КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2015 р. Справа№ 910/23198/13

ОСОБА_1 апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Зеленіна В.О.

ОСОБА_2

секретар: Горбунова М.Є.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_3;

від відповідача: ОСОБА_4;

від третіх осіб: не зявилися;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу фірми Т.М.М. у формі товариства з обмеженою

відповідальністю

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 22.07.2015р.

у справі №910/23198/13 (головуючий суддя Полякова К.В.,

судді: Головіна К.І., Морозов С.М.)

за позовом фірми Т.М.М. у формі товариства з обмеженою

відповідальністю

до Обєднання співвласників багатоквартирного будинку

Чаадаєва-2

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору

на стороні позивача ОСОБА_1 автотранспортне підприємство-13031

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору

на стороні відповідача ОСОБА_1 міське бюро технічної інвентаризації та

реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.07.2015 року провадження у справі №910/23198/13 зупинено до вирішення по суті пов'язаної із нею справи №826/13067/15 Окружним адміністративним судом міста Києва за позовом обєднання співвласників багатоквартирного будинку Чаадаєва-2 до Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення від 07.02.2013р та зобовязання вчинити дії.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.07.2015р. у справі №910/23198/13 від 22.07.2015р. та прийняти нову ухвалу, якою справу направити на подальший розгляд до Господарського суду міста Києва.

Вимоги та доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що при винесенні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було невірно застосовано норми процесуального права, зокрема, ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, що на думку позивача призвело до безпідставного зупинення провадження у справі. Зокрема, позивач наголошував на наступному:

- позивач направив позов до суду лише після прийняття Апеляційним судом м. Києва рішення про скасування рішення Святошинського райсуду м. Києва від 17.10.2012р., тобто місцевим господарським судом не було враховано, що позивач своїми діями показав, що він бажає здійснювати реєстрацію права власності на нерухоме майно в порядку, встановленому чинним законодавством України, а саме лише після того, як буде доведеного його право власності на нерухоме майно на законних підставах в судовому порядку;

- дії реєстратора не можуть бути підставою для зупинення провадження.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.09.2015р. апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 17.09.2015р.

Розпорядженням заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 17.09.2015р. було змінено склад суду та передано справу для здійснення апеляційного провадження колегії у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів Зеленіна В.О., Мартюк А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.08.2015р. апеляційну скаргу було прийнято до провадження колегії у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів Зеленіна В.О., Мартюк А.І. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 17.09.2015р.

Представник позивача в судовому засіданні 17.09.2015р. підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просив суд скаргу задовольнити та скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва у справі №910/23198/13 від 22.07.2015р.

Представник відповідача в судовому засіданні 17.09.2015р. заперечував проти апеляційної скарги, просив суд в задоволенні скарги відмовити та залишити оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду без змін як таку, що була винесена судом з повним, всебічним та обєктивним зясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм процесуального права.

Представники третіх осіб в судове засідання 17.09.2015р. не зявилися, про поважність причин незявлення суд не повідомили, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу до суду не надходило.

Оскільки явка представників сторін та третіх осіб у судове засідання не була визнана судом обовязковою, зважаючи на обмеженість строку розгляду апеляційної скарги на ухвали суду, а також приймаючи до уваги наявні у справі докази належного повідомлення представників сторін та третіх осіб про місце, дату та час судового розгляду, апеляційний суд визнав можливим розглядати справу у відсутність представників третіх осіб за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 17.09.2015р. було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Фірма Т.М.М. у формі товариства з обмеженою відповідальністю (далі позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Обєднання співвласників багатоквартирного будинку Чаадаєва-2 (далі відповідач) про визнання права приватної власності на групу нежилих приміщень №57 площею 43,7 кв. м. та №60 площею 344,60 кв. м. за адресою: м. Київ, вул. Чаадаєва, 2-Б.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.12.2013р. вищевказану позовну заяву було прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №910/23198/13 (том справи 1, аркуші справи 1-2).

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 14.04.2015р. та від 23.04.2015р., на підставі ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, до участі у справі було залучено як третю особу на стороні позивача ОСОБА_1 автотранспортне підприємство-13031 (далі третя особа-1) та як третю особу на стороні відповідача ОСОБА_1 міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна (далі третя особа-2) (том справи 2, аркуші справи 36-37, 62-63).

В процесі судового розгляду відповідач звернувся до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі (том справи 2, аркуші справи 176-177), в якому він просив суд зупинити провадження у справі №910/23198/13 до вирішення Окружним адміністративним судом міста Києва справи №826/13067/15 за позовом Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Чаадаєва-2» до Головного управління юстиції у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення від 07.02.2013 та зобовязання вчинити дії (том справи 2, аркуш справи 181). На думку відповідача, державний реєстратор не мав законних підстав для проведення 07.02.2013р. державної реєстрації права власності позивача на спірні обєкти нерухомого майна (група нежилих приміщень №57 площею 43,7 кв. м. та №60 площею 344,60 кв. м. за адресою: м. Київ, вул. Чаадаєва, 2-Б) і саме ці діє оскаржуються в межах справи №826/13067/15.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.07.2015р. провадження у справі №910/23198/13 зупинено до вирішення по суті пов'язаної із нею справи №826/13067/15 Окружним адміністративним судом міста Києва (том справи 2, аркуші справи 184-186).

Позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.07.2015р., зазначаючи про відсутність підстав для зупинення провадження у справі №910/23198/13.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не погоджується з доводами позивача, з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Позивач просив суд визнати право приватної власності на групу нежилих приміщень №57 та №60, які є вбудовано-прибудованими до житлового будинку по вул. Чаадаєва, 2-б в м. Києві. За твердженням позивача, вказані приміщення є нежилими (відокремленими від житлового фонду) та були побудованими безпосередньо на кошти позивача, який під час будівництва виступав інвестором вбудовано-прибудованої частини зазначеного будинку та має технічний паспорт на нежитлові приміщення по вул. Чаадаєва, 2-б.

Натомість відповідач не визнає право приватної власності позивача на вищезгадані приміщення, наголошуючи на тому, що спірні приміщення є приміщеннями загального користування та відповідно належать на праві спільної сумісної власності власникам квартир у будинку по вул. Чаадаєва, 2-б в м. Києві.

В матеріалах справи наявна копія Свідоцтва про право колективної власності позивача на житловий будинок з вбудовано-прибудованими приміщеннями загальною площею 7156,0 кв. м., розташований у м. Києві по вул. Чаадаєва, 2-б (том справи 1, аркуш справи 36). Вказане Свідоцтво серії ЖБ№3 від 11.03.1998р. було видане Ленінградською районною державною адміністрацією м. Києва.

Наявні у справі матеріали свідчать про те, що 17.10.2012р. Святошинський районний суд м. Києва виніс рішення у справі (пр.№2/2608/6738/12, ун.№2608/15409/12) за позовом ОСОБА_5 до Фірми «Т.М.М.» - товариства з обмеженою відповідальністю, Приватного акціонерного товариства «ТММ-Енергобуд» про визнання недійсним договору оренди та за зустрічним позовом Фірми «Т.М.М.» - товариства з обмеженою відповідальністю до ОСОБА_5, Приватного акціонерного товариства «ТММ-Енергобуд» про визнання права власності, яким в задоволенні первісного позову було відмовлено, а зустрічний позов задоволено. Визнано за Фірмою «Т.М.М.» - товариством з обмеженою відповідальністю право приватної власності на групу нежилих приміщень №57 площею 43,7 кв. м. та №60 площею 344,60 кв. м. за адресою: м. Київ, вул. Чаадаєва, 2-Б (том справи 1, аркуші справи 82-84).

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 06.02.2013р. у справі №22-ц/796/4019/2013, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17.10.2012р. було скасовано в частині задоволення позову Фірми «Т.М.М.» - товариства з обмеженою відповідальністю до ОСОБА_5, Приватного акціонерного товариства «ТММ-Енергобуд» про визнання права власності та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні вказаного позову відмовлено. В іншій частині рішення залишено без змін (том справи 1, аркуші справи 85-89).

Однак, як було встановлено судом, позивач звернувся до державного реєстратора з приводу реєстрації права власності на спірну групу нежитлових приміщень на наступний день після ухвалення рішення Апеляційним судом міста Києва від 06.02.2013р. і отримав свідоцтво про право власності .

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.10.2013р. (том справи 1, аркуші справи 90-94) рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17.10.2012р. та Апеляційного суду міста Києва від 06.02.2013р. були скасовані, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління юстиції у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення від 07.02.2013р. щодо державної реєстрації права власності позивача на групу нежилих приміщень №57 площею 43,7 кв. м. та №60 площею 344,60 кв. м. за адресою: м. Київ, вул. Чаадаєва, 2-Б та зобовязання вчинити дії. За вказаним позовом Окружним адміністративним судом міста Києва було порушено провадження у справі №826/13067/15.

Вимоги позивача у справі №826/13067/15 обґрунтовані тим, що державний реєстратор мав права здійснювати державну реєстрацію права власності позивача на спірні обєкти нерухомого майна, оскільки рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17.10.2012р., яким за позивачем визнано право власності на групу нежилих приміщень №57 площею 43,7 кв. м. та №60 площею 344,60 кв. м. за адресою: м. Київ, вул. Чаадаєва, 2-Б, на час проведення реєстрації вже було скасовано.

Виходячи з положень ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, пов'язаною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення в розумінні ст. 35 Господарського процесуального кодексу України. При цьому, під неможливістю розгляду справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин (аналогічна правова позиція наведена в п.3.16 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції).

Як вірно зазначив у своїй ухвалі місцевий господарський суд справи №910/23198/13 та №826/13067/15 є взаємоповязаними, оскільки вони стосуються наявності чи відсутності права власності позивача на групу нежилих приміщень №57 площею 43,7 кв. м. та №60 площею 344,60 кв. м. за адресою: м. Київ, вул. Чаадаєва, 2-Б. Тобто, за результатами розгляду адміністративної справи №826/13067/15 можуть бути встановлені обставини, які можуть мати вплив на вирішення спору у господарській справі №910/23198/13.

Таким чином, в даному конкретному випадку наявні правові підстави для зупинення провадження у справі №910/23198/13 до вирішення повязаної з нею справи 826/13067/15, яка розглядається Окружним адміністративним судом міста Києва.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів на спростування висновків місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

З вищенаведеного слідує, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обовязки. Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами, в тому числі подавати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обовязковим.

Враховуючи вищенаведені обставини в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала Господарського суду міста Києва у справі №910/23198/13 від 22.07.2015р. прийнята з дотриманням норм процесуального права, у звязку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Зважаючи на відмову в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на позивача (апелянта).

Керуючись ст. ст. 4-2, 4-3, 32-34, 43, 49, 79, 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, ОСОБА_1 апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фірми Т.М.М. у формі товариства з обмеженою відповідальністю залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва у справі №910/23198/13 від 22.07.2015р. без змін.

2. Матеріали справи №910/23198/13 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановленому законом порядку та строки.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді В.О. Зеленін

ОСОБА_2