Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "14" вересня 2015 р. Справа № 906/968/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

за участю представників сторін:

від позивача-1: не з'явився;

від позивача-2: Гордійчук Я.В., довіреність №2 від 12.01.2015 року;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність від 05.09.2015р.;

ОСОБА_3, довіреність від 05.09.2015р.;

- прокурор: Кузьменко Н.О., посвідчення №033617 від 26.05.2015 року

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Прокуратура м. Житомира в інтересах держави в особі

1) Територіальної громади міста Житомира в особі Житомирської міської ради

2) Комунального підприємства "Агентство з управління майном" Житомирської міської ради

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

про стягнення 10608,34 грн.

Спір розглянуто в більш тривалий строк, ніж передбачено ч. 1 ст. 69 ГПК України.

В судовому засіданні 08.09.2015 оголошувалась перерва до 14.09.2015 о 10:30.

Прокурор в інтересах держави в особі позивачів звернувся до суду з позовом про стягнення 5317,90 грн. основного боргу, 2676,51 грн. пені.

Прокурор в судовому засіданні 08.09.2015 позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позові.

Позивач-1 в судове засідання 08.09.2015 уповноваженого представника не направив, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься розписка від 14.07.2015.

Представник позивача-2 в судовому засіданні 08.09.2015 підтримав позовні вимоги, викладені у позовній заяві та просить позов задовольнити. Зазначив, що відповідно до обґрунтованого розрахунку у відповідача утворилась заборгованість за договором №1652 від 21.01.2013р. Комунальним підприємством "Агентство з управління майном" на адресу ФОП ОСОБА_4 направлявся лист №567 від 15.05.2015р. з вимогою сплатити існуючу заборгованість, проте відповідачем заборгованість погашена лише частково.

Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні проти позову заперечили з підстав викладених у відзиві та просять відмовити у його задоволені. Представник відповідача ОСОБА_5 зазначила, що між позивачем - 2 та відповідачем було підписано акт звіряння взаємних розрахунків, відповідно до якого відповідачем було проплачено 5555,98 грн. Інших рахунків та претензій відповідачу не було пред'явлено. ОСОБА_3, також зазначив, що існуюча заборгованість виникла за літній період коли ФОП ОСОБА_4 не здійснювала підприємницьку діяльність і на даний час є рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради, щодо не нарахування орендної плати за оренду нежитлових приміщень під час канікул та карантинів, у зв'язку з фактичним не допуском до роботи.

Представник позивача-2 додатково пояснив, що в разі надходження коштів відбувається погашення попередньої заборгованості. Також зазначив, що після прийняття відповідного рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради орендна плата під час канікул та карантинів в подальшому нараховуватися не буде.

В судовому засіданні 14.09.2015 прокурор в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з урахуванням довідки за вих. №1090 від 14.09.2015.

Представник позивача-2 також підтримав позовні вимоги з урахуванням довідки за вих. №1090 від 14.09.2015.

Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали, просили відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення прокурора та представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 21.01.2013 між Комунальним підприємством "Агентство з управління майном" Житомирської міської ради (орендодавець/позивач) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 (орендар/відповідач) укладено договір оренди нерухомого майна №1652 (а.с. 11-12) за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлові вбудовані приміщення для торгівлі шкільним приладдям за адресою:

- АДРЕСА_2, вартість яких визначена шляхом проведення незалежної оцінки і становить 9530,00 грн. без ПДВ станом на 31.01.2012, що знаходяться на балансі ЗОШ №7, загальною площею 5 кв.м з орендною платою в розмірі 54,32 грн. за 1 кв. м без ПДВ за базовий місяць розрахунку;

- АДРЕСА_3, вартість яких визначена шляхом проведення незалежної оцінки і становить 10110,00 грн. без ПДВ станом на 29.02.2012, що знаходяться на балансі ЗОШ №5, загальною площею 5 кв.м з орендною платою в розмірі 59,43 грн. за 1 кв. м без ПДВ за базовий місяць розрахунку;

- АДРЕСА_4, вартість яких визначена шляхом проведення незалежної оцінки і становить 10110,00 грн. без ПДВ станом на 29.02.2012, що знаходяться на балансі ЗОШ №33, загальною площею 5 кв.м з орендною платою в розмірі 59,43 грн. за 1 кв. м без ПДВ за базовий місяць розрахунку.

Вступ орендаря у користування приміщенням настає одночасно з підписанням сторонами даного договору та акту приймання-передачі об'єкта оренди (п.п. 2.1 договору).

Передача приміщення в оренду не спричиняє передачу орендареві права власності на об'єкт оренди. Власником об'єкта оренди залишається територіальна громада м.Житомира в особі Житомирської міської рада, а орендар користується ним протягом строку оренди (п.п. 2.2 договору).

Пунктом 3.1 договору визначено, що орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Орендна плата визначається на підставі Положення про оренду, методику розрахунку та порядку використання плати за оренду майна комунальної власності м. Житомира, затвердженої рішенням міської ради, (далі Положення), або за результатами конкурсу на право укладання договору оренди комунальної власності територіальної громади м. Житомира (п.п. 3.2 договору).

Згідно п.п. 3.3 договору орендна плата по цьому договору за перший місяць оренди становить 865,90 грн. без ПДВ і вноситься орендарем згідно наданого рахунку не пізніше 10 числа послідуючого місяця з урахуванням податку на додану вартість.

Відповідно до п.п. 3.5. договору розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї із сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан об'єкта оренди, у випадку внесення змін до Положення про оренду, методику розрахунку та порядку використання плати за оренду майна комунальної власності м. Житомира, а також в інших випадках, передбачених законодавством України. Спори з питань зміни орендної плати вирішуються сторонами шляхом домовленості або в судовому порядку.

Крім цього п.п. 3.6. договору передбачено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується з орендаря з урахування пені в розмірі подвійної облікової ставки, визначеної НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день оплати. Нарахування та стягнення пені здійснюється за весь період прострочення орендарем виконання зобов'язання щодо перерахування орендної плати в терміни, встановлені п. 3.3 цього договору.

Також п.п. 6.6. договору сторони узгодили, що орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Згідно п.п. 7.4. договору відповідальність у разі отримання та/або неотримання рахунку згідно п.п. 3.3. договору несе орендар.

Термін дії договору з 21.01.2013 по 20.12.2015 (п.п. 8.1. договору).

На виконання умов договору позивач передав, а відповідач прийняв в платне користування зазначені в договорі №1652 від 21.01.2013 приміщення, що підтверджується відповідними актами (а.с. 13-14).

Відповідач свої зобов'язання по договору стосовно своєчасної сплати орендної плати не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість перед позивачем, яка згідно розрахунку позивача на день звернення до суду складала 7931,83 грн.

В послідуючому представником позивача-2 подано довідку про стан заборгованості на день розгляду справи, яка становить - 5317,90 грн.

Судом з'ясовано, що 2613,93 грн. (7931,83-5317,90) сплачено відповідачем 10.07.2015 (а.с. 52), тобто після порушення провадження у справі.

19.05.2015 позивачем-2 направлено відповідачу вимогу про оплату заборгованості (а.с. 17), яка була залишена відповідачем без відповіді та належного реагування.

Дослідивши в сукупності всі обставини та матеріали справи, господарський суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 ЦК України).

Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку (ст. 173 ГК України).

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Це положення кореспондується зі ст. 193 ГК України, згідно якої об'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Порядок регулювання відносин найму державного та комунального майна визначено Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Частина 1 ст. 762 ЦК України визначає, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі (ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

Пунктом 1 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

З огляду на зазначене позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 5317,90 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню. В частині стягнення основного боргу в сумі 2613,93 грн. провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України в зв'язку зі сплатою.

Крім цього позивач просить стягнути з відповідача 2676,51 грн. пені.

Згідно приписів ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 230 ГК України штраф та пеня є одними з видів штрафних санкцій, які визнаються як господарські санкції у вигляді грошової суми, котру учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Перевіривши розрахунок суми пені за несвоєчасну сплату орендної плати, суд приходить до висновку про його правильність.

Заперечення відповідача щодо того, що заборгованість по орендній платі відсутня, оскільки оплата за канікули не має проводитись, суд оцінює критично з наступних підстав.

Так в актах прийому-передачі (а.с. 14-15) в оренду приміщень зазначено, що в період шкільних канікул орендна плата не нараховується та не сплачується. Водночас в даних актах не конкретизовано дати початку та закінчення канікул.

Згідно ч. 1 ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Вищезазначені акти не є належними доказами відсутності підстав нарахування орендної плати.

Тому суд вважає заперечення відповідача в цій частині необґрунтованими.

Крім цього, позивачем було виставлено для оплати рахунок №886 від 14.04.2015 на суму 116570,93 грн., який включав в себе нарахування в тому числі і з червні 2014 по серпень 2014 (включно).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем здійснено оплату згідно даного розрахунку, що підтверджується банківськими виписками (а.с. 53-53).

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що своїми діями відповідач визнала зазначену в рахунку №886 від 14.04.2015 заборгованість.

Також відповідачем долучено до матеріалів справи витяг з протоколу №7 засідання комісії у справах використання нежилих приміщень комунальної власності м.Житомира від 09.06.2015 та рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради №544 від 19.08.2015, згідно яких внесено зміни до п. 1.3.10. додатку №1 рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 16.01.2013 №19, з яких вбачається, що на період канікул та карантину орендна плата не нараховується, за умови надання довідки-підтвердження від балансоутримувача.

Надані документи свідчать про те, що питання внесення орендної плати за канікули та карантин залишалось не вирішеним до серпня 2015. Отже орендна плата нарахована позивачем за червнеь-серпень 2014 правомірно.

Як визначає ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Відповідач не подав до суду достатніх доказів на спростування позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 5317,90 грн. - основного боргу, 2676,51 грн. - пені обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню. В іншій частині позову суд відмовляє та припиняє провадження у справі в частині стягнення 2613,93 грн. основного боргу на підставі п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України за відсутністю предмету спору, оскільки даний борг був сплачений відповідачем після звернення позивача до суду.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33,43,44,49,82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (10031, АДРЕСА_1, ід. номер НОМЕР_1)

- на користь Комунального підприємства "Агентство з управління майном" Житомирської міської ради (10014, м. Житомир, вул. Щорса, 4, ід. код 34788934) 5317,90 грн. основного боргу, 2676,51 грн. пені.

3. Припинити провадження у справі в частині стягнення 2613,93 грн. основного боргу.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (10031, АДРЕСА_1, ід. номер НОМЕР_1)

- в дохід Державного бюджету України 1827,00 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 21.09.15

Суддя Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу;

2 - позивачу-1 (рек. з повід.).