ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"14" вересня 2015 р. Справа № 911/2701/15

за позовом Виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області, м. Бровари

до Приватного підприємства «Погляд», м. Бровари

про зобовязання укласти договір

Суддя Щоткін О.В.

за участю представників:

позивач ОСОБА_1 предст. дов. №2-15/07 від 05.01.2015;

відповідач ОСОБА_2 предст. дов. б/н від 14.07.2015.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області (позивач) до Приватного підприємства «Погляд» (відповідач) про зобовязання укласти договір.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що відповідачем не виконано обов'язок щодо укладення договору про пайову участь, який передбачено Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та введено в експлуатацію об'єкт будівництва без укладення вказаного договору, у звязку з чим позивач просить суд зобов'язати відповідача укласти з Виконавчим комітетом Броварської міської ради Київської області договір про пайову участь (внесок) у створенні і розвитку інженерно транспортної та соціальної інфраструктури міста Бровари в редакції, запропонованій позивачем.

Ухвалою господарського суду Київської області від 02.07.2015 у справі №911/2701/15 було порушено провадження та призначено до розгляду на 10.08.2015.

10.08.2015 року через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечує та просить відмовити у його задоволенні.

В судових засіданнях 10.08.2015 року та 20.08.2015 року оголошувалась перерва в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України на 20.08.2015 року та 14.09.2015 року відповідно.

Представник позивача в судовому засіданні 14.09.2015 року позов підтримав з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні 14.09.2015 року проти позовних вимог заперечував, з підстав викладених у відзиві.

Згідно з 2 статті 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення приймається судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Відповідно до ч. 1 статті 85 ГПК України, прийняте рішення оголошується господарським судом у судовому засіданні після закінчення розгляду справи.

14.09.2015 року в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

У 2011 році Приватне підприємство «Погляд» здійснило будівництво гаражів по вул. Красовського, 14 в м. Бровари Київської області.

В листопаді 2011 року Приватним підприємством «Погляд» в Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області була зареєстрована декларація про готовність обєкта до експлуатації № КС 6 (обєкт будівництва: гараж (1- а будівля) в м. Бровари по вул. Красовського, 14).

18.04.2013 року Броварською міською радою Київської області було прийнятне рішення № 928-32-06 «Про затвердження Положення про порядок залучення коштів замовників на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Бровари».

21.05.2015 року, керуючись ч. 3 ст. 179 Господарського кодексу України та ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», виконавчим комітетом Броварської міської ради відповідачу направлявся лист-попередження за № 2-6/1877/6 про необхідність укладення договору про пайову участь.

У відповідь 05.06.2015 року до виконавчого комітету Броварської міської ради надійшов лист відповідача від 03.06.2015 № 11/7 про відмову від укладення Договору.

З огляду на те, що відповідач відмовився укладати договір про пайову участь, позивач був змушений звернутись з позовом до суду.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши пояснення учасників судового процесу, суд встановив, що заявлені позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний прийняти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 9 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Аналогічні вимоги закріплені в Положенні про порядок залучення коштів замовників на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Бровари, затвердженого в редакції рішення Броварської міської ради від 18.04.2013 р. №928-32-06, а саме: в пункті 3.2.

Згідно пункту 3.2. Положення про порядок залучення коштів замовників на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Бровари, затвердженого в редакції рішення Броварської міської ради від 18.04.2013 р. №928-32-06, договір про пайову участь укладається не пізніше п'ятнадцяти робочих днів з дня реєстрації звернення забудовника, але до прийняття об'єкта в експлуатацію.

Згідно ч. 1 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I-III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Частиною 5 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката.

Як зазначалось вище, будівництво гаражів було завершено в листопаді 2011 року, що підтверджується Декларацією про готовність об'єкта до експлуатації, яка зареєстрована Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області 24.11.2011 року за № НОМЕР_1.

З вищенаведеного вбачається, що рішення Броварської міської ради Київської області № 928-32-06 від 18.04.2013 року «Про затвердження Положення про порядок залучення коштів замовників на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Бровари» було прийнято після реєстрації Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області, тобто після введення гаражів в експлуатацію.

Відтак, зазначена обставина унеможливлює укладення Договору на пайову участь в обов'язковому порядку відповідно до ч. 9 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

До того ж, згідно зі ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 34 ГПК України).

Як слідує з приписів статей 32-34 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення господарського спору. Обов'язок доказування визначається предметом спору. За загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Всупереч вищезазначеним приписам закону, позивачем не надано до суду належних доказів звернення до відповідача з пропозицією про укладення договору про пайову участь до реєстрації інспекцією ДАБК у Київській області декларації про готовність обєкта до експлуатації, а саме до 24.11.2011 року, а також доказів ухилення відповідача від укладення договору про пайову участь до введення обєкта будівництва в експлуатацію.

За таких обставин, враховуючи приписи частини 9 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», укладення спірного договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Бровари, після введення об'єкта будівництва в експлуатацію є безпідставним та суперечить вимогам названого Закону, у зв'язку з чим підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Крім того, варто зазначити що загальний порядок укладання господарських договорів визначений у статті 181 Господарського кодексу України.

У свою чергу, примусовий порядок укладення господарських договорів за рішенням суду регулюється статтею 187 Господарського кодексу України та статтею 649 Цивільного кодексу України, виходячи зі змісту яких і принципу свободи договору, переддоговірні спори поділяються на спори про спонукання до укладення договору, якщо одна зі сторін ухиляється від його укладення, та на спори з умов договору, коли сторони не врегулювали розбіжності щодо його умов. При цьому, можливість розгляду судом цих спорів обумовлюється обов'язковістю договору (за державним замовленням, на підставі правового акту органу державної влади чи місцевого самоврядування та в інших випадках, встановлених законом).

Отже, необхідною підставою для укладення договору за рішенням суду є наявність відповідного переддоговірного спору між сторонами. При цьому, суди повинні виходити з вимог законодавства, яке є чинним на момент виникнення переддоговірного спору та його вирішення в судовому порядку.

Статтею 187 Господарського кодексу України встановлено, що спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Враховуючи фактичні обставини справи та приписи ст.187 Господарського кодексу суд прийшов до висновку, що спір про спонукання до укладення відповідного виду договорів може розглядатись в суді за умови звернення сторони з вимогою про укладення договору в межах встановленого законом терміну, оскільки в цьому періоді діє обов'язок з укладення договору, встановлений законом. За межею цього терміну договірний спір може розглядатись в суді тільки при наявності згоди сторін (попереднього договору)- п.1 ст.187 Господарського кодексу, що в спірному випадку відсутнє.

За наведених обставин суд приходить до висновку, про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір при відмові в задоволенні позову покладаються на позивача.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 32-34, 44, 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

Відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Дата підписання повного тексту рішення.29.09.2015р.

Суддя О.В. Щоткін