ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.09.15р. Справа № 904/6500/15

Суддя господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. при секретарі судового засідання Яковлєвій А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

За позовом Солонянської виправної колонії Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області №21, с. Аполлонівка, Дніпропетровська область

до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК " Дніпрообленерго", м. Дніпропетровськ

За участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача ОСОБА_1 комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг м. Київ

про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2, дов. №21/10-3947 від 04.08.2015р.

ОСОБА_3, дов. №б/н від 08.07.2015р.

Від відповідача: ОСОБА_4, дов. №188/1001 від 12.05.2015р.

Від третьої особи: не з`явився

на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні від 19.08.2015р. проголошено перерву до 16.09.2015р.

СУТЬ СПОРУ: Солонянська виправна колонія Управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області №21 звернулась до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» м. Дніпропетровськ з позовом про визнання протиправними та незаконними дії відповідача в частині застосування підвищення тарифу при розрахунку вартості використаної електроенергії позивачу, у тому числі в частині нарахування оплати за використання реактивної електроенергії, всупереч тарифу, встановленого пунктом 1.6 Постанови НКРЕ №220 від 26.02.2015р.; зобовязання відповідача з 01.04.2015р. при розрахунку вартості спожитої електроенергії за договором №206/Т6/К-в від 26.03.2015р. про постачання електричної енергії за державні кошти, що поставляється відповідачем для позивача, застосовувати тариф за спожиту електроенергію, зазначений в пункті 1.6 Постанови НКРЕ №220 від 26.02.2015р. (категорія споживачів населення, яке розраховується з енергопостачальною організацією за загальним розрахунковим засобом обліку та обєднане шляхом створення юридичної особи, житлово-експлуатаційним організаціям, крім гуртожитків).

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на порушення відповідачем норм постанови ОСОБА_1 комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики №498 від 23.04.2012р., постанови ОСОБА_1 комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №220 від 26.02.2015р.

Позивач зазначив. що між сторонами було укладено договір про постачання електричної енергії за державні кошти №206/Т6/К-6 від 26.03.2015р., згідно якого відповідач зобовязався у 2015р. постачати позивачу електричну енергію у точку (точки) продажу електричної енергії для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 3720,0кВт, а позивач оплатити вартість використаної електричної енергії.

Відповідно до пункту 3.1 договору №206/Т6/К-6 від 26.03.2015р.тариф на електричну енергію визначається нормативними документами в сфері електроенергетики відповідно до чинного законодавства.

Згідно пункту 3 постанови ОСОБА_1 комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики №498 від 23.04.2012р. установи покарань та слідчі ізолятори в частині споживання електричної енергії на комунально-побутові потреби відносяться до споживачів, прирівняних до населення.

Постановою ОСОБА_1 комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №220 від 26.02.2015р. запроваджено нові тарифи на електроенергію, що відпускається населенню.

Згідно пункту 1.6 Тарифів на електроенергію, що відпускається населенню, на період з 01 квітня 2015 року по 31 серпня 2015 року включно, для населення, яке розраховується з енергопостачальною організацією за загальним розрахунковим засобом обліку та обєднане шляхом створення юридичної особи, житлово-експлуатаційним організаціям, крім гуртожитків встановлений тариф в розмірі 0,63грн. (з ПДВ) за 1кВт-год.

В отриманих 20.04.2015р. позивачем рахунках №291/206/4/1 та №291/206/4/2 вартість електроенергії вираховувалась за тарифом 1,43376грн. (з ПДВ) замість 0,63грн. (з ПДВ).

Наполягаючи на порушенні відповідачем норм чинного законодавства. Позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Також позивач подав заяву про вжиття заходів із забезпечення позову шляхом заборони ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» проводити будь-які дії щодо відключення від енергопостачання (припинення електропостачання) позивача до вирішення спору по суті.

В обґрунтування свого клопотання позивач посилається на право відповідача згідно статті 24 Закону України «Про електроенергетику» та пункту 7.5 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою ОСОБА_1 комісії з питань регулювання електроенергетики України №28 від 31.07.1996р. (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.08.1996р. за №417/1442), повністю припинити електропостачання споживачу.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2015р. було порушено провадження у справі та призначено судове засідання.

У відзиві на позов №14465/10118 від 04.08.2015р. відповідач не погодився із заявленими вимогами, наполягаючи на тому, що в постанові ОСОБА_1 комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №220 від 26.02.2015р. відсутня така категорія споживачів, прирівняних до населення, як установи покарань, лікувально-трудові профілакторії, слідчі ізолятори в частині споживання електричної енергії на комунально-побутові потреби.

Згідно розяснень ОСОБА_1 комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг для установ виконання покарань, лікувально-трудових профілакторіїв, слідчих ізоляторів в частині споживання електричної енергії на комунально-побутові потреби, з 01.04.2015р. застосовується тариф на електричну енергію на рівні єдиного роздрібного тарифу відповідного класу напруги.

Відповідач також заперечував проти задоволення заяви позивача про вжиття заходів із забезпечення позову шляхом заборони ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» проводити будь-які дії щодо відключення від енергопостачання (припинення електропостачання) позивача, оскільки даний вид забезпечення не є співвідносним із заявленими позивачем вимогами.

Окрім припинення електропостачання у разі несплати споживачем рахунків за спожиту електроенергію, пункт 11.2 договору та пункт 7.5 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою ОСОБА_1 комісії з питань регулювання електроенергетики України №28 від 31.07.1996р.(зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.08.1996р. за №417/1442), містять й інші випадки припинення постачання електричної енергії.

Такий вид забезпечення як заборона вчиняти будь-які дії щодо відключення від енергопостачання перешкоджає господарській діяльності відповідача, не забезпечує збалансованість інтересів сторін.

Дослідивши заявлене клопотання про вжиття заходів із забезпечення позову та вислухавши пояснення представників сторін, суд відмовляє в задоволенні цього клопотання з наступних підстав.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Враховуючи зміст позовних вимог, відсутній звязок між обраним позивачем заходом до забезпечення позову та предметом позовної вимоги. Захід із забезпечення позову не спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 05.08.2015р. було задоволено клопотання відповідача та залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача ОСОБА_1 комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг м. Київ.

У додаткових письмових поясненнях №15105/10118 від 12.08.2015р. відповідач вказав, що згідно умов договору кількість обсягу електричної енергії, яку постачальник зобовязується постачати споживачу визначається згідно з додатками до договору. При цьому обсяги закупівлі електричної енергії споживачем можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків та на підставі скоригованого додатку.

Пунктом 3.1 договору про постачання електричної енергії за державні кошти №206/Т6/К-в від 26.03.2015р. передбачено, що тариф на електричну енергію визначається нормативними документами в сфері електроенергетики відповідно до чинного законодавства.

За приписами статті 17 Закону України «Про електроенергетику» тарифи на постачання електричної енергії енергопостачальником регулюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Під час проведення розрахунків з позивачем використовувались тарифи, встановлені постановами ОСОБА_1 комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №947 від 26.03.2015р., №1321 від 28.04.2015р., №1619 від 26.05.2015р., №1877 від 25.06.2015р.

На території позивача створена та дії юридична особа Державне підприємство «Підприємство Солонянської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області», яке здійснює господарську діяльність на отримання прибутку. Договірні відносини з питань постачання електричної енергії між відповідачем та вказаним підприємством відсутні.

Договір про постачання електричної енергії за державні кошти №206/Т6/К-в від 26.03.2015р. не містить відомостей про субспоживача (Державного підприємства «Підприємство Солонянської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області»)

З огляду на наведене відповідач стверджує, що позивач споживає електроенергію не лише на комунально-побутові потреби, а і на виробництво.

У поясненнях №36-18/306 від 19.08.2015р. третя особа зазначила, що у разі документального підтвердження приналежності будівлі до гуртожитку (який підпадає під визначення «населення, яке розраховується з енергопостачальною організацією за загальним розрахунковим засобом обліку»), застосовується тариф на електричну енергію відповідно до пункту 1.7 Тарифів на електроенергію, що відпускається населенню, затверджених постановою ОСОБА_1 комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №220 від 26.02.2015р.

Третя особа додатково вказала про прийняте протокольне рішення №32/17.2/39-15 від 10.07.2015р., яким рекомендувала енергопостачальним організаціям у разі відсутності окремих розрахункових засобів обліку електроенергії, що споживаються гуртожитками, разом з представниками установ виконання покарань, виправних колоній, виправних центрів та слідчих ізоляторів із залученням представників Держенергонагляду визначити частку участі гуртожитків в сумарному обсязі споживання електричної енергії установами виконання покарань, виправних колоній, виправних центрів та слідчих ізоляторів; укласти додаткові угоди.

З урахуванням цієї частки здійснити розрахунки за електричну енергію з 01.04.2015р. відповідно до пункту 6.19 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою ОСОБА_1 комісії з питань регулювання електроенергетики України №28 від 31.07.1996р.(зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.08.1996р. за №417/1442).

У заяві про зміну предмету позову, яка надійшла на адресу суду 16.09.2015р., позивач просив суд:

- визнати протиправними та незаконними дії відповідача в частині застосування підвищення тарифу при розрахунку позивачу вартості використаної електроенергії в частині споживання позивачем електричної енергії на комунально-побутові потреби, в тому числі, в частині нарахування оплати за використання реактивної електроенергії всупереч тарифу, встановленого пунктом 1.6 постанови НКРЕ №220 від 26.02.2015р.;

- зобовязати відповідача з 01.04.2015р. при розрахунку вартості спожитої на комунально-побутові потреби електроенергії за договором №206/Т6/К-в від 26.03.2015р. про постачання електричної енергії за державні кошти, що поставляється відповідачем для позивача, застосовувати тариф за спожиту на комунально-побутові потреби електроенергію, зазначений в пункті 1.6 Постанови НКРЕ №220 від 26.02.2015р. (категорія споживачів населення, яке розраховується з енергопостачальною організацією за загальним розрахунковим засобом обліку та обєднане шляхом створення юридичної особи, житлово-експлуатаційним організаціям, крім гуртожитків).

За приписами статті 22 Господарського процесуального кодексу України право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 Господарського процесуального кодексу України з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу.

Господарським процесуальним кодексом України не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог, або заявлення «додаткових» позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи

- об'єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову.

В даному випадку заява позивача від 15.09.2015р. є заявою про зміну предмету позову, яка подана після початку розгляду господарським судом справи по суті. В судових засіданнях від 05.08.2015р. та від 19.08.2015р. представники сторін та третя особа наводили свої доводи і міркування з приводу заявлених позовних вимог, надавали докази на їх підтвердження.

З огляду на викладене, суд залишає без розгляду заяву позивача від 15.09.2015р. і приєднує її до матеріалів справи. Предметом розгляду є вимоги, викладені в позові.

Заслухавши доводи сторін та третьої особи, дослідивши наявні докази у справі, ознайомившись з правовою позицією сторін та третьої особи, що викладена письмово, наявна у матеріалах справи, господарський суд встановив наступне.

Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Дніпрообленерго» (далі постачальник) та Солонянською виправною колонією Управління Державної пенітенціарної служби України у дніпропетровській області №21 (далі споживач) було підписано договір про постачання електричної енергії за державні кошти №206/Т6/К-6 від 26.03.2015р. (далі договір), згідно якого постачальник зобовязався у 2015р. постачати споживачу електричну енергію у точку (точки) продажу електричної енергії для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 3720,0кВт, а споживач оплатити вартість використаної електричної енергії.

В пункті 1.1 договору сторони визначили, що кількість обсягу електричної енергії, яку постачальник зобовязується постачати споживачу визначається згідно з додатками до договору «Обсяги постачання електричної енергії споживачу», «Порядок розрахунків», «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії».

Згідно пункту 1.4 договору обсяги закупівлі електричної енергії споживачем можуть бути зменшені залежно від реального фінансування та на підставі скоригованого додатку «Обсяги постачання електричної електроенергії споживачу».

Відповідно до пункту 3.1 договору ціна цього договору становить 1247704грн.54коп. (з ПДВ) з урахуванням вартості активної, реактивної електричної енергії та інших видів нарахувань, визначених умовами договору. Ціна може бути змінена за взаємною згодою сторін без зміни обсягу споживання активної електричної енергії. тариф на електричну енергію визначається нормативними документами в сфері електроенергетики відповідно до чинного законодавства.

Якщо зміни тарифів, зменшення обсягу фактично спожитої електричної енергії за період дії цього договору призведуть до зміни ціни договору. ця ціна підлягає коригуванню шляхом оформлення додаткової угоди відповідно до чинного законодавства.

Пунктом 3.2 договору передбачено, що вартість фактично спожитої електричної енергії визначається як добуток обсягу електричної енергії, визначеного за фактичними показниками розрахункових засобів обліку у розрахунковому періоді та підтверджених актом прийняття-передавання товарної продукції, на тариф, що діяв протягом цього розрахункового періоду.

Сума фактичної плати за перетікання реактивної електроенергії визначається розрахунковим шляхом згідно додатку до договору «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії».

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування тарифів на електроенергію, затвердженого постановою ОСОБА_1 комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики №498 від 23.04.2012р. (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23.04.2012р. за №599/20912), установи виконання покарань, лікувально-трудові профілакторії, слідчі ізолятори у частині споживання електроенергії на комунально-побутові потреби відносяться до споживачів, прирівняних до населення.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано позивачем, споживання електроенергії позивачем здійснюється для різних потреб, у тому числі й на комунально-побутові потреби засуджених, які відбувають покарання в Солонянській виправній колонії Управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області №21.

Згідно з додатками до договору, облік спожитої позивачем електроенергії здійснюється без розмежування споживання на комунально-побутові потреби, виробництво, утримання установи й інше. Без розмежування обліку споживання електроенергії за категоріями споживачів, відповідач позбавлений можливості розмежування застосовуваних для позивача тарифів, зокрема, для комунально-побутових потреб.

Слід також зазначити, що вимога позивача про визнання протиправними та незаконними дії відповідача в частині застосування підвищення тарифу при розрахунку вартості використаної електроенергії позивачу, у тому числі в частині нарахування оплати за використання реактивної електроенергії, всупереч тарифу, встановленого пунктом 1.6 Постанови ОСОБА_1 комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №220 від 26.02.2015р. не є належним способом захисту. Адже у разі задоволення такої вимоги порушене право не буде відновлено.

Враховуючи викладене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Судові витрати розподіляються відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, а саме покладаються на позивача.

Керуючись нормами статей Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, постанови ОСОБА_1 комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики №498 від 23.04.2012р. (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23.04.2012р. за №599/20912), постанови ОСОБА_1 комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №220 від 26.02.2015р.(зареєстроване в Міністерстві юстиції України 02.03.2015р. за №231/26676), ст.ст. 1, 2, 4, 21, 22, 33, 34, 36, 38, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Солонянської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області №21 до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» м. Дніпропетровськ за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача ОСОБА_1 комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг м. Київ про - визнання протиправними та незаконними дії відповідача в частині застосування підвищення тарифу при розрахунку вартості використаної електроенергії позивачу, у тому числі в частині нарахування оплати за використання реактивної електроенергії, всупереч тарифу, встановленого пунктом 1.6 Постанови НКРЕ №220 від 26.02.2015р.; - зобовязання відповідача з 01.04.2015р. при розрахунку вартості спожитої електроенергії за договором №206/Т6/К-в від 26.03.2015р. про постачання електричної енергії за державні кошти, що поставляється відповідачем для позивача, застосовувати тариф за спожиту електроенергію, зазначений в пункті 1.6 Постанови НКРЕ №220 від 26.02.2015р. (категорія споживачів населення, яке розраховується з енергопостачальною організацією за загальним розрахунковим засобом обліку та обєднане шляхом створення юридичної особи, житлово-експлуатаційним організаціям, крім гуртожитків) відмовити.

Відмовити в задоволенні заяви позивача про вжиття заходів із забезпечення позову шляхом заборони ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» проводити будь-які дії щодо відключення від енергопостачання (припинення електропостачання) позивача до вирішення спору по суті.

В судовому засіданні від 16.09.2015р. проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст підписаний 21.09.2015р.

Суддя ОСОБА_5