ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2015 року Справа № 912/2422/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Виноградник О.М. ( доповідач)

суддів: Джихур О.В., Лисенко О.М. (зміни у складі колегії суддів на підставі розпорядження секретаря судової палати від 21.09.2015р.)

при секретарі: Ситниковій М.Ю.

Представники сторін:

позивача - не з`явився; про час та місце судового засідання повідомлений належним чином;

відповідача - не з`явився; про час та місце судового засідання повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційного банку «Приватбанк», м.Дніпропетровськ

на рішення господарського суду Кіровоградської області від 11.08.2015 року по справі № 912/2422/15

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», м.Дніпропетровськ

до товариства з обмеженою відповідальністю «Центрбудмонтаж», м.Кіровоград

про стягнення 17 323,77 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 11.08.2015 року у справі № 912/2422/15 (суддя Наливайко Є.М.) за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційного банку «Приватбанк», м.Дніпропетровськ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центрбудмонтаж», м.Кіровоград про стягнення 17 323,77 грн. позов було задоволено повністю, стягнено з відповідача на користь позивача 8256,57 грн. заборгованості за кредитом, 4726,42 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 3217,37 грн. пені, 1123,41 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, 1827,00 грн. судового збору; розстрочено виконання рішення на шість місяців шляхом сплати щомісячно до 15 числа перших п`яти поточних місяців по 3191,00 грн. та до 15 числа поточного шостого місяця - 3195,77 грн. (а.с.103-106).

Рішення господарського суду Кіровоградської області мотивовано фактом неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань по поверненню кредитних коштів; щодо задоволення заяви відповідача про розстрочення виконання рішення - відсутністю коштів та будь-якого майна у відповідача, що унеможливлює виконання судового рішення на даний час та можливістю отримати кошти в майбутньому; в якості норм матеріального права господарський суд послався на ст.ст. 509, 526, 549, 610, 612, 614, 639, 1054, 1056-1 ЦК України, ст. ст.181, 193, 217, 229, 231, 232, 233 Господарського кодексу України

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржив в апеляційному порядку позивач по справі - ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк», м.Дніпропетровськ в частині розстрочення виконання рішення, зазначаючи, що господарським судом порушено норми матеріального та процесуального права, неповно досліджені докази та обставини у справі, що мають значення для її правильного вирішення, зокрема:

- на думку скаржника, аналізуючи норми ст..83 ГПК України, ч.6 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження» розстрочення або відстрочення виконання рішення можливе на стадії виконавчого провадження, а обов`язковою умовою такої дії є факт видачі судом стягувачу виконавчого листа;

- крім того, господарським судом порушено норми ст.32 ГПК України, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази, підтверджуючи майновий стан відповідача.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу проти її задоволення заперечував, посилаючись на відповідність оскаржуваного судового рішення вимогам закону, фактичним обставинам та матеріалам справи, зазначаючи, що системний аналіз норм ст.ст.83, 84 ГПК України дає можливість зробити висновок про те, що господарський суд має право при прийнятті рішення одночасно розстрочити або відстрочити його виконання. Щодо доводів скаржника про відсутність доказів майнового стану відповідача, то останній зазначає, що господарським судом було враховано ступінь виконання зобов`язань, оскільки із кредиту в розмірі 34 000 грн. відповідачем було сплачено 41 640,39 грн., враховуючи 32 801,75 грн. тіла кредиту та інші платежі, таким чином, відповідач вважає, що належним чином виконував зобов`язання за наявності у нього фінансової можливості. Також відповідач зазначає, що у нього відсутнє майно, за рахунок якого можливо здійснити виконання рішення, але наявні договори підряду на загальну суму 105 997,86 грн., після виконання робіт за якими буде можливо розрахуватись з позивачем.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення господарського суду Дніпропетровської області, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення слід змінити на підставі п.4 ч.1 ст.104 ГПК України, з урахуванням повноважень суду апеляційної інстанції, передбачених ст.103 ГПК України, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.08.2013р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Центрбудмонтаж» м.Кіровоград («клієнт» за договором, відповідач по справі, скаржник) була підписана заява про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, заява на відкриття рахунку публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» м.Дніпропетровськ ("банк" за договором, позивач по справі) (а.с.31)).

Згідно цієї заяви «клієнт» (відповідач), підписавши її, надав свою згоду з Умовами і Правилами надання банківських послуг, які розміщені на сайті банку - www.pb.ua, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування; крім того, своїм підписом, «клієнт» (відповідач) приєднувався і зобов`язався виконувати умови, викладені в Умовах і Правилах надання банківських послуг, Тарифах «Приватбанку» - договору банківського обслуговування в цілому.

Підпунктами 3.2.1.2.2.2, 3.2.1.2.2.5, 3.2.1.2.2.7 п.3.2.1.2.2 Умов та правил надання банківських послуг сторони погодили, що «клієнт» зобов`язується: сплатити відсотки за весь час фактичного користування кредитом згідно з п.п.3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1.4.3; повернути кредит у строки, встановлені п.п.3.2.1.1.10, 3.2.1.2.3.4, 3.2.1.2.2.17; сплатити «банку» винагороду відповідно до п.п.3.2.1.4.4, 3.2.1.4.5, 3.2.1.4.6, 3.2.1.4.11 (а.с.32-43).

Підпунктами 3.2.1.4.1.2, 3.2.1.4.1.3 п.3.2.1.4.1 р.3.2.1.4 договору визначено, що у випадку необнулювання дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулюванню на протязі 90 днів* з кінцевої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулюванню, «клієнт» сплачує «банку» за користування кредитом відсотки в розмірі 36% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулюванню. У разі непогашення кредиту впродовж 90 днів* з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 91-го* дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов`язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні «клієнтом» будь-якого з грошових зобов`язань «клієнт» сплачує «банку» відсотки за користування кредитом у розмірі 56% річних від суми залишку непогашеної заборгованості; у разі порушення «клієнтом» будь-якого з грошових зобов`язань і при реалізації права «банку» на встановлення іншого терміну повернення кредиту, передбаченого Умовами та правилами надання банківських послуг, «клієнт» сплачує «банку» пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення, виходячи з 360 днів у році; сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов`язань.

Підпунктом 3.2.1.4.1.4 п.3.2.1.4 договору під «непогашенням кредиту» мається на увазі не виникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня.

Підпунктом 3.2.1.4.4 п.3.2.1.4 договору сторони узгодили, що «клієнт» сплачує «банку» винагороду за використання ліміту відповідно до п.п.3.2.1.1.6, 3.2.1.2.3.2, першого числа кожного місяця у розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому Умовами та правилами надання банківських послуг, «банк» може за своїм розсудом не стягувати зазначену комісію у разі, якщо максимальне сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній календарний місяць, не перевищувало 100 гривень.

Підпунктом 3.2.1.4.5 п.3.2.1.4 договору сторонами узгоджено, що «клієнт» сплачує «банку» винагороду за користування кредитом згідно з п.3.2.1.4.4; сплата винагороди здійснюється у гривні; у випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, винагорода сплачується в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на дату зазначену в даному пункті строку; нарахування здійснюється в дату сплати.

Згідно з п.п.3.2.1.4.8, 3.2.1.4.9 п.3.2.1.4 договору погашення кредиту, сплата відсотків здійснюються у валюті кредиту; погашення винагороди, неустойки здійснюється у гривні відповідно до умов цього розділу «Умов та правил надання банківських послуг»; розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році; розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом; день повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається; нарахування відсотків здійснюється в дату сплати.

У витягу із Тарифів банку визначено, що «клієнт» сплачує «банку» за прострочення сплати відсотків за кредитом 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочення, але не менше 1 гривні (а.с.45-46, на звороті).

Крім того, Тарифами банку передбачена сплата комісії, яка зазначається в заяві «клієнта».

Докази визнання недійсними, розірвання правовідносин сторін, внесення будь-яких змін в встановленому законом порядку до Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів банку відсутні в матеріалах справи, не надавались скаржником в ході розгляду справи в судах обох інстанцій відповідно до ст.ст.32, 33, 36 ГПК України.

На виконання умов договору «банком» (позивачем) був відкритий відповідачу поточний рахунок № 0294 та картковий рахунок № 4888 з лімітом коштів на 15.08.2013р. - 10 000 грн., на 08.10.2013р. - 24 000 грн., на 23.10.2013р. - 34 000 грн., на 01.03.2014р. - 34 000 грн., на 02.03.2014р. - 0 грн., на 15.08.2014р. - 0 грн., що підтверджується довідкою позивача № 08.7.0.0.0/52 від 09.06.2015р. (а.с.47). Згідно виписки по рахунку станом з 01.12.2013р. по 24.03.2015р. відповідач отримав 34 000 грн. кредитних коштів (а.с.49). Зазначені обставини отримання кредитних коштів також підтверджується фактом часткових повернень б боргу за кредитом, сплаті відсотків.

В зв`язку з тим, що з 01.04.2014р. відповідач припинив виконувати свої договірні зобов`язання у останнього утворилась заборгованість по поверненню кредиту в сумі 17 323,77 грн., що підтверджується розрахунком позову (а.с.48).

12.02.2015р. позивач звернувся до відповідача з претензією № 30815KGKMS07D в якій просив сплатити 18 256,57 грн. заборгованості за кредитом, 4212,68 грн. - заборгованості по відсоткам, 1049,10 грн. - заборгованості зі сплати комісії, 2454,99 грн. заборгованості по пені, всього 25 973,34 грн. (а.с.51). Зазначену претензію направлено відповідачу рекомендованим листом з описом вкладення, що підтверджено матеріалами справи (а.с.52).

Відповідач відповіді на претензію не надав, свої договірні зобов`язання не виконав, суму боргу не сплатив, докази протилежного відсутні, в зв`язку з чим позивач був змушений звернутись до господарського суду (а.с.3-6).

06.07.2015р. до господарського суду Кіровоградської області надійшов відзив на позов, в якому відповідачем суму заборгованості за кредитом визнано повністю, а також заявлено клопотання про зменшення розміру пені до 300 грн. та розстрочення виконання рішення суду, оскільки негайне виконання на даний час неможливо в зв`язку з тяжким фінансовим становищем підприємства, але можливе в майбутньому, на підтвердження чого надані укладені відповідачем договори підряду (а.с.60-74).

В якості додатку до клопотання про відстрочення виконання рішення по цій справі відповідач надав договори підряду №№ 25, 1, 02 (а.с.65-74) на виконання робіт за замовленням контрагентів за договором. Також до матеріалів справи було надано довідку АТ «Райффайзен Банк Аваль» про те, що залишок коштів на рахунку відповідача становить 176 грн. (а.с.95), довідку відповідача про відсутність у останнього рухомого та нерухомого майна (а.с.96).

21.07.2015р. позивачем подані до господарського суду заперечення на заяву відповідача про розстрочення виконання рішення, в яких зазначено що даний випадок не є винятковим, а розстрочення виконання рішення взагалі збільшить суму заборгованості відповідача, що не приведе до поліпшення фінансового стану відповідача; щодо зменшення розміру пені, то позивач зазначив, що відповідачем не наведено жодної обставини необхідності зменшення пені (а.с.78).

11.08.2015р. рішенням господарського суду по цій справі позов задоволено повністю та розстрочено виконання рішення на шість місяців, в задоволенні клопотання відповідача про зменшення пені до 300 грн. - відмовлено (а.с.103-106). Зазначений процесуальний документ і є предметом апеляційного оскарження.

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з частиною 1 ст.193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, що передбачені цим Кодексом.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Статтею 611 ЦК України регламентовано, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою.

Частиною 3 ст.549 ЦК України встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Отже, за своєю правовою природою правовідносини сторін регламентуються §§ 1,2 глави 71 ЦК України.

Згідно з частинами 1, 2 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором; розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Оскільки відповідачем не були повернуті кредитні кошти в строки обумовлені Умовами та Правилами надання банківських послуг, то господарським судом обґрунтовано задоволено позов та стягнуто з відповідача 8256,57 грн. заборгованості за кредитом, 4726,42 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 3217,37 грн. пені, 1123,41 грн. комісії.

При цьому колегія суддів зазначає, що збільшення розміру відсотків за користування кредитом передбачено п.п.3.2.1.4.1.3, 3.2.1.4.1.6 Умов та правил надання банківських послуг, а оплата комісійної винагороди на користь позивача та її розмір також встановлено п.п.3.2.1.4.4 Умов та правил.

Також слід зауважити, що позивачем не оскаржується рішення господарського суду в частині присуджених до стягнення сум, тобто, з рішенням господарського суду в цій частині відповідач згоден.

Крім того, господарським судом правомірно відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру пені до 300 грн., оскільки, зважаючи на приписи п.3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (зі змінами та доповненнями) цей випадок не є винятковим, враховуючи відсутність доказів на підтвердження винятковості обставин та ступінь вини відповідача, оскільки останнім вже більше року не сплачується заборгованість по кредиту (з 04.03.2014р.).

Але апеляційний господарський суд не може погодитись з рішенням в частині надання розстрочення його виконання, враховуючи наступне.

Відповідно до пункту 7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» (зі змінами та доповненнями) підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом; проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем на обґрунтування клопотання про розстрочення виконання рішення надані договори підряду, укладені відповідачем з контрагентами:

- з Новенською селищною радою за № 25 від 07.04.2015р. (а.с.65-67);

- з Комунальним підприємством «Комунальник-96» за № 1 від 03.07.2015р. (а.с.68-71);

- з Комунальним закладом «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Компаніївського району за № 02 від 03.07.2015р. (а.с.72-74).

Умовами вищезазначених договорів, а саме п.п.2.2 в договорах № 25 та № 02 та п.3.4 в договорі № 1 передбачена оплата «замовниками» авансу «підряднику» (відповідачу) в сумі 19 349,64 грн., 7052,24 грн. та 5397,48 грн. (відповідно), тобто, робити висновок про відсутність грошових коштів у відповідача є передчасним, а, отже, підприємство веде певну господарську діяльність та отримує певні прибутки, як свідчать умови цих договорів.

Крім того, клопотання відповідача було обґрунтовано, в тому числі, довідкою Кіровоградської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про наявність на рахунку відповідача 176,22 грн. (а.с.95). Але зазначена довідка не свідчить, що цей рахунок є єдиним у підприємства відповідача, враховуючи наявність заборгованості по іншому картковому рахунку у ПАТ КБ «Приватбанк».

Натомість, відповідачем на обґрунтування клопотання про надання відстрочення виконання судового рішення не надано жодного доказу в розумінні ст..ст.32, 36 ГПК України, підтверджуючого скрутний фінансовий стан підприємства відповідача (баланс господарсько-фінансової діяльності станом на 1 півріччя 2015 року, довідку про наявну кредиторську та дебіторську заборгованість тощо). Отже, відповідачем не наданого належних доказів, підтверджуючих в своїй сукупності, важкий фінансовий стан підприємства.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу позивача слід задовольнити, рішення господарського суду Кіровоградської області в цій частині - змінити.

На підставі викладеного, керуючись ч.3-5 ст.49, ст..ст.99, 101, 103-105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк», м.Дніпропетровськ - задовольнити.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 11.08.2015 року у справі № 912/2422/15 - змінити.

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Центрбудмонтаж» м.Кіровоград на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» м.Дніпропетровськ 8256,57 грн. заборгованості за кредитом, 4726,42 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 3217,37 грн. пені, 1123,41 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, 1827,00 грн. судового збору.

В задоволенні клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Центрбудмонтаж» м.Кіровоград на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» м.Дніпропетровськ 913,50 грн. судового збору, сплаченого за подачу апеляційної скарги.

Видачу відповідних наказів згідно зі ст.ст.116-117 ГПК України доручити господарському суду Кіровоградської області.

Справу повернути до господарського суду Кіровоградської області.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 23.09.2015р.

Головуючий суддя О.М. Виноградник

Суддя О.В.Джихур

Суддя О.М.Лисенко