ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.09.15р. Справа № 904/6859/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго", м. Дніпропетровськ

до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Дніпропетровська, м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості

Суддя Петрова В.І.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. № 141/1001 від 12.05.15р.

від відповідача: ОСОБА_2, дов. №1689 від 22.04.15р.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Дніпрообленерго" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Дніпропетровська про стягнення заборгованості за спожиту активну електричну енергію у розмірі 4 200,17грн., заборгованості за перевищення договірної величини споживання електричної енергії у розмірі 1 729,33грн., пені у розмірі 1 047,93грн., 3% річних у розмірі 98,76грн., інфляційних у розмірі 2 140,94грн.

Позовні вимоги обгрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов договору про постачання електричної енергії за державні кошти №52/3 ДК від 28.02.2014р., укладеного між сторонами, в частині повної та своєчасної оплати активної електроенергії, а також перевищення договірної величини споживання електроенергії.

Відповідач проти позову заперечує, зазначає, що фінансується виключно з державного бюджету України, кошти на оплату перевищення договірної величини споживання електричної енергії, пені, 3% річних та інфляційних кошторисом не передбачено. До того ж, відповідач, посилаючись на тяжкий фінансовий стан, просив суд зменшити розмір пені до 00,00грн.

У судовому засіданні оголошувалась перерва згідно ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

15.09.2015р. по даній справі оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

28.02.2014р. між Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Дніпрообленерго" (постачальник) та Квартирно-експлуатаційним відділом міста Дніпропетровська (споживач) був укладений договір про постачання електричної енергії за державні кошти №52/3 ДК, за умовами якого постачальник зобов"язався у 2014 році постачати споживачу електричну енергію у точку (точки) продажу електричної енергії для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 102,81кВт, величини якої по об"єктах споживача визначені додатком "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії", а споживач - оплатити постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно договору.

Згідно п.1.2. договору кількість обсягу електричної енергії, яку постачальник зобов"язується постачати споживачу, визначається згідно із додатком до договору "Обсяги постачання електричної енергії споживачу", "Порядок розрахунків" та "Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії".

За п.3.1. договору ціна договору становить 17 963,76грн., в т.ч. ПДВ - 2 993,96грн. з урахуванням вартості активної, реактивної електроенергії та інших видів нарахувань, визначених умовами договору.

Відповідно до п.3.2. договору вартість фактично спожитої електроенергії визначається як добуток обсягу електричної енергії, визначеного за фактичними показами розрахункових засобів обліку у розрахунковому періоді та підтверджених актом прийняття-передавання товарної продукції на тариф, що діяв протягом розрахункового періоду.

Згідно п.4.1. договору розрахунки за придбану електроенергію проводяться споживачем на підставі рахунка на оплату спожитої у розрахунковому періоді електроенергії. Порядок проведення розрахунків наведений у додатку "Порядок розрахунків".

Пунктом 4.2. договору визначено, що на підставі показів засобів обліку електроенергії та умов додатку "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії" оформлюються такі документи: акт прийняття-передавання товарної продукції, акт результатів замірів електричної потужності.

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2014р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов"язань за договором. Сторони домовились, що відповідно до ст.631 ЦК України, умови цього договору в частині постачання електричної енергії застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладання і діють з 01.01.2014р. по 31.12.2014р. включно (п.10.1. договору).

Відповідно до ч.1 ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач поставив відповідачу активну електроенергію у липні, серпні та вересні 2014р., що підтверджується актами про використану електричну енергію (а.с.16-18).

За п.2. додатку №3 до договору "Порядок розрахунків" споживач здійснює повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії за розрахунковий період один раз за фактичними показами засобів обліку електричної енергії згідно з виписаним та самостійно отриманим у постачальника рахунком.

Згідно п.2.1. додатку №3 до договору "Порядок розрахунків" оплата рахунків за активну електроенергію, за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, рахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної енергії, пеня, 3% річних, індекс інфляції та інші платежі згідно з умовами договору, здійснюється на рахунки постачальника, зазначені у договорі, на підставі самостійно отриманих у постачальника рахунків протягом 5 операційних днів з дня їх отримання.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач 22.07.2014р. отримав рахунок спожитої активної електроенергії за липень 2014р. №281/52/7/1 на суму 1 411,93грн. (строк оплати - 29.07.2014р.), за серпень 2014р. №281/52/8/1 на суму 1 456,06грн. - 19.08.2014р. (строк оплати - 27.08.2014р.), за вересень 2014р. №281/52/9/1 на суму 1 332,18грн. - 30.09.2014р. (строк оплати - 07.10.2014р.) (а.с.21-23, 26-28).

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач не розрахувався за спожиту активну електроенергію у липні - вересні 2014р. у загальному розмірі 4 200,17грн.

Як вбачається із додатку №1 до договору "Обсяги постачання електричної енергії споживачу", відповідачу було узгоджено наступні обсяги постачання електроенергії (договірну величину електроспоживання) у 2014 році: на липень 2014р. у розмірі 400 кВт*год; на серпень 2014р. у розмірі 400 кВт*год.

Однак, фактичне споживання електроенергії відповідача склало: у липні 2014р. - 992кВт*год; у серпні 2014р. - 1023 кВт*год.

Таким чином, відповідач перевищив договірну величину споживання електроенергії: у липні 2014р. на 592 кВт*год на суму 842,60грн.; у серпні 2014р. на 623 кВт*год на суму 886,73грн.

Згідно п.п.7.2.2. п.7.2. договору за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужностей, визначених згідно із вимогами договору, споживач сплачує постачальнику двократну вартість різниці фактично спожитої та договірної величини. При цьому плата за перевищення договірної величини потужності стягується із споживачів з приєднаною потужністю 150 кВт і більше та середньомісячним споживанням 50000 кВт*год і більше.

Відповідно до п.11.1.6. договору перевищення споживачем договірних величин споживання електричної енергії визначається постачальником як різниця фактично спожитої активної електричної енергії за розрахунковий період, підтвердженої додатком "Акт прийняття-передавання товарної продукції", та договірною величиною споживання електричної енергії, встановленою на цей розрахунковий період, згідно з умовами договору.

22.07.2014р. відповідач одержав рахунок №281/52/7/5 за перевищення договірної величини споживання електричної енергії у липні 2014р. на суму 842,60грн. (строк оплати - 29.07.2014р.), а також 19.08.2014р. одержав рахунок №281/52/8/5 за перевищення у серпні 2014р. на суму 886,73грн. (строк оплати - 27.08.2014р.) (а.с.24-27).

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач не розрахувався за перевищення договірної величини споживання електричної енергії у липні та серпні 2014р. у загальному розмірі 1 729,33грн.

Станом на момент розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем за спожиту активну електроенергію у липні - вересні 2014р. складає 4 200,17грн., а заборгованість за перевищення договірної величини споживання електричної енергії у липні та серпні 2014р. складає 1 729,33грн., що підтверджується матеріалами справи та підлягає до стягнення.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до приписів статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання.

За ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Одним із видів неустойки є пеня, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно абз.1 п.7.2.2. договору за внесення платежів, передбачених пунктами 6.1.6 - 6.1.7 цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком "Порядок розрахунків", споживач сплачує постачальнику пеню у розміру 0,1% від суми заборгованості за кожний день простроченні платежу, враховуючи день фактичної оплати, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в той період, та 3% річних з простроченої суми. При цьому сума грошового зобов'язання за цим договором повинна бути оплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню за спожиту активну електроенергію у розмірі 1 047,93грн. за загальний період з 30.07.2014р. по 19.06.2015р.

Розрахунок суми пені здійснений позивачем по кожному періоду окремо, за подвійною обліковою ставкою НБУ, розмір пені за якою менше розміру пені на підставі 0,1%, а також у розмірі 0,1% у випадках, коли розмір 0,1% менше подвійної облікової ставки НБУ.

Господарський суд, перерахувавши пеню, встановив, що вона розрахована правильно.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 3% річних за спожиту активну електроенергію у розмірі 98,76грн. за загальний період з 30.07.2014р. по 19.06.2015р.

Господарський суд, перерахувавши 3% річних, встановив, що вони розраховані правильно та підлягають до стягнення.

Крім того позивач просить стягнути з відповідача інфляційні за спожиту активну електроенергію за загальний період з вересня 2014р. по травень 2015р. у розмірі 2 140,94грн.

Господарський суд, перерахувавши інфляційні, встановив, що вони розраховані правильно та підлягають до стягнення.

15.09.2015р. відповідач, посилаючись на тяжкий фінансовий стан, просив суд зменшити розмір пені до 00,00грн.

Відповідно до ч.2 ст.233 Господарського кодексу України у разі, якщо порушення зобовязання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може, з урахуванням інтересів боржника, зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

За п.3 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Враховуючи статус відповідача, його тяжкий фінансово-економічний стан, суд вважає за можливе зменшити розмір пені на 50% та стягнути 523,97грн.

Відповідно до п.3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Дніпропетровська (49005, м. Дніпропетровськ, вул. Феодосіївська, 13, ) на користь Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго" (49107, м. Дніпропетровськ, Запорізьке шосе, 22, ) заборгованість за спожиту активну електричну енергію у розмірі 4 200,17грн. (чотири тисячі двісті грн. 17коп.), заборгованість за перевищення договірної величини споживання електричної енергії у розмірі 1 729,33грн. (одна тисяча сімсот двадцять дев"ять грн. 33коп.), пеню у розмірі 523,97грн. (п"ятсот двадцять три грн. 97коп.), 3% річних у розмірі 98,76грн. (дев"яносто вісім грн. 76коп.), інфляційні у розмірі 2 140,94грн. (дві тисячі сто сорок грн. 94коп.) та 1 827,00грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім) судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 21.09.2015р.

Суддя ОСОБА_3