КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2015 р. справа№ 910/11518/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Шапрана В.В.

Андрієнка В.В.

при секретарі: Ковальчуку Р.Ю.

за участю представників: позивача - Бохан О.Г.

відповідача - Кобець О.С.

третьої особи - Конепуд Д.В.

розглянувши апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції України

на рішення Господарського суду м. Києва від 16.06.2015 р.

у справі № 910/11518/15 (суддя - Ломака В.С.)

за позовом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України

до Приватного акціонерного товариства «Інформаційні комп`ютерні системи»

третя особа Державна фінансова інспекція України

про стягнення 4 285,90 грн

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року Державне підприємство обслуговування повітряного руху України звернулося з позовом до Приватного акціонерного товариства «Інформаційні комп`ютерні системи» про стягнення 4 285,90 грн коштів, які є завищенням загальної вартості робіт по договору підряду № 7.1-506/2010 від 19.08.2010 р.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 16.06.2015 р. у справі № 910/11518/15 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду м. Києва від 16.06.2015 р., Державна фінансова інспекція України подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове рішення про повне задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, третя особа посилається на те, що відповідачем було завищено вартість матеріалів та виконаних робіт за договором підряду № 7.1-506/2010 від 19.08.2010 р., зазначене було виявлено під час здійснення перевірки Державною фінансовою інспекцією України, у зв'язку з чим у відповідача виникло зобов'язання повернути позивачу 4 285,90 грн.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.07.2015 р. порушено апеляційне провадження у справі № 910/11518/15, а розгляд справи призначено на 17.09.2015 р.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

19.08.2010 р. між Державним підприємством обслуговування повітряного руху України (далі - замовник) та Приватним акціонерним товариством «Інформаційні комп`ютерні системи» (далі - генпідрядник) було укладено договір генерального підряду № 7.1-506/2010 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору генпідрядник зобов'язується за завданням замовника на свій ризик, власними і залученими силами виконати будівельно-монтажні роботи з будівництва об'єкту «Центр користування повітряним рухом у м. Львів» відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується передати генпідряднику затверджену проектно-кошторисну документацію, надати йому будівельний майданчик, прийняти та оплатити виконані роботи.

Згідно з п. 1.2 договору склад та обсяги робіт визначені в приблизному кошторисі (додаток № 1). Приблизний кошторис - сукупність розрахунку договірної ціни та локальних кошторисів.

Як передбачено п. 1.4 договору, зміна складу чи обсягів робіт можлива за ініціативою замовника з укладанням додаткової угоди до договору відповідно до чинного законодавства України, у тому числі законодавства про закупівлю за державні кошти.

Договірна ціна за договором є динамічною, визначається згідно ДБН Д.1.1-1-2000, і складає 27 766 598,00 грн, крім того ПДВ 20% - 5 553 319, 60 грн, всього - з урахуванням ПДВ 20% - 33 319 917,60 грн відповідно до приблизного кошторису (п. 2.1 договору).

Згідно з п. 2.2 договору зміна (уточнення) договірної ціни можлива відповідно до чинного законодавства України, в тому числі відповідно до законодавства про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти, умов ДБН Д.1.1-1-2000, постанови КМУ від 01.08.2005 р. № 668.

Пунктом 2.3 договору передбачено, що договірна ціна включає всі витрати, включаючи вартість матеріалів і обладнання.

Відповідно до п. 2.4 договору договірна ціна є відкритою і уточнюється протягом усього строку будівництва, по мірі виконання робіт, здійснення витрат генпідрядника.

Як передбачено п. 2.5 договору, якщо виникла необхідність проведення додаткових робіт, генпідрядник зобов'язаний своєчасно попередити про це замовника. У разі неодержання відповіді замовника щодо необхідності виконання додаткових робіт або у разі відмови замовника від укладання додаткової угоди щодо виконання додаткових робіт протягом 10 робочих днів з дня направлення повідомлення, генпідрядник продовжує виконання робіт відповідно до наданої йому замовником проектно-кошторисної документації.

Згідно з п. 2.6 договору договірна ціна може також змінюватись шляхом укладення додаткової угоди до договору у наступних випадках:

- впливу непереборної сили;

- внесення замовником змін до проектно-кошторисної документації, що призвело до зміни обсягів та складу робіт;

- зупинення (призупинення) виконання робіт за договором за рішенням замовника або з його вини, якщо це призведе до додаткових витрат генпідрядника;

- зміна ставок існуючих податків, зборів або запровадження нових податків, зборів, якщо це впливає на вартість робіт;

- в інших випадках відповідно до чинного законодавства України.

У випадку наявності підстав для зміни договірної ціни два екземпляри додаткової угоди про зміну договірної ціни підписуються ініціюючою стороною та направляються з відповідним обґрунтуванням іншій стороні, яка у разі підтвердження наявності зазначених підстав зобов'язана підписати додаткову угоду і повернути 1 (один) її примірник або мотивовану відмову від підписання ініціюючій стороні не пізніше 10 (десяти) робочих днів від дня її одержання (п. 2.7 договору).

Відповідно до п. 2.8 договору, якщо замовник не погодився на перевищення приблизного кошторису з підстав, зазначених у п. п. 2.2, 2.6 договору, генпідрядник має право відмовитися від договору, направивши відповідне письмове повідомлення замовнику не пізніше ніж за тридцять календарних днів. У цьому разі генпідрядник може вимагати від замовника оплати виконаних на дату розірвання договору робіт.

21.11.2012 р. сторони уклали додаткову угоду № 3 до договору генерального підряду № 7.1-507/2010 від 19.08.2010 р., відповідно до п. 1 якої дійшли згоди розірвати договір з дати укладання угоди.

Згідно з п. 2 додаткової угоди № 3 наслідком розірвання договору є обов'язок генпідрядника повернути замовнику суму отриманих від нього авансових платежів, яка станом на дату розірвання договору складає 9 413 340,90 грн.

Відповідно до п. 3 додаткової угоди № 3 враховуючи наявність існування інших договірних відносин між сторонами, передусім договір генерального підряду № 7.1-506/2010 від 19.08.2010 р., а також на підставі відповідних норм про залік, встановлених у постанові НБУ № 22 від 21.01.2004 р. «Про затвердження інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» сторони погодились, що погашення вищезазначеної заборгованості генпідрядника буде відбуватись з урахуванням грошових обов'язків замовника перед генпідрядником за договором № 506.

Як передбачено п. 4.1 додаткової угоди № 3, розмір заборгованості генпідрядника підлягає зменшенню на суму 1 663 983,52 грн у момент (дату) підписання сторонами відповідного акту зарахування зустрічних однорідних вимог, який також підтверджуватиме виконання замовником його обов'язку зі сплати авансового платежу за договором № 506.

Решта заборгованості в сумі 7 749 357,38 грн підлягає зменшенню частинами до повного погашення щоразу, коли у замовника виникає обов'язок зі сплати грошових коштів за договором № 506 на підставі відповідного акту приймання виконаних будівельних робіт (далі - акт). Розмір такого часткового зменшення має становити 50 % від вартості робіт за відповідним актом, а решта 45% сплачується безготівковим переказом. Остаточний розрахунок у розмірі 5% проводиться відповідно до п. 10.4 договору № 506 до повного погашення. Жодним чином не підлягають заліку вимоги генпідрядника, щодо яких є заперечення замовника.

В подальшому, між сторонами було укладено додаткову угоду № 8 від 29.12.2013 р. до договору генерального підряду № 7.1-506/2010 від 19.08.2010 р.

Як передбачено п. 1 додаткової угоди № 8, відповідно до п. 1.4 договору у зв'язку з уточненням складу та обсягів робіт сторони домовилися внести зміни до п. 2.1 договору та викласти в наступній редакції: «Ціна договору становить 23 331 967,50 грн, крім цього ПДВ 20% - 4 666 393,50 грн, всього з урахуванням ПДВ 20% 27 998 361,00 грн.

Ціна Договору складається з:

- ціни виконаних будівельних робіт та становить 23 002 584,35 грн, крім цього ПДВ 20% - 4 600 516,87 грн, всього з урахуванням ПДВ 20% - 27 603 101,22 грн. Додаток № 1 до договору (кошторис);

- ціни за матеріали, які залишаються на будівельному майданчику 329 383,15 грн, крім цього ПДВ 20% - 65 876,63 грн, всього з урахуванням ПДВ 395 259,78 грн. Додаток № 3 до договору (специфікація).

30.12.2013 р. між сторонами була укладена додаткова угода № 9 до договору, якою доповнено п. 11.1 договору наступним реченням: «У разі, коли оплата спожитих під час виконання робіт води, тепла, газу, електроенергії на об'єкті згідно умов договору покладається на замовника, їх вартість не включається до акту виконаних робіт за формою КБ-2в».

18.08.2014 р. Державною фінансовою інспекцією України було проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Державного підприємства обслуговування повітряного руху України за період з 01.09.2013 р. по 01.05.2014 р. та окремих питань фінансово-господарської діяльності за період з 01.01.2010 р. по 31.08.2013 р., про що складено акт № 06-21/113.

За результатами проведення ревізії було встановлено, що суцільною перевіркою актів форми № КБ-2в в частині правильності визначення кошторисного прибутку, адміністративних витрат та розрахунку загальновиробничих витрат та вартості виконаних робіт по об'єкту «Центр керування повітряним рухом РДЦ Львівського РСП Украерорух» встановлено завищення кошторисного прибутку по договору № 7.1-506/2010 від 19.08.2010 р. на суму 4 285, 90 грн, що призвело до завищення вартості робіт, чим порушено вимоги ДБН Д.1.1-1-2000 «Правила визначення вартості будівництва».

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що відповідачем, на думку позивача, було завищено вартість матеріалів та виконаних у відповідності з умовами договору робіт, що було виявлено під час здійснення перевірки Державної фінансової інспекцією України, у зв'язку з чим у відповідача виникло зобов'язання повернути позивачу 4 285,90 грн.

За змістом ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), та визначено, що особа, якій їх завдано, має право на їх відшкодування.

Згідно з ч. 2 ст. 224 ГК України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно зі ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Замовник має право відмовитися від прийняття робіт у разі виявлення недоліків, які виключають можливість використання об'єкта для вказаної в договорі мети та не можуть бути усунені підрядником, замовником або третьою особою (п. п. 4, 6 ст. 882 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Як передбачено ст. 844 ЦК України, ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником.

Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором. Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін. У разі перевищення твердого кошторису усі пов'язані з цим витрати несе підрядник, якщо інше не встановлено законом.

Якщо виникла необхідність проведення додаткових робіт і у зв'язку з цим істотного перевищення визначеного приблизного кошторису, підрядник зобов'язаний своєчасно попередити про це замовника. Замовник, який не погодився на перевищення кошторису, має право відмовитися від договору підряду. У цьому разі підрядник може вимагати від замовника оплати виконаної частини роботи.

Підрядник, який своєчасно не попередив замовника про необхідність перевищення приблизного кошторису, зобов'язаний виконати договір підряду за ціною, встановленою договором.

Підрядник не має права вимагати збільшення твердого кошторису, а замовник - його зменшення в разі, якщо на момент укладення договору підряду не можна було передбачити повний обсяг роботи або необхідні для цього витрати.

У разі істотного зростання після укладення договору вартості матеріалу, устаткування, які мали бути надані підрядником, а також вартості послуг, що надавалися йому іншими особами, підрядник має право вимагати збільшення кошторису. У разі відмови замовника від збільшення кошторису підрядник має право вимагати розірвання договору.

Доказів того, що відповідач завищив вартість спірних робіт понад встановлену кошторисом суду не надано.

Згідно з ч. 2 ст. 845 ЦК України, якщо фактичні витрати підрядника виявилися меншими від тих, які передбачалися при визначенні ціни (кошторису), підрядник має право на оплату роботи за ціною, встановленою договором підряду, якщо замовник не доведе, що отримане підрядником заощадження зумовило погіршення якості роботи.

Як передбачено ст. 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Встановлено, що правовідносини між Державним підприємством обслуговування повітряного руху України та Приватним акціонерним товариством «Інформаційні комп`ютерні системи» виникли на підставі договору генерального підряду № 7.1-506/2010, в якому сторони на власний розсуд визначили об'єм робіт, що підлягають виконанню, та їх вартість.

При цьому, матеріали справи не містять доказів заявлення позивачем зауважень до відповідача щодо ціни робіт, вказаній в укладеному договорі, або наявності між сторонами спору з приводу наявності недоліків у виконаній роботі, що підтверджується підписаними обома сторонами актами приймання-передачі виконаних робіт форми КБ-2в.

Таким чином, оскільки між сторонами у справі було укладено договір підряду, а грошові кошти, які позивач просить стягнути з відповідача, отримано останнім як оплату належно виконаних робіт за договором підряду, то такі кошти набуто за наявності правової підстави - договору і вони не можуть вважатися збитками.

Враховуючи викладене судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про відсутність правових підстав для задоволення позову Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про стягнення з відповідача 4 285,90 грн коштів, які є завищенням загальної вартості робіт за договором генерального підряду № 7.1-506/2010 від 19.08.2010 р.

Доводи скаржника про те, що достатньою правовою підставою для повернення заявлених до стягнення коштів є акт ревізії Державної фінансової інспекції України, судова колегія вважає необґрунтованими, оскільки вказаний акт не встановлює обставини завищення ціни у договорі генерального підряду № 7.1-506/2010 від 19.08.2010 р. Крім того, цей акт також не є встановленою законом підставою для виникнення у відповідача безумовного обов'язку повернути зазначену в акті суму коштів.

Інші доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів як необґрунтовані.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 16.06.2015 р. у справі № 910/11518/15 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Державної фінансової інспекції України задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції України залишити без задоволення, рішення Господарського суду м. Києва від 16.06.2015 р. у справі № 910/11518/15 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/11518/15 повернути до Господарського суду м. Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам та третій особі.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Шапран

В.В. Андрієнко