

Крім того, як уже зазначалося, надані відповідачем суду апеляційної інстанції докази (листи позивача №756 від 22.10.14. та №924 від 05.12.14) не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для задоволення апеляційних вимог.

Інших доводів в обґрунтування апеляційної скарги відповідачем не наведено.

Отже, здійснивши апеляційний перегляд оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що викладені в апеляційній скарзі твердження зроблені при довільному трактуванні обставин справи та норм чинного законодавства, аргументи заявника скарги ґрунтуються на припущеннях, на їх підтвердження не надано відповідно до статей 33, 36 Господарського процесуального кодексу України доказів з посиланням на конкретні норми матеріального та процесуального права, які б спростовували висновки місцевого господарського суду і могли б бути підставою для скасування оскарженого судового рішення.

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення слід залишити без змін.

З огляду на викладене, керуючись статтями 33, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 03.08.15 у справі №922/3412/15 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 23.09.15

Головуючий суддя Шевель О. В.

Суддя Пуль О.А.

Суддя Фоміна В. О.