ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

29 вересня 2015 року Справа № 915/308/13-г

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого : Полянського А.Г.,

суддів: Кравчука Г.А., Мачульського Г.М.

розглянувши матеріали касаційної скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 19.05.2015 року
у справі господарського суду№ 915/308/13-г Миколаївської області
за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Публічного акціонерного товариства "Миколаївобленерго"
проскасування оперативно-господарської санкції

В С Т А Н О В И В:

Подана касаційна скарга Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 15.06.2015 року (зареєстровано ВГСУ за № 117242015 від 24.09.2015 року) на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 19.05.2015 року не відповідає вимогам розділу ХІІ1 ГПК України з наступних підстав.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1115 та ч. 1 ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених судом фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Крім того, касаційна інстанція на підставі вже встановлених судом фактичних обставин справи перевіряє судові рішення виключно на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга за змістом повинна містити вимоги особи, що подала касаційну скаргу, із зазначенням суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права судом.

Тобто, в касаційній скарзі повинен бути чітко викладений зміст порушення або неправильного застосування норм права із зазначенням конкретних їх пунктів та статей, в чому саме полягає таке порушення або неправильне застосування і яким чином воно вплинуло на прийняття оскаржуваного рішення.

Всупереч наведеному, вимоги вказаної норми процесуального закону скаржником дотримано не було.

У поданій касаційній скарзі Фізична особа-підприємць ОСОБА_1 посилається на те, що судові рішення попередніх інстанцій винесені при неповному з'ясуванні фактичних обставин справи, що мають значення для даної справи, та на неправильному застосуванні норм матеріального і процесуального права, однак при цьому не зазначає суті порушення матеріальних правових норм.

Крім того, в поданій касаційній скарзі не зазначено, які норми були не застосовані, застосовані неправомірно, невірно застосовані, або порушені господарськими судами.

Відповідно до ч. 2 ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо у скарзі не зазначено суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права.

Також, відповідно до ст. 110 ГПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Скаржником подано клопотання про відновлення пропущеного процесуального строку для подачі касаційної скарги.

Статтею 53 цього ж кодексу передбачено, що господарський суд може відновити пропущений процесуальний строк за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи, якщо визнає причину пропуску строку поважною.

Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже в кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює докази, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку.

Заявлене клопотання про відновлення пропущеного процесуального строку не підлягає задоволенню з таких підстав.

Скаржник в обґрунтування клопотання посилається на те, що вона не була присутня 19.05.2015 під час прийняття постанови Одеським апеляційним господарським судом, оскільки її не повідомлено про час та місце судового засідання, а текс постанови Одеського апеляційного господарського суду від 19.05.2015 року отримано лише 29.05.2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи копія ухвали Одеського апеляційного господарського суду про поновлення провадження у справі та призначення до розгляду на 19.05.2015 року, що надсилається учасникам судового процесу, була повернута відділення поштового зв'язку з повідомленням про невручення процесуального документу у зв'язку "з закінченням терміну зберігання", а отже скаржник був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Колегія суддів Вищого господарського суду України відзначає, що лише факт подання стороною клопотання про відновлення строку не зобов'язує суд автоматично відновити цей строк. Відновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку, які в даному випадку не вбачаються за відсутності обставин, які об'єктивно перешкоджали скаржнику реалізувати своє право на подання касаційної скарги протягом законодавчо встановленого терміну.

Таким чином, можливість вчасного подання касаційної скарги залежала виключно від волевиявлення самого скаржника, тобто мала суб'єктивний характер, а тому підстав для відновлення пропущеного процесуального строку у даному випадку колегія суддів Вищого господарського суду України не вбачає.

Тож, скаржник у відповідності до ст. 33 ГПК України не довів того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у нього не було можливості.

Колегія суддів зазначає, що, виходячи зі змісту ст. 53 ГПК України, поважними визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними і пов'язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

За таких обставин, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню.

Керуючись ст. ст. 53, 86 та п. 5, 6 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України -

У Х В А Л И В:

1. Клопотання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про відновлення пропущеного процесуального строку для касаційного оскарження відхилити.

2. Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 19.05.2015 року у справі № 915/308/13-г господарського суду Миколаївської області повернути скаржнику.

Головуючий суддя А.Г. Полянський

Суддя Г.А. Кравчук

Суддя Г.М. Мачульський