ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2015 р. справа № 911/3935/15

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши матеріали справи

за позовом військового прокурора Київського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод технічних масел «Аріан», Київська обл., м. Фастів

про стягнення 32 187,01 гривень

за участю представників:

від прокуратури: ОСОБА_1 (посвідчення №034226 від 06.07.2015)

від позивача: ОСОБА_2 (довіреність №220/319/д від 18.05.2015)

від відповідача: ОСОБА_3 (довіреність №75 від 21.09.2015)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

27.08.2015 військовий прокурор Київського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України звернувся до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод технічних масел «Аріан» (далі-ТОВ «Завод технічних масел «Аріан»/відповідач) про стягнення 32 187,01 грн, з яких: 23 065,18 грн пені та 9 121,83 грн штрафу, нарахованих внаслідок невиконання відповідачем своїх зобовязань за договором про постачання для державних потреб палива рідинного та газу; олив мастильних, для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) №286/1/14/87 від 20.11.2014.

У відповідності до наданих суду пояснень, відповідач позов не визнав з огляду на оплату ним заявлених до стягнення штрафних санкцій у повному обсязі.

Ухвалою господарського суду Київської області від 01.09.2015 порушено провадження у справі №911/3935/15 та призначено справу до розгляду на 22.09.2015.

В судовому засіданні 22.09.2015 оголошувалась перерва до 29.09.2015.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, суд

ВСТАНОВИВ:

20.11.2014 між Міністерством оборони України (далі-замовник) та ТОВ «Завод технічних масел «Аріан» (далі-постачальник) було укладено договір про постачання для державних потреб палива рідинного та газу; олив мастильних, для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) №286/1/14/87 (далі-договір), відповідно до якого постачальник зобовязався постачати у 2014 році паливо рідинне та газ; оливи мастильні (олива АУ або еквівалент) (олива веретенна АУ) (далі-продукція) для потреб Міністерства оборони України згідно специфікації, а замовник забезпечити приймання продукції та її оплату в асортименті, кількості, у строки і за цінами згідно з специфікацією, а саме: 50,00 тон оливи веретенної АУ загальною вартістю 1 087 200,00 грн, протягом 45 днів з дати підписання договору.

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2014, а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення (п. 10.1 договору).

Натомість, відповідач свої договірні зобов'язання в частині поставки товару у встановлені договором строки та кількості належним чином не виконав, поставивши позивачу товар лише у кількості 44,007 тонн загальною вартістю 956 888,21 грн, що підтверджується підписами та відбитками печаток сторін на актах приймання №43 від 24.12.2014, №50 від 26.12.2014, №53 від 29.12.2014.

Посилаючись на те, що відповідач решту передбаченого договором товару не поставив, позивач просить суд стягнути з останнього:

- 23 065,18 грн пені, нарахованої з 04.01.2015 по 01.07.2015 на 130 311,79 грн вартості недопоставленого товару;

- 9 121,83 грн штрафу із розрахунку 7% від вартості недопоставленого товару, з підстав п. 7.3.2 договору.

Водночас, в судовому засіданні 29.09.2015 представником відповідача було подано копії платіжних доручень №735 від 31.08.2015 на суму 30 000,00 грн та №352 від 18.09.2015 на суму 2 187,00 грн, відповідно до яких, відповідачем було сплачено 32 187,01 грн неустойки за невиконання умов спірного договору. Наведені обставини були визнані військовим прокурором Київського гарнізону та представником позивача в судовому засіданні 29.09.2015 у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 173, ч. 1 ст. 265, ч. 2 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Приписами ч. 1 ст. 712, ч. 1 ст. 663, ст. 629 Цивільного кодексу України встановлено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 1.1 договору, строк поставки товару 45 днів з дати підписання договору.

З огляду наведеного, підписання відповідачем 20.11.2014 договору №286/1/14/87 свідчить про погодження останнього з його умовами та, відповідно, в силу вимог п. 1.1 договору породжує для відповідача, як постачальника, обовязок по поставці позивачу, як покупцю, товару у погодженій сторонами кількості та строки.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. Дана норма кореспондує з приписами статей 525, 526 ЦК України.

Натомість, в порушення наведених законодавчих та договірних положень відповідач решту передбаченого договором не поставив, що свідчить про підставність вимоги позивача про стягнення з останнього неустойки за порушення договірних зобов'язань.

Статтями 611, 549 ЦК України унормовано, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Водночас, в процесі розгляду даної справи, відповідачем були надані суду копії платіжних доручень №735 від 31.08.2015, №352 від 18.09.2015, відповідно до яких 30 000,00 грн було сплачено відповідачем за договором до порушення провадження у даній справі, а 2 187,00 грн - в процесі розгляду даної справи.

У відповідності до приписів п. 4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Пунктом 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України встановлено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи, а також строки (дати) та розміри проведених відповідачем розрахунків за договором, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача 23 065,18 грн пені та 6 943,83 грн штрафу за неналежне виконання останнім договору у звязку з відсутністю предмета означеного спору на момент порушення провадження у даній справі, та припинення провадження у справі в частині позовної вимоги про стягнення 2 187,00 грн штрафу з підстав п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, оскільки вказаний спір припинив своє існування в процесі розгляду справи.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ч. 4 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 49, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 530, 549, 611, 629, 663, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 193, 230 Господарського кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод технічних масел «Аріан» на користь Міністерства оборони України 23 065,18 грн пені та 6 934,83 грн штрафу припинити.

2. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

3. Стягнути з Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод технічних масел «Аріан» (08500, Київська обл., м. Фастів, вул. Поліграфічна, 12, ідентифікаційний код 20574128) в доход Державного бюджету України 124 (сто двадцять чотири) грн 14 коп. судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 30.09.2015

Суддя В.А. Ярема