ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.09.15р. Справа № 904/7812/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК " Дніпрообленерго", м. Дніпропетровськ

до Орджонікідзівського міського комунального підприємства "Орджонікідзетеплоенерго", м. Орджонікідзе Дніпропетровської області

про стягнення 10753022 грн 54 коп. за договором № 6-1 про постачання електричної енергії від 25.07.2002

Суддя Воронько В.Д.

Представники:

від позивача: провідний юрисконсульт ОСОБА_1, довіреність №181/1001 від 12.05.2015;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

31.08.2015 Публічне акціонерне товариство "ДТЕК" Дніпрообленерго" (далі ПАТ "ДТЕК" Дніпрообленерго", позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Орджонікідзівського міського комунального підприємства "Орджонікідзетеплоенерго" (далі ОМКП "Орджонікідзетеплоенерго", відповідач) про стягнення заборгованості за спожиту активну електричну енергію у сумі 6826930,79 грн, 3% річних в сумі 210883,35 грн, інфляційних нарахувань у сумі 3492059,87 грн та пені в сумі 223148,53 грн, нарахованих позивачем з посиланням на неналежне виконання відповідачем умов договору № № 6-1 про постачання електричної енергії від 25.07.2002 викладеного в редакції додаткової угоди № 2/13, укладеного між сторонами 23.01.2014.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем умов договору в частині повної та своєчасної оплати спожитої електричної енергії, через що позивачем і було нараховано 3% річних, інфляційні втрати та пеню.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 01.09.2015 порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 24.09.2015.

У судовому засіданні, призначеному на 24.09.2015, позивач повністю підтримав заявлені вимоги.

Відповідач відзив на позов не надав, участь свого повноважного представника не забезпечив у судове засідання, про дату, час і місце проведення судових засідань відповідач повідомлений належним чином за його місцезнаходженням згідно матеріалів справи.

З матеріалів справи вбачається, що ухвала суду надсилалась відповідачу за адресою, зазначеною в позовній заяві та за інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців: 53300, Дніпропетровська область, м. Орджонікідзе, вул. Тельмана, буд. 5.

Від відповідача повернулося рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання 04.09.2015 ухвали суду особою Чернецькою.

З огляду на викладене суд керується ч.1 ст.64 ГПК України, у якій зазначено, що ухвала про порушення провадження по справі надсилається зазначеним особам (сторонам) за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження по справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою вважається, що ухвала про порушення провадження по справі вручена їм належним чином.

Згідно до п.п. 3.9.1, 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п.3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи-підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців").

Згідно з ст.18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" від 15.05.2003 №755-IV якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Крім того, суд наголошує на тому, що ухвали суду від 28.07.2015, 11.08.2015 та 27.08.2015 були надіслані відповідачу завчасно, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958.

За таких обставин у суду маються достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідача про дату, час та місце судового слухання, але відповідач не скористалися своїм правом на участь його представника у судовому засіданні.

При цьому, стаття 22 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Враховуючи те, що норми статті 65 ГПК України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

У пункті 2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 роз'яснено: якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Так, справа розглядається за наявними в ній матеріалами, визнаними судом достатніми, в порядку статті 75 ГПК України.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

25.07.2002 між ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" (далі - постачальник) та ОМКП "Орджонікідзетеплоенерго" (далі - споживач) укладено договір № 6-1 про постачання електричної енергії, викладений в редакції додаткової угоди від 2/13 від 23.01.2014, відповідно до умов якого постачальник зобов'язаний постачати електроенергію споживачу, який, у свою чергу, повинен сплачувати за спожиту активну електроенергію та компенсувати втрати постачальника, які виникають через перетоки реактивної електроенергії, шляхом здійснення платежів на поточний рахунок ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго".

Позивач належним чином виконував свої зобов'язання за договором, що підтверджується актами про використану електроенергію ОМКП "Орджонікідзетеплоенерго" за період з червня 2013 року по березень 2015 року (а.с. 27-41).

Відповідно до додатку 3 до договору "Порядок розрахунків", споживач здійснює повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії за розрахунковий період один раз за фактичними показами засобів обліку електроенергії згідно з виписаним та самостійно отриманим у постачальника рахунком.

Зазначеним додатком встановлено порядок розрахунків, відповідно до якого, споживач здійснює повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії за розрахунковий період на підставі рахунків, самостійно отриманих у постачальника протягом п'яти операційних днів з дня їх отримання.

На виконання умов договору позивач щомісяця надавав відповідачу рахунки на оплату за поставлену активну електроенергію (а.с. 42-56), що підтверджується реєстром виданих рахунків по активній електроенергії за період з червня 2013 року по березень 2015 року (а.с. 57-62), проте відповідач виставлені рахунки за спожиту активну електроенергію оплачував частково, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість перед позивачем за поставлену в період з червня 2013 року по березень 2015 року активну електроенергію у сумі 6826930,79 грн, за стягненням якої позивач і звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань) є, зокрема, договір.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Згідно ч.1, ч.2 ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобовязаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Статтями 26 Закону України "Про електроенергетику" передбачена обовязковість укладення договору на постачання теплової енергії між енергоспостачальником і споживачем та відповідальність споживача, якому електрична енергія постачається енергопостачальником, що здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, він зобов'язаний оплачувати її вартість виключно коштами шляхом їх перерахування на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника. У разі проведення споживачем розрахунків в інших формах та/або сплати коштів на інші рахунки такі кошти не враховуються як оплата спожитої електричної енергії.

Приписами ст.530 Цивільного кодексу України, зокрема, встановлено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобовязання, у відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, тобто неналежне виконання.

Факт поставки активної електричної енергії за період з червня 2013 року по березень 2015 року на загальну суму 6826930,79 грн доведено позивачем повністю та відповідачем не оспорено, що підтверджується актом звіряння взаємних розрахунків станом на 08.09.2015, підписаного обома сторонами та скріпленого печатками підприємств.

Згідно зі ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Стаття 216 Господарського кодексу України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно п.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 ст.549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 4.2.1. договору передбачено, що у разі несвоєчасних розрахунків споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, але не більше подвійної величини облікової ставки НБУ, яка діяла в той період, та 3% річних з простроченої суми. При цьому сума грошового зобов'язання за цим договором повинна бути оплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Таким чином позивачем правомірно нарахована відповідачу пеня за зобов'язаннями за січень 2015 за період з 10.02.2015 по 24.07.2015 в сумі 75800,27 грн, за зобов'язаннями за лютий 2015 за період з 10.03.2015 по 24.07.2015 в сумі 118766,75 грн, за зобов'язаннями за березень 2015 за період з 09.04.2015 по 24.07.2015 в сумі 28581,50 грн, що в загальній сумі, за розрахунком суду, складає 223148,52 грн (позивачем у власному розрахунку помилково заявлено суму пені у загальному розмірі 223148,53 грн).

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачена відповідальність за порушення грошового зобовязання, так, за цією нормою Цивільного кодексу України боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних нарахувань та 3% річних є обґрунтованими і підлягають задоволенню повністю, розрахунки яких наведено нижче:

- розрахунок інфляційних нарахувань у загальній сумі 3492059,87 грн:

Місяць заборгованостіСума боргуПеріод простроченняІндекс інфляції за період простроченняСума втрат від інфляції, грн
Червень 20131 173,9201.08.2013-24.07.2015176,40%896,83
Липень 2013812,4501,09.2013-24.07.2015177,64%630,78
Серпень 201337,1601,10.2013-24.07.2015177,64%28,85
Жовтень 2013590 143,8401.12.2013-24.07.2015176,58%451926,01
Листопад 2013671 344,6401.01.2014-24.07.2015175,70%508 210,95
Грудень 2013818 261,5701.02.2014-24.07.2015175,35%616 558.10
Лютий 2014790 020,2101.04.2014-24.07.2015170,55%557 373,43
Березень 2014584 578,0801.05.2014-24,07.2015165,10%380 580,10
Квітень 2014689,5101.06.2014-24.07.2015159,06%407,22
Жовтень 2014125 108,9501.12.2014-24.07.2015144,93%56 209,44
Листопад 2014775 295,8901.01.2015-24.07.2015140,71%315 601,09
Грудень 20141 185 541,0401.02.2015-24.07.2015136,48%432 442,82
Січень 201552 106,5701.03.2015-24,07.2015129,61%15 427,31
Лютий 2015860 628,6401.04.2015-24.07.2015116,97%146 083,38
Березень 2015371 188,3201.05.2015-24.07.2015102,61%9 683,56
Всього: 3 492 059,87
- розрахунок 3% річних у загальній сумі 210883,35 грн:

Місяць заборгованостіПрострочена сума, грн.Період простроченняПрострочення платежу, днівСума 3% річних, грн.
Червень 20131 173,9209.07.2013-24.07.201590387,13
Липень 2013812,4509.08.2013-24.07.201571547,75
Серпень 201337,1610.09.2013-24.07.20156852,09
Жовтень 2013590 143,8408.11.2013-24.07.15,61
Листопад 2013671 344,6410.12.2013-24.07.21,15
Грудень 2013818 261,5711.01.2014-24.07.29,70
Лютий 2014790 020,2113.03.2014-24.07.26,58
Березень 2014584 578,0809.04.2014-24.07.26,47
Квітень 2014689,5113.05.2014-24.07.201543924,88
Жовтень 2014125 108,9512.11.2014-24.07.2,43
Листопад 2014775 295,8909.12.2014-24.07.22,56
Грудень 20141 185 541,0410.01.2015-24.07.26,02
Січень 20151 291 357,3710.02.2015-03.04.2015525 519,23
52 106,5710.02.2015-24.07.,93
Лютий 2015860 628,6410.03.2015-24.07.1,65
Березень 2015371 188,3209.04.2015-24.07.,16
Всього: 210 883,35
На підставі викладеного, враховуючи матеріали справи позов підлягає частковому задоволенню в частині вимог про стягнення 6826930,79 грн заборгованості за спожиту активну електричну енергію, 210883,35 грн 3% річних, 3492059,87 грн інфляційних нарахувань на суму боргу, 223148,52 грн пені, в решті позову слід відмовити.

Судовий збір покладається на відповідача, згідно ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 546, 549, 611, 627,629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 230, 275 Господарського кодексу України та ст.ст. 44, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства "ДТЕК" Дніпрообленерго" до Орджонікідзівського міського комунального підприємства "Орджонікідзетеплоенерго" про стягнення 10753022,54 грн за договором № 6-1 про постачання електричної енергії від 25.07.2002 задовольнити частково.

2. Стягнути з Орджонікідзівського міського комунального підприємства "Орджонікідзетеплоенерго", 53300, Дніпропетровська область, м. Орджонікідзе, вул. Тельмана, буд. 5, код 02128106, на користь Публічного акціонерного товариства "ДТЕК" Дніпрообленерго", 49107, м. Дніпропетровськ, шосе Запорізьке, 22, код 23359034, -6826930,79 грн заборгованості за спожиту активну електричну енергію, 210883,35 грн 3% річних, 3492059,87 грн інфляційних нарахувань на суму боргу, 223148,52 грн пені, витрати по сплаті судового збору у сумі 73080,00 грн, про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В решті позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано - 28.09.2015.

Суддя В.Д. Воронько