ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2015 Справа № 917/1805/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", вул. Ковпака, 29, м. Київ, 03150 (поштова адреса : вул. Гоголя, 10, м. Харків, 61057)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіпол", вул. Фрунзе, 145, м. Полтава, 36002

про стягнення 2 438,80 грн.

Суддя Ківшик О.В.

Представники :

від позивача: не зявилися;

від відповідача: не зявилися.

Суть спору: розглядається позовна заява Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіпол" 2 438,80 грн. як безпідставно набутих.

Позивач представництво у судове засідання не забезпечив, надав суду клопотання № 02.406-26/85-3283 від 20.08.2015 р. (вх. № 12155 від 26.08.2015 р.) про розгляд справи за відсутності його представників.

Відповідач представництво у судове засідання вдруге не забезпечив, вимоги суду не виконав, причин щодо цього суду не повідомив. Останній відповідно до пп. 2.6.15 Інструкції з діловодства в господарських судах України та пп. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" за місцем знаходження згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців був належним чином та завчасно повідомлений про дату, час і місце проведення судових засідань, а також про покладені на нього обов'язки, про що свідчать матеріали справи.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на тому, що застосовуючи відповідно до ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до пп. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, закінчення строку вирішення спору, з урахуванням ч. 3 ст. 69 ГПК України, суд не оцінює вказану обставину як підставу для подальшого відкладення розгляду справи та розглядає справу відповідно до ст. 75 ГПК України за наявними матеріалами.

Крім того, явка представників сторін у судове засідання 22.09.2015 р. обовязковою судом не визнавалася.

Представник позивача у судовому засіданні 13.08.2015 р. на задоволенні позову наполягав за мотивами позовної заяви та письмових пояснень від 13.08.2015 р. з огляду на висновки касаційної інстанції за постановою колегії суддів Вищого господарського суду України від 11 червня 2015 року у даній справі (вх. № 11608 від 13.08.2015 р.).

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 13.11.2014 р. порушено провадження у справі № 917/1805/14 за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіпол" 2 438,80 грн. (а.с. 74-75). Рішенням Господарського суду Полтавської області від 28.01.2015 р. у даній справі відмовлено у задоволенні позову (а.с. 116-119). Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18.03.2015 р. у справі № 917/1805/14 скарга Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" залишена без задоволення, рішення Господарського суду Полтавської області від 28.01.2015 р. у справі №917/1805/14 залишено без змін (а.с. 144-147).

Постановою Вищого господарського суду України від 11.06.2015 р. у справі № 917/1805/14 рішення Господарського суду Полтавської області від 28.01.2015 р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 18.03.2015 р. у справі № 917/1805/14 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду Полтавської області. При цьому Вищий господарський суд України вказав на необхідність при новому розгляді справи витребувати від позивача докази на підтвердження факту перерахування відповідачу 2 438,80 грн. орендної плати (за червень 2012 року (з 26 по 30 червня), за липень 2012 року та серпень 2012 року) за договором, який 22.06.2012 р. розірвано за домовленістю сторін (а.с.164-166).

На виконання вказівок за постановою Вищого господарського суду України від 11.06.2015 р. у справі № 917/1805/14 п. 5 ухвали від 07.07.2015 р. про прийняття даної справи до розгляду було зобовязано позивача, зокрема, надати суду вказані докази. Вимоги суду позивачем виконано, клопотанням від 13.08.2015 р. (вх. № 11608 від 13.08.2015 р.) копії відповідних платіжних доручень долучено до матеріалів справи (а.с. 177-179).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача у судовому засіданні 13.08.2015 р., оцінивши надані докази, суд,

встановив :

31.08.2009 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Медіпол" (орендодавець) та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" (орендар) було укладено Договір оренди № 805/1-10.6/09-201 (далі Договір, а.с. 26-27), за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Медіпол" (орендодавець) зобовязувалося передати, а Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку "Укрсоцбанк" (орендар) зобовязувалося прийняти в строкове платне користування частини нежитлових приміщень, які розташовані у приміщеннях, які визначені у Додатку № 1 до цього Договору та на план-схемах в актах приймання - передачі, які є невідємною частиною цього Договору (п. 1.1 Договору).

При цьому сторони узгодили, зокрема, наступне :

- передача обєктів оренди у володіння орендаря здійснюється протягом двох робочих днів з дня підписання цього Договору та оформлюється актом прийому-передачі (додаток № 1), який є невідємною частиною цього Договору. Повернення обєкта орендодавцю здійснюється протягом двох робочих днів з дня припинення дії цього Договору та оформлюється актом здачі-приймання, який є невідємною частиною цього Договору (п. 2.1, п. 2.2. Договору);

- за користування обєктом оренди орендар щомісячно сплачує орендодавцю орендну плату, наведену у Додатку № 1, який є невідємною частиною цього Договору. Внесення орендних платежів проводиться щомісячно в строк до 10 числа місяця, наступного за звітним, на підставі наданого орендодавцем рахунку. Акт наданих послуг надається не пізніше останнього робочого дня поточного місяця. В орендну плату входять витрати за комунальні послуги. Розмір орендної плати може змінюватися лише за погодженням сторін та оформлюється додатками до цього Договору, які є його невідємними частинами (п. 3.1, п. 3.2, п. 3.3, п. 3.4 Договору);

- цей Договір укладено стоком на 35 місяців та діє з дати підписання акту прийому-передачі площ (обєктів оренди). (п. 6.1 Договору);

- будь-які зміни та доповнення до цього Договору є його невідємними додатками та дійсні лише при умові виконання їх в письмовій формі, підписання належними представниками сторін (п. 6.3 Договору).

Відповідно до актів передачі-прийому (обєкту оренди) від 01.09.2009 р. (Додаток № 1, а.с. 28, Додаток № 1.1, а.с. 29 Товариство з обмеженою відповідальністю "Медіпол" (орендодавець) передало, а Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" (орендар) прийняв обєкти оренди за адресою:

- м. Полтава, вул. Фрунзе, 145, загальною площею 1,3 кв.м., розмір орендної плати за користування яким встановлено 700,00 грн, в тому числі ПДВ з врахуванням п. 3.3 цього Договору,

- м. Полтава, вул. Гожулянська, 4, загальною площею 1,0 кв.м., розмір орендної плати за користування яким встановлено 555,00 грн., в тому числі ПДВ з врахуванням п. 3.3 цього Договору.

Як стверджує у позовній заяві позивач, 20.02.2012 р. відповідачем було направлено на адресу Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" лист № 42/02, відповідно до якого висловлено намір розірвати договір оренди, обґрунтовуючи це зміною норм чинного законодавства, що унеможливлює виконання ним договірних зобов'язань (а.с. 30); 15.03.2012 р. відповідачем було направлено позивачу лист № 45/3, в якому останній запропонував внести у Договір оренди зміни щодо методу обчислення орендної плати у зв'язку з постійним підвищенням тарифів на електроенергію та відшкодувати фактичні витрати у розмірі 1 996,80 грн. (а.с. 31).

Листом від 07.05.2012 р. Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" повідомило Товариству з обмеженою відповідальністю "Медіпол" про те, що не заперечує проти перегляду розміру орендної плати, але враховуючи складну процедуру формування внутрішньобанківського бюджету та неможливістю внесення до нього змін щодо збільшення витрат, лише перед укладенням договору оренди на новий термін. Крім того, відповідачу було запропоновано укладення наступного договору на менш тривалий термін задля можливості актуалізації умов договору з огляду на зміни економічної ситуації в країні (а.с. 32).

22.06.2012 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Медіпол" (орендодавець) та Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" було укладено Додаткову угоду до Договору оренди № 805/1-10.6/09-201 (далі Додаткова угода, а.с. 33), за умовами якої сторони дійшли згоди про дострокове розірвання договору оренди від 31.08.2009 р. № 805/1-10.6/09-201 згідно з п.7.1.8 Договору.

25.06.2012 р. сторонами було підписано без жодних зауважень та скріплено печатками акт здачі-приймання (об'єкта оренди) у відповідності до п. 2.2. Договору (а.с. 34).

Як зазначає позивач, Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" було сплачено орендну плату за договором оренди до кінця дії договору, а саме: за червень 2012 року (з 26 по 30 червня) - 209,17 грн., за липень 2012 року - 1 255,00 грн., за серпень 2012 року - 1 255,00 грн., на загальну суму - 2719, 17 грн.. Дані обставини підвереджується платіжним дорученням № НОМЕР_1 від 22.05.2012р. (а.с. 177) на суму 1 255,00 грн. з призначенням платежу "сплата за оренду приміщення під банкомат за 06/2012. Угода 805/1-10.6/09-201. Фрунзе, 145", платіжним дорученням № НОМЕР_2 від 06.06.2012 р. (а.с. 178) на суму 1 255,00 грн. з призначенням платежу "сплата за оренду приміщення під банкомат за 07/2012. Угода 805/1-10.6/09-201. Фрунзе, 145", платіжним дорученням № НОМЕР_3 від 13.07.2012 р. (а.с. 178) на суму 1 255,00 грн. з призначенням платежу "сплата за оренду приміщення під банкомат за 07/2012. Угода 805/1-10.6/09-201. Фрунзе, 145".

З посиланням на розірвання Договору за згодою сторін, Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" неодноразово зверталося до відповідача з листами про повернення грошових коштів, проте, за даними позивача, Товариством з обмеженою відповідальністю "Медіпол" було перераховано лише 280,37 грн..

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом з вимогою про стягнення з відповідача 2 438,80 грн. як безпідставно набутих. В обґрунтування підстав позову останній посилається на викладені вище обставини та приписи ст. 1212 Цивільного Кодексу України.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Предметом спору у даній справі є обовязок відповідача, визначений ст. 1212 Цивільного кодексу України із змінами та доповненнями), повернути грошові кошти, отримані ним від позивача без достатніх на те підстав.

Загальні підстави для виникнення зобовязання у звязку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами гл. 83 Цивільного кодексу України.

За приписами ст. 1212 Цивільного кодексу України, до якої апелює позивач в обґрунтування правових підстав позову, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Отже, із змісту вищевказаної норми вбачається, що до предмету доказування у даній справі входить встановлення наступних обставин: чи набув відповідне майно відповідач за рахунок позивача; чи є для цього підстави. При цьому для виникнення зобов'язання з безпідставного збагачення необхідна наявність наступних умов: збільшення майна однієї сторони (набувачем) з одночасним зменшенням його у іншої сторони (потерпілого), а також відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 626 Цивільного кодексу України визначено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Враховуючи правову природу укладеного Договору, кореспондуючи права та обов'язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з найму (оренди).

За приписами ст. 759 Цивільного Кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ст. 762 Цивільного Кодексу України). Договір найму укладається на строк, встановлений договором (ст. 763 Цивільного Кодексу України)

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до положень ст. 651, ст. 653, ст. 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом; у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

З матеріалів справи вбачається наступне :

- з 22.06.2012 р. - дня укладення між Товариством з обмеженою відповідальністю "Медіпол" (орендодавець) та Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" було укладено Додаткової угоди до Договору оренди № 805/1-10.6/09-201 - останній є розірваним за згодою сторін, обєкт оренди повернуто орендодавцю (акт здачі-приймання (об'єкта оренди) від 25.06.2012 р., (а.с. 34), а тому зобовязання сторін за вказаним Договором з цієї дати в силу наведених норм права є припиненими;

- Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" було сплачено орендну плату за договором оренди до кінця дії договору (платіжне доручення № НОМЕР_1 від 22.05.2012 р. (а.с. 177) на суму 1 255,00 грн. з призначенням платежу "сплата за оренду приміщення під банкомат за 06/2012. Угода 805/1-10.6/09-201. Фрунзе, 145", платіжне доручення № НОМЕР_2 від 06.06.2012 р. (а.с. 178) на суму 1 255,00 грн. з призначенням платежу "сплата за оренду приміщення під банкомат за 07/2012. Угода 805/1-10.6/09-201. Фрунзе, 145", платіжне доручення № НОМЕР_3 від 13.07.2012 р. (а.с. 178) на суму 1 255,00 грн. з призначенням платежу "сплата за оренду приміщення під банкомат за 07/2012. Угода 805/1-10.6/09-201. Фрунзе, 145"),

- жодних доказів на підтвердження внесення змін до Договору оренди щодо збільшення вартості орендної плати матеріали справи не містять, наявність таких представником позивача заперечується, відповідач протилежного не довів,

а тому грошові кошти в сумі 2 438,80 грн. як вартість оренди за червень 2012 року (з 26 по 30 червня) у розмірі 209,17 грн., за липень 2012 року у розмірі 1 255,00 грн., за серпень 2012 року у розмірі 1 255,00 грн. за мінусом повернутої за даними позивача суми 280,37 грн. є такими, що отримані відповідачем за правою підставою, яка згодом відпала, на момент прийняття рішення позивачеві не повернуті, а тому позовні вимоги суд визнає правомірними.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, позовні вимоги підтверджені як нормами права, так і поданими доказами, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Понесені позивачем при пред'явленні позову судові витрати покладаються на відповідача відповідно до ст. 49 ГПК України.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85, 11112 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіпол" (вул. Фрунзе, 145, м.Полтава, 36002), ідентифікаційний код юридичної особи 23557283 на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" (вул. Ковпака, 29, м. Київ, 03150, поштова адреса : вул. Гоголя, 10, м. Харків, 61057), ідентифікаційний код юридичної особи 00039019 - 2 438,80 грн. безпідставно отриманих коштів, 1 827,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ з набранням рішенням законної сили.

3. Копію рішення надіслати сторонам за вказаними у його вступній частині адресами.

Суддя О.В.Ківшик

Примітка : Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня прийняття рішення, а у разі якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення - з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.