ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2015 р. Справа № 922/2402/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Здоровко Л.М.,

при секретарі Міракові Г.А.,

за участю представників:

від позивача - Полуботько О.В. - за довіреністю від 18.09.2015р., Гайдей І.М. - за довіреністю від 18.09.2015р.,

від відповідача - Горелов А.В. - за довіреністю від 05.05.2015р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Комунального підприємства "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Нікопольської міської ради (вх.№4216 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 14.07.2015р. у справі № 922/2402/15,

за позовом Комунального підприємства "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Нікопольської міської ради, м.Нікополь,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Україна", м. Харків,

про стягнення 21738,00 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Комунальне підприємство "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Нікопольської міської ради звернулось до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Україна" майнової шкоди у розмірі 21738,00 гривень.

Рішенням господарського суду Харківської області від 14.07.2015р. у справі №922/2402/15 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Аріт К.В., суддя Лаврова Л.С., суддя Ольшанченко В.І.) у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Місцевий господарський суд, враховуючи, що відповідачем поставлено товар, якість якого підтверджено свідоцтвом про визнання, серія Д№0010963, а також позивачем не доведено дотримання умов та правил гарантійної експлуатації поставленого приладу обліку, дійшов висновку, що позивачем не доведено всіх складових правопорушення, необхідних для встановлення наявності факту спричинення збитків, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Комунальне підприємство "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Нікопольської міської ради звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 14.07.2015р. у справі № 922/2402/15 повністю та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позов Комунального підприємства "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Нікопольської міської ради щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Україна" майнової шкоди у розмірі 21738,00 грн.; стягнути судові витрати на користь позивача.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, КП "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Нікопольської міської ради посилається на наступні обставини справи:

- відповідачем на виконання договору поставки від 01.08.2008р. № П-01.08/2008/197 та проведення підрядних робіт № ПУ-01.08/2008/198 поставлено товар неналежної якості, що підтверджується листами ТОВ "Дніпро-Україна" від 04.02.2013р. № 30 та від 15.03.2013р. № 34, а також перебуванням лічильника-витратоміра "Днепр-7" на гарантійному обслуговуванні;

- п. 3 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про підтвердження відповідності" від 17.05.2001р. № 2406-ІІІ визначено, що виробник зобов'язаний компенсувати споживачам продукції завдані їм збитки в разі виявлення невідповідності продукції вимогам, зазначеним у декларації про відповідність та/або сертифікаті відповідності чи свідоцтві про визнання відповідності.

Таким чином, враховуючи виконання взятих на себе зобов'язань за договором поставки та договором на проведення підрядних робіт по встановленню зазначеного лічильника-витратоміра з боку КП "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Нікопольської міської ради в повному обсязі, факт поставки відповідачем товару неналежної якості свідчить про нанесення позивачу істотних збитків у розмірі 21738,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача в порядку ст.ст. 224, 225, 268 Господарського кодексу України, ст. 1166 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 17.08.2015р. апеляційну скаргу КП "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Нікопольської міської ради прийнято до провадження, справу призначено до розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "Дніпро-Україна" просить апеляційну скаргу КП "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Нікопольської міської ради залишити без задоволення, рішення господарського суду Харківської області від 14.07.2015р. у справі № 922/2402/15 залишити без змін (вх.№13300 від 21.09.2015р.).

Зокрема, ТОВ "Дніпро-Україна", посилаючись на ст. 22 Цивільного кодексу України, ст.ст. 224, 225 Господарського кодексу України, зазначає про недоведеність позивачем повного складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки заподіювача шкоди, наявності негативних наслідків (збитків), причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та наслідків (збитків), вини відповідача), який є підставою для притягнення особи до такої відповідальності як відшкодування завданих збитків.

Крім того, на думку відповідача, з урахуванням ст. 261 Цивільного кодексу України, до основної вимоги та усіх додаткових, що можуть бути визнані судом правомірними, необхідно застосувати позовну давність.

В судовому засіданні представники позивача підтримали вимоги апеляційної скарги, просили суд рішення господарського суду Харківської області від 14.07.2015р. у справі № 922/2402/15 скасувати повністю та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позов Комунального підприємства "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Нікопольської міської ради.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення господарського суду Харківської області від 14.07.2015р. у справі №922/2402/15 залишити без змін.

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, колегія суддів дійшла висновку про закінчення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, викладені в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення учасників судового процесу, перевіривши правильність застосування господарським судом Харківської області норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

01.08.2008р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Україна" (іменований "постачальник") та Комунальним підприємством "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" (іменований "покупець") укладено договорів поставки № П-01.08/2008 (далі - договір), відповідно до п. 2.1 якого постачальник зобов'язується передати у власність покупцю, а покупець зобов'язується оплатити та прийняти продукцію виробниче-технічного призначення, для використання його в господарській діяльності, на умовах дійсного договору.

Відповідно до п. 2.2 договору найменування, асортимент, номенклатура, кількість, якість та ціна для кожного окремого товару, з підключенням придбаного приладу обліку до місця комерційного обліку, або без нього, а також умови поставки товару, визначаються в наступних специфікаціях, що є невід'ємними частинами дійсного договору, які підписуються сторонами.

Згідно з п. 4.1 договору поставка товару за цим договором здійснюється постачальнику шляхом одноразової поставки всього об'єму товару, який зазначається у специфікації. Поставка товару може здійснюватись частинами при умові дотримання положень дійсного договору, та якщо конкретна специфікація до дійсного договору не передбачає іншого.

Товар постачається на умовах, що визначені у відповідних специфікаціях до договору (п.4.2 договору).

Відповідно до п. 4.4 договору датою поставки товарів буде вважатися дата, визначена у відповідності зі строком в 14 банківських днів з моменту отримання постачальником платежу (сума якого визначена в специфікації) в повному обсязі на банківський рахунок, а також підписаного та засвідченого печаткою покупця, екземпляра договору поставки товару та "календарного плану поставки товару та його підключення".

Постачальник, у денний термін, відправляє покупцю факсом (електронною поштою) письмове «повідомлення» про зарахування коштів на свій банківський рахунок.

Відповідно до п. 4.6 договору покупець зобов'язаний прийняти товар на протязі 3-х календарних днів з моменту повідомлення постачальника про готовність товару.

Згідно з п. 4.7 договору товар вважається переданим постачальником та прийнятим покупцем: за кількістю (якістю) комплектністю - згідно підписаної уповноваженими представниками сторін видаткової накладної, або оформленого акту приймання-передачі товару.

Пунктом 4.8 договору встановлено, що право власності на товар переходить до покупця з дня отримання постачальником підписаної видаткової накладної та оригінала довіреності на отримання товару, або з дня передачі товару постачальником перевізнику, що визначений покупцем, в залежності від вибраних сторонами умов поставки.

Відповідно до п. 5.2 договору загальна договору складається із загальної вартості товару, що належить поставці з урахуванням всіх додатків (специфікацій) до дійсного договору, на момент підписання цього договору складає 15498,00 грн., в тому числі 20% ПДВ - 2583,00 грн. Вона є ціною цього договору.

Дійсний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2008 року (п.12.1 договору). У випадку, якщо жодна із сторін не заявила відмову від дійсного договору за 15 календарних днів до його закінчення (п. 12.1), то дійсний договір продовжується на наступний 1 (один) календарний рік.

Крім того, 01.08.2008р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Україна" (іменований "підрядник") та Комунальним підприємством "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" (іменований "замовник") укладено договір про проведення підрядних робіт № ПУ-01.08/2008, відповідно до п. 1.1 якого підрядник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, на свій ризик виконати роботи за завданням замовника з використанням матеріалів замовника, а замовник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, оплатити та прийняти: підключення придбаного приладу обліку до місця комерційного обліку згідно з технічним завданням замовника.

Відповідно до п. 2.1 вказаного договору оплата виконаної підрядником робіт: підключення придбаного приладу обліку до місця комерційного обліку, згідно з технічним завданням замовника, що визначені у п. 1.1 цього договору, здійснюється зі її договірною ціною, яка становить суму в розмірі 6240,00 грн., в тому числі ПДВ 20% - 1040,00 грн.

На виконання умов укладених договорів Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Україна" здійснено монтаж та наладка лічильника-витратоміра "Днепр-7", про що складено акт від 05.09.2008р. (а.с. 15).

В межах гарантійного строку сторонами договору встановлені недоліки в роботі поставленого товару, у зв'язку з чим у відповідності до умов договору від 01.08.2008р. №П-01.08/2008 вказаний лічильник-витротомір "Днепр-7" було направлено на гарантійне обслуговування, що підтверджується актом виконаних робіт від 21.11.2008р. (а.с. 16).

Також, з матеріалів справи вбачається, що 04.04.2014р. ТОВ "Дніпро-Україна" було проведено монтаж та пусконалагоджувальні роботи чотирьох комплексів витратоміра "Днепр-7".

04.04.2014р. ТОВ "Дніпро-Україна" надано гарантійний лист № 34 про надання гарантії належного функціонування приладів обліку стічних вод "Днепр-7" № 2014, 2020, 2021, 2022 протягом 12 (дванадцяти) місяців з моменту монтажу та введення приладів в експлуатацію, тобто з 04.04.2014р. (а.с. 18).

При цьому, було виявлено несправність в комплекті №2021, у зв'язку з чим обчислювач було направлено виконавцю для здійснення заміни, про що було складено відповідний акт прийняття-передачі виконаних робіт від 04.04.2014р. (а.с. 17).

20.06.2014р. КП "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Нікопольської міської ради було направлено ТОВ "Днепр-Україна" повний комплект приладів "Днепр-7", №№ 2014, 2020, 2021, 2022 (а.с. 21).

Листом від 08.07.2014р. № 84 ТОВ "Дніпро-Україна" повідомило КП "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Нікопольської міської ради про виявлення пошкодження п'єзоперетоворювачів у зв'язку з бракованою партією хімічних матеріалів (а.с. 22).

Як зазначає позивач, 09.09.2014р. за вих. № 6-0127/2218 було направлено відповідачу лист з проханням надати письмову відповідь стосовно стану приладу обліку, на яке ним не було отримано відповідь.

Позивач зазначає, що встановлення відповідачем товару неналежної якості спричинило невиправдані витрати з боку позивача, пов'язані з підключенням придбаного приладу обліку, та призвело до недосягнення КП "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Нікопольської міської ради мети, для якої був придбаний зазначений прилад обліку, що стало підставою для звернення позивача з даним позовом до господарського суду Харківської області.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, в обґрунтування поданого позову Комунальне підприємство "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Нікопольської міської ради зазначає, що внаслідок виконання позивачем зобов'язань за договором поставки та договором на проведення підрядних робіт в повному обсязі, а також порушення відповідачем умов договору поставки, у зв'язку з поставкою товару неналежної якості, позивачем понесені істотні витрати (збитки) в розмірі 21738,00 грн.

При цьому, на думку апелянта, спричинені збитки підлягають відшкодуванню відповідачем в порядку ст. ст. 224, 225 Господарського кодексу України, ст. ст. 22, 1166 Цивільного кодексу України.

Колегія суддів зазначає, що поняття збитків міститься в ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України, відповідно до якої збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

У роз'ясненні Вищого господарського суду України №02-5/215 від 01.04.1994р. "Про деякі питання практики вирішення спорів пов'язаних з відшкодуванням шкоди" зазначається, що вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків (відшкодування шкоди), господарський суд перш за все повинен з'ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності, а саме наявність правил поведінки, встановленого законом або договором; наявність факту порушення такого правила поведінки винною особою; наявність збитків у потерпілої особи; наявність безпосереднього причинно - наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони.

Тобто, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1)протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає (постанова Верховного Суду України від 22.01.2013р. у справі №3-72гс12).

Колегія суддів зазначає, що відшкодування збитків застосовується незалежно від того, передбачене воно законодавством, що регулює господарське зобов'язання, чи господарським договором, оскільки відшкодування збитків є загальною (універсальною) мірою господарсько-правової відповідальності за порушення всіх господарських зобов'язань.

Відшкодування збитків є способом захисту порушених цивільних прав та охоронюваних інтересів, спрямований на відновлення порушеного майнового стану потерпілої особи та на усунення негативних майнових наслідків, що настали.

Разом з тим, стягнення з особи збитків можливо виключно у випадку допущення нею господарсько-правових зобов'язань.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами укладено два договори, які мають різну правову природу, а також на підставі яких виникають різні правові відносини між сторонами та різні правові наслідки, пов'язані з їх порушенням.

Так, між сторонами укладено договір від 01.08.2008р. № П-01.08/2008, який за правовою природою відноситься до договорів поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 Господарського кодексу України якість товару, що поставляється, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразком (еталоном), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів.

Частиною 1 статті 675 Цивільного кодексу України встановлено, що товар, який продавець передає або зобов'язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 4 ст. 268 Господарського кодексу України постачальник повинен засвідчити якісь товарів, що поставляються, належним товаросупровідним документом, який надсилається разом з товаром, якщо інше не передбачена в договорі.

Пунктом 3.1 договору поставки від 01.08.2008р. визначено, що якість товару, що постачається, повинна відповідати умовам, викладеним у цьому договорі, специфікації та підтверджується технічними паспортами.

Відповідно до п. 4.7 договору поставки товар вважається переданим постачальником та прийнятим покупцем: за кількістю (якістю) та комплектністю - згідно підписаної уповноваженими представниками сторін видаткової накладної, або оформленого акту приймання-передачі товару.

Згідно з ч. 1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору від 01.08.2008р. ТОВ "Дніпро-Україна" поставлено відповідачу прилад обліку (лічильник-витратомір "Днепр-7"), а також товаросупровідні документи, які прийняті позивачем без зауважень, що не спростовується сторонами у справі.

При цьому, статтею 14 Закону України "Про стандартизацію" від 17.05.2001р. визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері стандартизації, має право встановлювати знак відповідності продукції національним стандартам. Національний знак відповідності продукції національним стандартам - знак, який засвідчує відповідність позначеної ним продукції всім вимогам стандартів, які поширюються на цю продукцію.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про підтвердження відповідності" свідоцтво про визнання відповідності - документ, що засвідчує визнання іноземних документів про підтвердження відповідності продукції вимогам, встановленим законодавством України.

Відповідачем надано копію свідоцтва про визнання, видане 13.01.2005р., Серія Д № 001093, відповідно до якого витратоміри-лічильники ультразвукові Днепр-7 зареєстровані в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером 15206-02 та допущені до застосування в Україні (а.с. 63).

Колегія суддів зазначає, що відповідно до положень Цивільного кодексу України договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк) (частина 2 ст. 675 Цивільного кодексу).

Згідно з ч. 1 ст. 269 Господарського кодексу України строки і порядок встановлення покупцем недоліків поставлених йому товарів, які не могли бути виявлені при звичайному їх прийманні, і пред'явлення постачальникові претензій у зв'язку з недоліками поставлених товарів визначаються законодавством відповідно до цього Кодексу.

Стандартами, технічними умовами або договором щодо товарів, призначених для тривалого користування чи зберігання, можуть передбачатися більш тривалі строки для встановлення покупцем у належному порядку зазначених недоліків (гарантійні строки) (ч. 2 ст. 269 ГКУ).

Згідно п. 1 ст. 269 Господарського кодексу України гарантійний строк експлуатації - строк встановлення покупцем недоліків поставлених йому товарів, які не могли бути виявлені при звичайному їх прийманні.

Наслідки порушення умов договору щодо якості поставлених товарів у зв'язку з виявленими недоліками передбачено ч. 6 ст. 269 Господарського кодексу України, а саме - постачальник (виробник) зобов'язаний за свій рахунок усунути дефекти виробу, виявлені протягом гарантійного строку, або замінити товари, якщо не доведе, що дефекти виникли внаслідок порушення покупцем правил експлуатації.

Відповідно до ч. 2 ст. 679 Цивільного кодексу України якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

Відповідно до п. 8.3 договору поставки продавець гарантує справну роботу обладнання (за винятком витратних матеріалів) протягом строку, що вказується в специфікаціях. Якщо строк дії гарантії у специфікації не вказаний, то він складає 12 (дванадцять) місяців з дня поставки товару.

Згідно з п. 8.1 договору поставки від 01.08.2008р. постачальник гарантує якість та комплектність товару, що постачається, та його повну відповідність ТУ 4213-079-0. У випадку виявлення дефектів товару або, у випадку його невідповідності умовам дійсного договору (помилково висланий товар, недопоставка або перевищення кількості), постачальник зобов'язаний своїми силами та за власний рахунок, в строк не пізніше, ніж 20 календарних днів, за вимогою покупця, негайно усунути всі виявлені дефекти (до поставити товар, здійснити дефектний, або помилково висланий товар новим).

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, в межах гарантійного строку було виявлено недоліки лічильника-витратоміра "Днепр-7", про що складено відповідні акти виконаних робіт від 21.11.2008р. та від 04.04.2014р., підписані обома сторонами договору, у зв'язку з чим вказаний товар було направлено на гарантійне обслуговування постачальнику, внаслідок проведення якого, на виконання умов договору, а також вимог чинного законодавства, мають бути безоплатно усунуто виявлені недоліки поставленого товару.

Таким чином, відповідачем виконуються зобов'язання за договором поставки щодо проведення гарантійного обслуговування товару при виявлені недоліків в роботі приладу в межах гарантійного строку.

Як зазначалось представниками сторін в судовому засіданні апеляційної інстанції 22.09.2015р., прилад обліку на даний час знаходиться на гарантійному обслуговуванні у відповідача.

При цьому, КП "Нікопольське виробниче водопровідно-каналізаційного господарства" Нікопольської міської ради не надано доказів щодо розміру додатково витрачених грошових коштів, матеріалів у зв'язку з поставкою товару неналежної якості, витрат на усунення недоліків товару, що свідчить про недоведеність позивачем понесення ним майнових втрат у зв'язку з поставкою товару неналежної якості, тобто завдання збитків.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не доведено наявність всіх складових елементів правопорушення для притягнення відповідача до такої міри господарсько-правової відповідальності як відшкодування завданих збитків (ч. 224, 225 Господарського кодексу України).

Окрім цього, матеріалами справи, зокрема, актом виконаних робіт від 05.09.2008р., підтверджується належне виконання відповідачем умов договору на проведення підрядних робіт від 01.08.2008р. № ПУ-01.08/2008. При цьому, витрати на оплату виконаних робіт не пов'язані з поставкою товару неналежної якості, оскільки п. 10.3 договору від 01.08.2008р. № ПУ-01.08/2008 передбачено, що на протязі строку гарантійної експлуатації, у випадку недоліків в роботі обладнання, або виходу його з ладу з вини підрядника (або при наявності виробничого браку), його ремонт або заміна виконуються за рахунок підрядника.

Доказів на підтвердження порушення взятих на себе відповідачем гарантійних зобов'язань за договором від 01.08.2008р. № ПУ-01.08/2008, позивачем не надано.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

При цьому, статтею 54 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що подана до господарського суду позовна заява повинна містити зміст позовних вимог та обставини, яким позивач їх обґрунтовує, тобто предмет та підстави позову; зміна підстав та предмету позову виходить за межі компетенції суду, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Реалізуючи передбачене статтею 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Натомість, вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відповідно ч. 5 ст. 268 Господарського кодексу України, на яку посилається позивач при обґрунтуванні заявлених позовних вимог, у разі поставки товарів більш низької якості, ніж вимагається стандартом, технічними умовами чи зразком (еталоном), покупець має право відмовитися від прийняття і оплати товарів, а якщо товари уже оплачені покупцем, - вимагати повернення сплаченої суми.

Крім того, статтею 678 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором:

1) пропорційного зменшення ціни;

2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;

3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором:

1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару.

Разом з тим, оскільки матеріали справи, зокрема, позов КП "Нікопольське виробниче водопровідно-каналізаційного господарства" щодо відшкодування завданих збитків, не містять доказів на підтвердження відмови позивача від договору поставки та повернення сплаченої за товар грошової суми або відмови від поставленого йому приладу обліку, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для застосування вказаних приписів до спірних правовідносин.

Щодо посилання відповідача на наявність підстав для застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звертатися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За змістом частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Так, Вищим господарським судом України в п. 2.2 постанови Пленуму від 29.05.2013р. № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорах" зазначено, що перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Враховуючи, що апелянтом не спростовано висновків місцевого господарського суду, який, враховуючи підстави подання позовну, дійшов правомірного висновку щодо відсутності повного складу правопорушення для притягнення відповідача до відповідальності у формі відшкодування завданих збитків, а також наявності підстав для застосування положень статті 268 Господарського кодексу України, у суду відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин строку позовної давності.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв'язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки місцевого господарського суду, у зв'язку з чим апеляційна скарга Комунального підприємства "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Нікопольської міської ради не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення господарського суду Харківської області від 14.07.2015р. у справі №922/2402/15 має бути залишене без змін.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, витрати апелянта по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 99, 101, п.1 ч.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Нікопольської міської ради залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 14.07.2015р. у справі №922/2402/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 28.09.2015р.

Головуючий суддя Лакіза В.В.

Суддя Білоусова Я.О.

Суддя Здоровко Л.М.