ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"24" вересня 2015 р. Справа № 907/975/15

Суддя господарського суду Мокану В.В.

розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю „Орлекс б/н від 01.09.2015 року про забезпечення позову в порядку ст.ст. 66 - 67 Господарського процесуального кодексу України шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 2379, вчиненого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_1 про звернення стягнення на нерухоме майно, яке належить ТОВ „Орлекс торговий комплекс, позначений на плані під літерою „А загальною площею 397,6 кв.м. і знаходиться за адресою: 90300, м. Виноградів, вул. Станційна, 33 на користь ПАТ „Віес Банк на суму 877510,24 грн. заборгованості по кредитному договору до вирішення у даній справі спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

Позивач по справі товариство з обмеженою відповідальністю „Орлекс в порядку ст.ст. 66, 67 Господарського процесуального кодексу України звернулось із заявою про забезпечення його позову до відповідача публічного акціонерного товариства „Віес Банк про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_1 21.07.2015 та зареєстрованого в реєстрі за № 2379, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 2379 про звернення стягнення на нерухоме майно, яке належить ТОВ „Орлекс торговий комплекс, позначений на плані під літерою „А загальною площею 397,6 кв.м. і знаходиться за адресою: 90300, м. Виноградів, вул. Станційна, 33 на користь ПАТ „Віес Банк на суму 877510,24 грн. заборгованості по кредитному договору до вирішення у даній справі спору по суті.

Необхідність застосування таких заходів забезпечення позову заявник обґрунтовує посиланням на те, що на підставі оспорюваного виконавчого напису органом ДВС 14.08.2015 відкрите виконавче провадження № 48449516 на підставі постанови від 14.08.2015, якою ТОВ „Орлекс надано строк на самостійне виконання за виконавчим написом до 21.08.2015. Постановою також встановлено, що у разі невиконання рішення в наданий для самостійного виконання строк, його буде виконано в примусовому порядку із стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, повязаних з провадженням виконавчих дій. З врахуванням наведеного заявник стверджує, що невжиття судом зазначених заходів забезпечення позову може призвести до того, що в межах виконавчого провадження будуть вчинені дії по примусовому зверненню стягнення на нерухоме майно та стягненню коштів позивача у даній справі, що відповідно ускладнить або й унеможливить виконання рішення у даній справі у разі задоволення позову, а вчинення органом ДВС заходів примусового стягнення за виконавчим написом, включаючи нарахування та стягнення виконавчого збору, накладення арешту на рахунки підприємства, реалізацію торгового комплексу третім особам, у разі задоволення позовних вимог спричинить необхідність звернення з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння. Зазначає, що такі дії перешкодять роботі підприємства, позбавлять можливості здійснювати підприємницьку діяльність, виконувати інші зобовязання матеріального характеру та будуть мати наслідком протиправне позбавлення позивача права власності на нерухоме майно.

З посиланням на ст. 67 ГПК України та постанову Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" заявник стверджує про наявність звязку між обраним позивачем заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Розглянувши заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову, дослідивши позовні матеріали, суд дійшов висновку, що заява про вжиття заходів до забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до приписів статті 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

За змістом зазначеної статті заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Відповідно до п. п. 1, 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими повязується застосування певного виду забезпечення позову.

За позицією Верховного Суду України, викладеною у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Оцінюючи наведені у заяві про вжиття заходів до забезпечення позову обставини, на які посилається позивач в її обґрунтування, суд дійшов висновку про можливість існування небезпеки в заподіянні шкоди правам, свободам та інтересам позивача до прийняття рішення у даній справі, у звязку з чим вважає за потрібне вжити заходів до забезпечення позову з урахуванням наступного.

Згідно ч. 1 ст. 67 ГПК України позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Заходи щодо забезпечення позову повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього звязку між предметом позову та заявою про забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

З матеріалів позовної заяви та заяви про забезпечення позову слідує, що предметом спору є виконавчий напис, вчинений 21.07.2015 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_1 про звернення стягнення на нерухоме майно, яке належить ТОВ „Орлекс торговий комплекс, позначений на плані під літерою „А загальною площею 397,6 кв.м. і знаходиться за адресою: 90300, м. Виноградів, вул. Станційна, 33 на користь ПАТ „Віес Банк на суму 877510,24 грн. заборгованості по кредитному договору, який позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню. Позивач зазначає, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки нотаріус під час вчинення нотаріального напису не звернув уваги на пропуск річного строку з моменту настання права вимоги та на існуючий спір між сторонами по даному правочину (стосовно суми заборгованості, стосовно погашення заборгованості, яка виникла на підставі рішення суду, тощо), а також порушення чинного законодавства щодо Переліку документів, які підтверджують безспірність вимог, оскільки нотаріус при вчиненні виконавчого напису повинен був пересвідчитись на підставі належних документів у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом.

Отже, між сторонами виник спір щодо правомірності вчинення виконавчого напису нотаріуса. У силу ст. 3 Закону України „Про виконавче провадження виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом, примусове виконання якого здійснюється державною виконавчою службою. Факт відкриття державною виконавчою службою виконавчого провадження передбачає здійснення виконавчих дій по зверненню стягнення на нерухоме майно, яке належить ТОВ „Орлекс торговий комплекс, позначений на плані під літерою „А загальною площею 397,6 кв.м. і знаходиться за адресою: 90300, м. Виноградів, вул. Станційна, 33 на користь ПАТ „Віес Банк на суму 877510,24 грн. заборгованості по кредитному договору. Тобто існує реальна загроза утруднення виконання судового рішення у майбутньому, в разі задоволення позову.

Суд, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, встановивши наявність зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, дійшов висновку, що така заява підлягає задоволенню.

При цьому суд враховує, що обраний захід до забезпечення позову не має наслідком припинення чи будь яке перешкоджання господарської діяльності відповідача чи інших субєктів господарювання, застосування вищезгаданого заходу до забезпечення позову не порушує прав та охоронюваних законом інтересів відповідача у справі чи інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Керуючись ст. ст. 66, 67, 86 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву товариства з обмеженою відповідальністю „Орлекс б/н від 01.09.2015 року про забезпечення позову в порядку ст.ст. 66 67 Господарського процесуального кодексу України шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису

№ 2379, вчиненого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_1 про звернення стягнення на нерухоме майно, яке належить ТОВ „Орлекс торговий комплекс, позначений на плані під літерою „А загальною площею 397,6 кв.м. і знаходиться за адресою: 90300, м. Виноградів, вул. Станційна, 33 на користь ПАТ „Віес Банк на суму 877510,24 грн. заборгованості по кредитному договору, задовольнити.

2. До набрання законної сили рішенням суду у даній справі вжити заходи до забезпечення позову, а саме, зупинити стягнення на підставі виконавчого напису № 2379, вчиненого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_1 про звернення стягнення на нерухоме майно, яке належить ТОВ „Орлекс торговий комплекс, позначений на плані під літерою „А загальною площею 397,6 кв.м. і знаходиться за адресою: 90300, м. Виноградів, вул. Станційна, 33 на користь ПАТ „Віес Банк на суму 877510,24 грн. заборгованості по кредитному договору № 28837 від 19.09.2008.

3. Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень з моменту її винесення, тобто з 24.09.2015, та може бути пред'явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку в строк до 24.09.2016.

4. Ухвалу може бути оскаржено у встановленому законодавством України порядку.

Суддя В.В.Мокану