номер провадження справи 12/115/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

28.09.2015 Справа № 908/4480/14

м. Запоріжжя

Суддя Соловйов В.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю СОЦСФЕРА про розстрочку виконання рішення

у справі № 908/4480/15

за позовом: Концерну Міські теплові мережі в особі філії Концерну Міські теплові мережі Комунарського району (юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, фактична адреса: 69059, м. Запоріжжя, вул. Парамонова, 15-В, ідентифікаційний код 32121458)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю СОЦСФЕРА (69027, м. Запоріжжя, вул. Барикадна, 39, ідентифікаційний код 33836599)

про стягнення заборгованості

Представники:

від позивача: не зявився

від відповідача (заявника): ОСОБА_1, заступник директора, довіреність № б/н від 07.09.2015р.;

ОСОБА_2, виконуюча обовязки члена Дирекції - головного бухгалтера товариства, довіреність № б/н від 28.09.2015р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 18.12.2014р. у справі № 908/4480/14 (суддя Смірнов О.Г.) позов Концерну МТМ в особі філії Концерну МТМ Комунарського району до відповідача ТОВ СОЦСФЕРА про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 501057 від 01.09.2006р. в сумі 707971,53 грн. задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Соцсфера, 69027, м. Запоріжжя, вул. Барикадна, буд. 39, , на користь:

- Концерну Міські теплові мережі, 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137, , п/р зі спеціальним режимом використання № 2813, № 1951 у Філії-Запорізьке обласне управління ПАТ Державний ощадний банк України, МФО 313957, в особі філії Концерну Міські теплові мережі Комунарського району, 69059, м. Запоріжжя, вул. Парамонова, буд. 15-В, основний борг в сумі 707971 (сімсот сім тисяч девятсот сімдесят одна) грн. 53 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 14159 (чотирнадцять тисяч сто пятдесят девять) грн. 43 коп., видавши наказ.

Повернуто Концерну Міські теплові мережі, 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137, , на п/р зі спеціальним режимом використання № 1951 у Філії-Запорізьке обласне управління ПАТ Державний ощадний банк України, МФО 313957, в особі філії Концерну Міські теплові мережі Комунарського району, 69059, м. Запоріжжя, вул. Парамонова, буд. 15-В, з Державного бюджету України, одержувач: УДКСУ у м. Запоріжжі (Орджонікідзевський район), 22030001, банк одержувача: ГУДКСУ у Запорізькій області, МФО 813015, , рахунок № 3007, судовий збір в сумі 1721 (одна тисяча сімсот двадцять одна) грн. 70 коп., сплачений згідно платіжного доручення № 21922 від 09.10.2014 року, про що винести відповідну ухвалу.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 23.12.2014р. у справі № 908/4480/14 повернуто Концерну Міські теплові мережі, 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137, , на п/р зі спеціальним режимом використання № 1951 у Філії-Запорізьке обласне управління ПАТ Державний ощадний банк України, МФО 313957, в особі філії Концерну Міські теплові мережі Комунарського району, 69059, м. Запоріжжя, вул. Парамонова, буд. 15-В, з Державного бюджету України, одержувач: УДКСУ у м. Запоріжжі (Орджонікідзевський район), 22030001, банк одержувача: ГУДКСУ у Запорізькій області, МФО 813015, , рахунок № 3007, судовий збір в сумі 1721 (одна тисяча сімсот двадцять одна) грн. 70 коп., сплачений згідно платіжного доручення № 21922 від 09.10.2014 року, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи.

12.01.2015р. на виконання рішення господарського суду Запорізької області від 18.12.2014р. у справі № 908/4480/14 видано відповідний наказ № 908/4480/14.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 12.06.2015р. заяву ТОВ Соцсфера про розстрочку виконання рішення суду від 18.12.2014р. у справі № 908/4480/14 задоволено частково.

Розстрочено виконання рішення суду від 18.12.2014р. у справі № 908/4480/14 про стягнення суми 722130,96 грн. на 6 місяців частинами шляхом сплати:

- суми 120355,16 грн. у строк до 12.07.2015 року;

- суми 120355,16 грн. у строк до 12.08.2015 року;

- суми 120355,16 грн. у строк до 12.09.2015 року;

- суми 120355,16 грн. у строк до 12.10.2015 року;

- суми 120355,16 грн. у строк до 12.11.2015 року;

- суми 120355,16 грн. у строк до 12.12.2015 року.

В задоволенні іншої частини заяви - відмовлено.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 13.07.2015р. у задоволенні заяви ТОВ Соцсфера про розстрочку виконання рішення суду від 18.12.2014 р. у справі № 908/4480/14 строком на 12 місяців відмовлено.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 14.09.2015р. у задоволенні заяви ТОВ Соцсфера про розстрочку виконання рішення суду від 18.12.2014 р. у справі № 908/4480/14 строком на 12 місяців відмовлено.

17.09.2015р. до господарського суду Запорізької області надійшла заява ТОВ СОЦСФЕРА від 16.09.2015р. про розстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 18.12.2014р. у справі № 908/4480/14 строком на 12 місяців.

Розпорядженням в.о. керівника апарату господарського суду Запорізької області ОСОБА_3 від 17.09.2015р. № П-570/15, враховуючи відрядження судді-допіводача у справі ОСОБА_4 та неможливістю її розгляду у передбачений ст. 121 ГПК України строк, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 908/4480/14.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.09.2015р. заяву розподілено судді Соловйову В.М.

Ухвалою від 18.09.2015р. заяву ТОВ СОЦСФЕРА прийнято до розгляду, судове засідання по розгляду заяви призначено на 28.09.2015р. о 15 год. 30 хв.

Представники заявника в судовому засіданні 28.09.2015р. підтримали заяву про надання розстрочки виконання рішення суду з наведених у ній підстав, просять суд розстрочити виконання рішення господарського суду Запорізької області від 18.12.2014р. у справі № 908/4480/14 на 12 місяців таким чином:

- вересень 2015 - 60177,58 грн.;

- жовтень 2015 - 60177,58 грн.;

- листопад 2015 - 60177,58 грн.;

- грудень 2015 - 60177,58 грн.;

- січень 2016 - 60177,58 грн.;

- лютий 2016 - 60177,58 грн.;

- березень 2016 - 60177,58 грн.;

- квітень 2016 - 60177,58 грн.;

- травень 2016 - 60177,58 грн.;

- червень 2016 - 60177,58 грн.;

- липень 2016 - 60177,58 грн.;

- серпень 2016 - 60177,58 грн.

Зокрема відповідач зазначив, що на теперішній час виконання рішення господарського суду Запорізької області від 18.12.2014р. та ухвали від 12.06.2015р. у справі № 908/4480/14 про розстрочку виконання цього рішення суду на 6 місяців для ТОВ СОЦСФЕРА вкрай ускладнене, в звязку з скрутним фінансовим становищем та незадовільною платіжною дисципліною городян, які проживають у житловому фонді відповідача.

Відповідно до Звіту про фінансові результати за 1 квартал 2015р., який розглядався судом під час прийняття ухвали від 12.06.2015р., чистий збиток підприємства склав 262000,00 грн. Чистий прибуток за той самий період відсутній.

На теперішній час, відповідно до звіту про фінансові результати станом на 31 липня 2015р. чистий збиток підприємства склав 197000,00 грн. Чистий прибуток за той самий період відсутній.

Відповідно до балансу станом на 31.03.2015р., який розглядався судом під час прийняття ухвали від 12.06.2015р., дебіторська заборгованість на кінець першого кварталу становить 1406000,00 грн., кредиторська заборгованість за той самий період становить 2684000,00 грн.

Відповідно до балансу станом на 31 липня 2015р. дебіторська заборгованість становить 1357000,00 грн., кредиторська заборгованість за той самий період становить 2788000,00 грн.

Тобто фінансове становище ТОВ СОЦСФЕРА погіршилось, що позбавляє можливості боржника здійснювати платежі у розмірі 120355,16 грн. в якості сплати боргу за рішенням суду у справі № 908/4480/14 на користь Концерну МТМ.

Згідно довідки залишок коштів на рахунку підприємства у ПуАТ КРЕДІ ОСОБА_5 становить 1173,36 грн., у ПуАТ ПРОМІНВЕСТБАНК становить 3300,72 грн.

Також заявник зазначає, що він докладав зусилля для дотримання графіку платежів, встановленого в ухвалі господарського суду Запорізької області від 12.06.2015р. у справі № 908/4480/14 та здійснив наступні платежі:

19.06.2015р. на суму 10000,00 грн.;

23.06.2015р. на суму 50000,00 грн.;

06.07.2015р. на суму 40000,00 грн.;

15.07.2015р. на суму 1000,00 грн.;

17.07.2015р. на суму 750,00 грн.;

20.07.2015р. на суму 46000,00 грн.;

21.07.2015р. на суму 1350,00 грн.;

23.07.2015р. на суму 4159,43 грн.;

29.07.2015р. на суму 250,00 грн.;

30.07.2015р. на суму 300,00 грн.;

31.07.2015р. на суму 5000,00 грн.;

05.08.2015р. на суму 1416,18 грн.;

07.08.2015р. на суму 300,00 грн.;

12.08.2015р. на суму 11000,00 грн.;

20.08.2015р. на суму 1200,00 грн.;

21.08.2015р. на суму 50000,00 грн.;

28.08.2015р. на суму 2000,00 грн.;

31.08.2015р. на суму 3000,00 грн.;

03.09.2015р. на суму 3000,00 грн.;

09.09.2015р. на суму 15000,00 грн.

07.09.2015р. ТОВ СОЦСФЕРА отримало вимогу державного виконавця відповідно до якої у разі невиконання боржником в повному обсязі умов сплати щомісячного платежу, визначеного в ухвалі від 12.06.2015р. у розмірі 120355,16 грн. з ТОВ СОЦСФЕРА буде додатково стягуватись судовий збір

Таким чином, з огляду на вищезазначене, виконання рішення суду платежами у розмірі 120355,16 грн. щомісяця значно ускладнено, а накладення арешту на рахунки підприємства призведе до неможливості здійснювати господарську діяльність, оскільки основним видом діяльності ТОВ СОЦСФЕРА є надання послуг для проживання громадян у гуртожитках. Зупинення діяльності відповідача може призвести до тяжких соціальних наслідків.

Позивач в судове засідання 28.09.2015р. не зявився. Неявка позивача не перешкоджає розгляду заяви у визначений статтею 121 ГПК України строк.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити повністю з наступних підстав.

Згідно ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Про відстрочку або розстрочку виконання рішення, ухвали, постанови, зміну способу та порядку їх виконання виноситься ухвала, яка може бути оскаржена у встановленому порядку. В необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю.

Згідно пункту 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. № 9 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України, підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

За приписами статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

На підтвердження обставин, про які йдеться у заяві, відповідачем надано:

Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 1 квартал 2015р.;

Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) на 31 липня 2015р.;

Баланс (Звіт про фінансовий стан) на 31 березня 2015р.;

Баланс (Звіт про фінансовий стан) на 31 липня 2015р.;

Довідку ПуАТ КРЕДІ ОСОБА_5 від 14.09.2015р. № 38400-1273 про залишок коштів на поточному рахунку ТОВ СОЦСФЕРА станом 14.09.2015р. в сумі 1173,36 грн.;

Довідку ПуАТ ПРОМІНВЕСТБАНК від 14.09.2015р. № 108-20-14/632БТ про залишок коштів на поточному рахунку ТОВ СОЦСФЕРА станом 14.09.2015р. в сумі 3300,72 грн.;

Довідку ПуАТ КРЕДІ ОСОБА_5 від 28.09.2015р. № 38400-1282 про залишок коштів на поточному рахунку ТОВ СОЦСФЕРА станом 28.09.2015р. в сумі 1494,54 грн.;

Довідку ПуАТ ПРОМІНВЕСТБАНК від 28.09.2015р. № 108-20-14/660БТ про залишок коштів на поточному рахунку ТОВ СОЦСФЕРА станом 28.09.2015р. в сумі 1394,66 грн.;

Постанову державного виконавця Комунарського ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_6 від 19.05.2015р. про відкриття виконавчого провадження ВП № 47564875 з виконання наказу господарського суду Запорізької області № 908/4480/14, виданого 12.01.2015р. про стягнення з ТОВ Соцсфера на користь Концерну МТМ суми боргу у розмірі 722130,96 грн.

Як зазначено у ч. 1, 2 ст. 4-5 ГПК України, господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України.

Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно статті 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Господарським судом зясовано, що ухвалою господарського суду Запорізької області від 12.06.2015р. ТОВ СОЦСФЕРА вже надано розстрочку виконання рішення суду від 18.12.2014р. у справі № 908/4480/14 про стягнення суми 722130,96 грн. на 6 місяців шляхом сплати:

- суми 120355, 16 грн. у строк до 12.07.2015 року;

- суми 120355, 16 грн. у строк до 12.08.2015 року;

- суми 120355, 16 грн. у строк до 12.09.2015 року;

- суми 120355, 16 грн. у строк до 12.10.2015 року;

- суми 120355, 16 грн. у строк до 12.11.2015 року;

- суми 120355, 16 грн. у строк до 12.12.2015 року.

Зазначена ухвала відповідачем та позивачем у встановлений порядок оскаржена не була.

Отже, надана відповідачу 12.06.2015р. господарським судом розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також були визначені господарським судом.

При розгляді нової заяви відповідача про надання нової розстрочки, господарський суд позбавлений права переглядати судове рішення - ухвалу господарського суду Запорізької області від 12.06.2015р. про надання розстрочки ТОВ СОЦСФЕРА до 12 грудня 2015 року.

Неприпустимим є і переоцінка доказів, які були покладені судом в обґрунтування прийнятого судового рішення 12.06.2015р. у цій справі.

В пункті 7.8 постанови від 17.10.2012р. № 9 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України пленум Вищого господарського суду України розяснив, що ухвала про відстрочку або розстрочку виконання рішення, зміну способу та порядку виконання рішення, ухвали, постанови підлягає виконанню на підставі пункту 2 частини другої статті 17 Закону України "Про виконавче провадження", тому відповідний наказ у такому випадку не видається.

Якщо про відстрочку чи розстрочку виконання зазначено в рішенні суду, прийнятому по суті спору, то наказ видається судом на загальних підставах, після набрання таким рішенням законної сили (незалежно від того, коли настає строк сплати за цим наказом), із зазначенням у ньому про відстрочку чи розстрочку виконання.

Господарський суд не має права самостійно скасувати надану ним відстрочку чи розстрочку виконання судового рішення, в тому числі й з тих мотивів, що такі умови не виконуються відповідачем. Але оскільки відстрочка і розстрочка є складовими способу та порядку виконання судового рішення, то умови їх надання може бути переглянуто у процесі розгляду господарським судом заяви про зміну способу та порядку виконання судового рішення.

При цьому господарському суду необхідно мати на увазі, що ухвала про розстрочку виконання рішення має похідний характер від рішення суду, яким справу вирішено по суті, і є обов'язковою для державної виконавчої служби при виконанні відповідного судового наказу у межах відкритого виконавчого провадження (див. Рішення Конституційного Суду України від 26.06.2013 № 5-рп/2013 зі справи № 1-7/2013). Якщо виконавче провадження відкривається після винесення ухвали господарського суду про відстрочку чи розстрочку виконання судового рішення, то таке виконання має здійснюватися на підставі та з урахуванням як раніше виданого судом наказу, так і відповідної ухвали.

Таким чином, оскільки на теперішній час порядок виконання рішення суду від 18.12.2014р. у справі № 908/4480/14 встановлений відповідачу в ухвалі від 12.06.2015р. про розстрочку виконання рішення, розстрочка надана судом до 12.12.2015р. зі сплатою щомісячно до 12 числа суми 120355, 16 грн., заява відповідача від 16.09.2015р. задоволенню не підлягає.

Приймаюче судове рішення про відмову у задоволенні заяви боржника про розстрочку виконання рішення, господарський суд також звертає увагу сторін на наступне.

Відповідно до Конституції (Основного Закону) України держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності і господарювання; усі субєкти права власності рівні перед законом; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій її території; обовязковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (частина четверта статті 13, частина перша статті 55, частина пята статті 124, пункт 9 частини третьої статті 129).

Згідно з частиною другою статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 7 липня 2010 року № 2453-VI (в редакції Закону № 192-VIII від 12.02.2015, із змінами, внесеними згідно із Законом № 213-VIII від 02.03.2015) судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 в рішенні від 26.06.2013р. № 5-рп/2013 взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі „Шмалько проти України від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обовязкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Законом України від 17.07.1997р. № 457/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, ратифіковано з відповідними заявами та застереженнями Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, підписану від імені України 9 листопада 1995 року, Перший протокол, протоколи N 4 і N 7 до Конвенції, підписані від імені України 19 грудня 1996 року, та протоколи N 2 і N 11 до Конвенції, підписані від імені України 9 листопада 1995 року у м. Страсбурзі

За приписами ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набула чинності 11.09.1997р. (із змінами і доповненнями, внесеними Протоколом N 11 від 11 травня 1994 року, протоколом N 14 від 13 травня 2004 року), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст. 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.03.1997р. (п.40) по справі Горнсбі проти Греції зазначено: …Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обовязкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні Гарантії, що надаються сторонам цивільного судового процесу - у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним - і не передбачав при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні сторони зобовязалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію.

У пілотному рішенні від 15.10.2009 у справі «ОСОБА_7 проти України», заява № 40450/04, Європейський суд визнав проблему невиконання рішень національних судів системною в Україні:

"55. ... Суд дійшов висновку, що порушення, зазначені в цьому рішенні, не пов'язані з якимсь поодиноким випадком чи особливим поворотом подій у цій справі, але є наслідком недоліків регуляторної та адміністративної практики органів влади держави з виконання рішень національних судів, за які вони несуть відповідальність. Отже, ситуацію у цій справі слід кваліфікувати як таку, що є результатом практики, несумісної з положеннями Конвенції (...)."

Крім того, в резолютивній частині цього рішення Європейський суд також вказав:

".... зазначені вище порушення є наслідком несумісної з положеннями Конвенції практики, яка полягає в систематичному невиконанні державою-відповідачем рішень національних судів, за виконання яких вона несе відповідальність і у зв'язку з якими сторони, права яких порушені, не мають ефективних засобів юридичного захисту...."

Порушення прав заявників на виконання остаточних рішень судів протягом розумного строку, з посиланням на справу ОСОБА_7, було констатовано у рішеннях Європейського суду від 09.01.2014 у справі "Кисельова та інші проти України", заява № 6155/05, "Хайнацький та інші проти України", заява № 12895/08, "Сем'яністий та інші проти України", заява № 7070/04, та рішеннях від 13.02.2014 у справі "Щукін та інші проти України", заява № 59834/09, та у справі "Васильєв та інші проти України", заява № 29266/08.

Господарський суд звертає увагу заявника на те, що тяжкий майновий стан відповідача вже було враховано господарським судом Запорізької області під час винесення 12.06.2015р. ухвали про розстрочку виконання рішення суду у цій справі.

Керуючись ст. 86, 121 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю СОЦСФЕРА про розстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 18.12.2014р. у справі № 908/4480/14 на 12 місяців відмовити повністю.

Суддя В.М. Соловйов