ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"18" серпня 2015 р. Справа № 911/2480/15

За позовом Заступника Генерального прокурора України, м. Київ

в інтересах держави в особі: 1) Кабінету Міністрів України, м. Київ,

2) Державного публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Украгролізинг, м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю Велес-Крим, АР Крим, Сімферопольський р-н, смт Гвардійське

про стягнення 218278,79 грн за договором фінансового лізингу, розірвання договору та зобовязання вчинити певні дії

Суддя Третьякова О.О.

Представники сторін:

Прокуратури: ОСОБА_1, посвідчення №030835,

Позивача 1- не зявився,

Позивача 2- ОСОБА_2, довіреність №14/20-25-15 від 07.05.2015,

Відповідача не зявився.

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області з позовною заявою звернувся Заступник Генерального прокурора України (далі Прокурор) в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України (далі Позивач - 1) та Державного публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Украгролізинг (далі Позивач 2) до товариства з обмеженою відповідальністю Велес-Крим (далі - Відповідач) про стягнення 218278,79 грн, з яких 177498,02 грн основного боргу, 15172,43 грн пені, 758,62 грн 3% річних та 24849,72 грн інфляційних втрат за Договором фінансового лізингу №1-10-372стз-фл/541 від 10.08.2010, розірвання Договору фінансового лізингу №1-10-372стз-фл/541 від 10.08.2010, укладеного між Державним публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Украгролізинг та товариством з обмеженою відповідальністю Велес-Крим, а також зобовязання товариства з обмеженою відповідальністю Велес-Крим повернути Державному публічному акціонерному товариству „Національна акціонерна компанія „Украгролізинг за актом приймання-передачі предмет лізингу комплект обладнання для утримання підсосних свиноматок з поросятами типу СТМ (216х14361,36) залишковою вартістю 891539,39 грн та комплект обладнання для відгодівлі свиней типу СТО (1752х1028,15) залишковою вартістю 517637,20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані Прокурором в інтересах Позивачів невиконанням Відповідачем свого обовязку щодо сплати у повному обсязі лізингових платежів згідно з Договором фінансового лізингу №1-10-372стз-фл/541 від 10.08.2010 (далі - Договір).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 18.06.2015 порушено провадження у справі №911/2480/15 та призначено її до розгляду на 07.07.2015 об 11:40 год.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.07.2015 на підставі ст.69 Господарського процесуального кодексу України строк вирішення спору у справі №911/2480/15 за клопотанням Позивача-2 б/№ від 07.07.2015 (вх. суду №15961/15 від 07.07.2015) продовжено по 01.09.2015, розгляд справи відкладено на 18.08.2015.

Через канцелярію Господарського суду Київської області Позивачем-2 в порядку ст.22 Господарського процесуального кодексу України подано заяву №14/1255 від 14.07.2015 (за вх. суду №16643/15 від 15.07.2015) про збільшення розміру позовних вимог, яка прийнята судом до розгляду і відповідно до якої Позивачем-2 крім вимог про розірвання Договору та повернення предмета лізингу, заявлено до стягнення з Відповідача 410490,11 грн, з яких 352391,25 грн основного боргу, 27422,80 грн пені, 1371,14 грн 3% річних та 29304,92 грн інфляційних втрат.

Відповідач повідомлений належним чином про час та місце судового засідання, у судові засідання жодного разу не зявився, відзив на позовну заяву та витребувані судом документи не подав, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи обмежений ст.69 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду справи, а також те, що Відповідач належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, явка Відповідача обовязковою не визнавалась і його відсутність не перешкоджає всебічному, повному та обєктивному розгляду всіх обставин справи, а матеріалів справи достатньо для вирішення спору по суті, відповідно до права суду, наданого йому ст.75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Керуючись ст.85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 18.08.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Між Позивачем-2 (Лізингодавцем) та Відповідачем (Лізингоодержувачем) укладено Договір фінансового лізингу №1-10-372стз-фл/541 від 10.08.2010 (далі Договір).

Згідно з п.2.1. Договору лізингодавець на письмове замовлення лізингоодержувача для потреб останнього купує у постачальника предмет лізингу згідно Порядку використання коштів Державного бюджету України, що спрямовуються на придбання вітчизняної техніки і обладнання для агропромислового комплексу наумовах фінансового лізингу та заходи за операціями фінансового лізингу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2003 №1904.

Відповідно до п.2.3. Договору постачальник, перелік, кількість, ціна, вартість, строк лізингу, строк передачі і адреси місця передачі предмета лізингу встановлюються додатками до Договору „Найменування, кількість, ціна і вартість предмета лізингу. Передача предмета лізингу здійснюється на умовах EXW (місце передачі визначається в додатку) згідно з Міжнародними правилами Інкотермс в редакції 2000 року.

Пунктом 4.1. Договору передбачено, що зa користування предметом лізингу лізингоодержувач сплачує лізингодавцю лізингові платежі, що включають:

попередній лізинговий платіж в частині відшкодування вартості предмета лізингу в розмірі 15 (пятнадцяти) відсотків його вартості (включаючи ПДВ), на який не нараховується лізинговий платіж в частині одноразової комісії за організацію поставки предмета лізингу;

відшкодування вартості предмета лізингу рівними частками за весь термін лізингу від суми невідшкодованої попереднім платежем вартості предмета лізингу;

комісію за супроводження договору в розмірі 7 (семи) відсотків річних (без ПДВ) від невідшкодованої попереднім лізинговим платежем та черговими платежами вартості предмета лізингу, відповідно до законодавства України щодо оподаткування податком на додану вартість;

одноразову комісію за організацію поставки предмета лізингу в розмірі 7 (семи) відсотків річних (без ПДВ) від невідшкодованої попереднім лізинговим платежем вартості предмету лізингу, відповідно до законодавства України щодо оподаткування податком на додану вартість.

Як зазначається в п.4.2. Договору лізингоодержувач після укладення договору, на підставі виставленого лізингодавцем рахунку, який діє протягом трьох днів, перераховує на рахунки лізингодавця: попередній лізинговий платіж у розмірі, визначеному пунктом 4.1. даного Договору та одноразову комісію за організацію поставки техніки в розмірі, визначеному пунктом 4.1. даного Договору. Датою сплати попереднього платежу та одноразової комісії за організацію поставки техніки є дата надходження коштів на рахунок лізингодавця.

Пунктом 4.3. Договору визначено, що з моменту підписання акта лізингоодержувач за користування предметом лізингу сплачує лізингодавцю чергові лізингові платежі, що включають: відшкодування вартості предмета лізингу рівними частками за весь термін лізингу від суми невідшкодованої попереднім платежем вартості предмета лізингу та комісію за супроводження договору в розмірі, визначеному пунктом 4.1. даного Договору.

Черговість сплати лізингових платежів в частині відшкодування вартості предмета лізингу та сплати комісії за супроводження договору кратна трьом місяцям. Термін сплати кожного лізингового платежу встановлюється числом дати підписання акта. Перший лізинговий платіж сплачується через три місяці з дати підписання акта, подальші платежі - через кожні три місяці.

Пунктом 4.4. Договору передбачено, що розмір лізингових платежів, їх складових частин встановлюються додатком до Договору «Графік сплати лізингових платежів».

Відповідно до п.8.1. Договору визначено строк його дії, згідно якого Договір набуває чинності від дати надходження суми попереднього платежу, сплаченого на підставі виставленого лізингодавцем рахунку згідно п.4.2. Договору, на рахунок лізингодавця і діє до закінчення строку лізингу, зазначеного в додатку до Договору „Найменування, кількість, ціна і вартість Предмета лізингу, та виконання сторонами всіх зобовязань за цим Договором.

Згідно з п.8.3. Договору лізингодавець має право повністю або частково відмовитись від Договору з наступних підстав: за несплату лізингоодержувачем протягом 30 календарних днів лізингового платежу; встановлення порушення лізингоодержувачем правил користування чи зберігання предмета лізингу, що може завдати шкоди предмету лізингу чи призведе до зниження його вартості; за неукладення лізингоодержувачем відповідних правочинів або невиконання інших зобовязань, передбачених Договором. При цьому Договір вважається розірваним починаючи з 10 (десятого) дня дати відправлення цінного листа, з повідомленням про відмову від Договору на адресу лізингоотримувача, зазначену у Договорі, з врахуванням п.9.2 Договору.

Згідно з Додатком №1 до Договору «Найменування, кількість, ціна і вартість Предмета лізингу» предметом лізингу є комплект обладнання для утримання підсосних свиноматок з поросятами типу СТМ (216х14361,36), постачальником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «ВО «Техна», строк лізингу 7 років; вартість предмета лізингу 3102053,76 грн (в т.ч. ПДВ); попередній лізинговий платіж 465308,06 грн (в т.ч. ПДВ); одноразова комісія за організацію поставки техніки 184572,20 грн (без ПДВ).

Згідно з Додатком №3 до Договору «Найменування, кількість, ціна і вартість Предмета лізингу» предметом лізингу є комплект обладнання для відгодівлі свиней типу СТО (1752х1028,15), постачальником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «ВО «Техна», строк лізингу 7 років; вартість предмету лізингу 1801085,40 грн(в т.ч. ПДВ); попередній лізинговий платіж 270162,81 грн (в т.ч. ПДВ); одноразова комісія за організацію поставки техніки 107164,58 грн (без ПДВ).

Одночасно із укладенням Договору між Позивачем-2 та Відповідачем підписано Графіки сплати лізингових платежів, що містяться в Додатку №2 до Договору щодо комплекта обладнання для утримання підсосних свиноматок з поросятами типу СТМ (216х14361,36) та Додатку №4 щодо комплекта обладнання для відгодівлі свиней типу СТО (1752х1028,15).

30.09.2010 між Позивачем-2 та Відповідачем підписано акт №3 приймання-передачі сільськогосподарської техніки, згідно з яким лізингодавець передав, а лізингоодержувач прийняв відповідно до Договору предмет лізингу, а саме: комплект обладнання для утримання підсосних свиноматок з поросятами типу СТМ (216х14361,36) та комплект обладнання для відгодівлі свиней типу СТО (1752х1028,15).

Крім того, Додатковим Договором від 10.10.2011 про зміну реквізитів до Договору сторонами погоджено нові реквізити Позивача.

Регулювання відносин, що виникають у звязку із передачею майна у лізинг здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України „Про фінансовий лізинг, іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ч.2 ст.806 Цивільного кодексу України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з врахуванням особливостей, встановлених законом. До відносин, повязаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 1 статті 759 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування з плату на певний строк.

Згідно з ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст.692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ст.1 Закону України „Про фінансовий лізинг фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобовязується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Частиною 1 ст.16 Закону України „Про фінансовий лізинг передбачено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Частиною 1 ст.530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У встановлений Договором строк і станом на час розгляду справи Відповідач свої зобовязання в повному обсязі не виконав, зокрема, обовязок щодо сплати чергових лізингових платежів (18 - вісімнадцятого та 19 - девятнадцятого) за Договором і його основна заборгованість перед Позивачем-2 складає 352391,25 грн, що підтверджується Договором та Додатками до нього, вищезазначеним актом приймання-передачі сільськогосподарської техніки та іншими доказами, наявними в матеріалах справи.

Отже, вимоги Прокурора в інтересах Позивача-2 про стягнення із Відповідача основної заборгованості у розмірі 352391,25 грн є законними і обґрунтованими, Відповідачем не оскарженими та не спростованими, а отже, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, Прокурор в інтересах Позивача-2 просить стягнути із Відповідача пеню, передбачену Договором за періоди прострочення Відповідачем виконання обовязку по сплаті лізингових платежів за загальний період прострочки з 31.03.2015 по 01.07.2015 всього на загальну суму 27422,80 грн відповідно до виконаного ним розрахунку.

Як зазначено в п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ч.1 ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ч.4 ст.231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно ч. 6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Пунктом 7.1. Договору передбачено, що за порушення строків сплати лізингових платежів лізингоодержувач за кожний календарний день прострочення від несплаченої суми сплачує лізингодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня.

Розрахунок пені, виконаний Позивачем-2, є обґрунтованим та вірним, а тому суд дійшов висновку про задоволення вимог Прокурора в інтересах Позивача-2 в частині стягнення із Відповідача пені у вищевказані періоди у розмірі 27442,80 грн.

Крім того, Прокурор в інтересах Позивача-2 просить стягнути із Відповідача 3% річних від суми основної заборгованості за періоди прострочення Відповідачем виконання своїх договірних зобовязань за загальний період прострочки з 31.03.2015 по 01.07.2015 всього на загальну суму 1371,14 грн та інфляційні втрати від суми основної заборгованості за загальний період прострочки з квітня по травень 2015 року всього на загальну суму 29304,92 грн відповідно до виконаного ним розрахунку.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунки 3% річних та інфляційних втрат від суми основної заборгованості, виконані Позивачем-2, є обгрунтованими та вірними, тому суд дійшов висновку про задоволення вимог Прокурора в інтересах Позивача-2 в частині стягнення із Відповідача 1371,14 грн 3% річних та 29304,92 грн інфляційних втрат, нарахованих від суми основної заборгованості за Договором у вищевказані періоди.

Прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах Позивачів, крім інших вимог, просить суд розірвати Договір фінансового лізингу №1-10-372стз-фл/541 від 10.08.2010, укладений між Державним публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Украгролізинг (Позивач-2) та товариством з обмеженою відповідальністю Велес-Крим (Відповідач), з огляду на що суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст.188 Господарського кодексу України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно з ст.651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частиною 1 ст.7 Закону України „Про фінансовий лізинг передбачено, що лізингоодержувач має право відмовитися від договору лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингодавця, у разі якщо прострочення передачі предмета лізингу становить більше 30 днів, за умови, що договором лізингу не передбачено іншого строку. Лізингоодержувач має право вимагати відшкодування збитків, у тому числі повернення платежів, що були сплачені лізингодавцю до такої відмови.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у процесі розгляду справи, з моменту укладення сторонами спірного Договору фінансового лізингу та станом на час розгляду справи Відповідачем неналежним чином виконувався обовязок по сплаті у повному обсязі лізингових платежів за Договором і його основна заборгованість перед Позивачем-2 складала 352391,25 грн, чим Відповідач істотно порушив умови Договору та у звязку із чим у Позивача-2 виникло право на розірвання спірного Договору з підстав, зазначених у п.8.3. Договору та в ст.7 Закону України „Про фінансовий лізинг.

Отже, вимоги Прокурора в інтересах Позивачів до Відповідача про розірвання Договору фінансового лізингу №1-10-372стз-фл/541 від 10.08.2010, укладеного між Позивачем-2 та Відповідачем, є законними і обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також Прокурор у позовній заяві, просить суд зобовязати Відповідача повернути Позивачу-2 за актом приймання-передачі предмет лізингу комплект обладнання для утримання підсосних свиноматок з поросятами типу СТМ (216х14361,36) залишковою вартістю 891539,39 грн та комплект обладнання для відгодівлі свиней типу СТО (1752х1028,15) залишковою вартістю 517637,20 грн, у звязку з чим суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.7 Закону України „Про фінансовий лізинг лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів. Стягнення за виконавчим написом нотаріуса провадиться в порядку, встановленому Законом України „Про виконавче провадження.

Пунктом 7 ч.2 ст.11 Закону України „Про фінансовий лізинг передбачено, що лізингоодержувач зобовязаний: у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором.

Згідно з п. 3.4.4. Договору за несплату частково або повністю лізингових платежів протягом 30 календарних днів або порушення правил утримання чи використання предмета лізингу на вимогу лізингодавця, надіслану згідно з п.8.5. Договору, протягом 17 календарних днів повернути йому предмет лізингу у визначене лізингодавцем місце разом з технічною документацією, одержаною від постачальника, згідно з актом в технічно справному та комплектному стані. В разі відсутності технічного паспорту та іншої документації, яка ідентифікує предмет лізингу, лізингоодержувач за власний рахунок в десятиденний термін поновлює та передає втрачені документи лізингодавцю. На дату повернення предмету лізингу лізингоодержувач зобовязаний підписати акт приймання- передачі предмету лізингу та надати товарну та податкову накладні на суму залишкової вартості або на суму експертної оцінки предмету лізингу.

У процесі розгляду справи судом встановлено, що вказана позовна вимога Прокурора в інтересах Позивачів є похідною від його позовної вимоги до Відповідача про розірвання Договору фінансового лізингу №1-10-372стз-фл/541 від 10.08.2010, укладеного між Позивачем-2 та Відповідачем.

Враховуючи те, що як було встановлено судом у процесі розгляду справи, вимога Прокурора в інтересах Позивачів про зобовязання Відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю Велес-Крим повернути Позивачу-2 - Державному публічному акціонерному товариству „Національна акціонерна компанія „Украгролізинг комплект обладнання для утримання підсосних свиноматок з поросятами типу СТМ (216х14361,36) залишковою вартістю 891539,39 грн та комплект обладнання для відгодівлі свиней типу СТО (1752х1028,15) залишковою вартістю 517637,20 грн, є похідною від його позовної вимоги до Відповідача про розірвання Договору фінансового лізингу №1-10-372стз-фл/541 від 10.08.2010, укладеного між Державним публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Украгролізинг та товариством з обмеженою відповідальністю Велес-Крим, що в свою чергу є законною і обґрунтованою, тому суд дійшов висновку про її задоволення повністю.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та обставини справи, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Згідно з ч.3 ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається судом на Відповідача, оскільки Відповідач не звільнений від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України „Про судовий збір.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 2, 43, 33, 34, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Велес-Крим (97513, ОСОБА_2 Республіка Крим, Сімферопольський р-н, смт Гвардійське, вул. Теплічна, буд. 4, код 34398437) на користь Державного публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Украгролізинг (01601, м. Київ, вул. Мечникова, буд. 16 А, код 30401456) 352391,25 грн (триста пятдесят дві тисячі триста девяносто одну гривню двадцять пять копійок) основного боргу, 27442,80 грн (двадцять сім тисяч чотириста сорок дві гривні вісімдесят копійок) пені, 1371,14 грн (одну тисячу триста сімдесят одну гривню чотирнадцять копійок) 3% річних, 29304,92 грн (двадцять девять тисяч триста чотири гривні девяносто дві копійки) інфляційних втрат.

3. Розірвати Договір фінансового лізингу №1-10-372стз-фл/541 від 10.08.2010, укладений між Державним публічним акціонерним товариством „Національна акціонерна компанія „Украгролізинг (01601, м. Київ, вул. Мечникова, буд. 16 А, код 30401456) та товариством з обмеженою відповідальністю "Велес-Крим" (97513, ОСОБА_2 Республіка Крим, Сімферопольський р-н, смт Гвардійське, вул. Теплічна, буд. 4, код 34398437).

4. Зобовязати товариство з обмеженою відповідальністю Велес-Крим (97513, ОСОБА_2 Республіка Крим, Сімферопольський р-н, смт Гвардійське, вул. Теплічна, буд. 4, код 34398437) повернути Державному публічному акціонерному товариству „Національна акціонерна компанія „Украгролізинг (01601, м. Київ, вул. Мечникова, буд. 16 А, код 30401456) за актом приймання-передачі предмет лізингу комплект обладнання для утримання підсосних свиноматок з поросятами типу СТМ (216х14361,36) залишковою вартістю 891539,39 грн та комплект обладнання для відгодівлі свиней типу СТО (1752х1028,15) залишковою вартістю 517637,20 грн.

5. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Велес-Крим (97513, ОСОБА_2 Республіка Крим, Сімферопольський р-н, смт Гвардійське, вул. Теплічна, буд. 4, код 34398437) в доход Державного бюджету України 10646,20 грн (десять тисяч шістсот сорок шість гривень двадцять копійок) витрат по сплаті судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 22 вересня 2015 року

Суддя О.О. Третьякова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.