РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2015Справа №910/18515/15

За позовом публічного акціонерного товариства "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПІВДЕНКОМБАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "ПІВДЕНКОМБАНК" Штогріної І.В.

до Українського державно-кооперативного проектно - вишукувального і науково - дослідного об'єднання "Укрндіагропроект"

про стягнення 57 549,49 грн.

Суддя Головатюк Л.Д.

Представники :

Від позивача - Родоман А.О.(дов. від 12.02.2015)

Від відповідача: Шаповал О.В.(дов. від 28.07.2015)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач звернувся до господарського суду м. Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості, у зв"язку з неналежним виконанням умов договору оренди № 55 від 11.01.2010 у розмірі 57 549,49 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 24.07.2015 порушено провадження у справі №910/18515/15 та призначено до розгляду на 05.08.2015.

В судове засідання 05.08.2015 прибули представники позивача та відповідача, дали пояснення по справі.

Розгляд справи відкладено на 17.09.2015.

В судове засідання 04.11.2014 прибули представники позивача, відповідача і дали пояснення по справі.

Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив та просив відмовити в їх задоволенні повністю, оскільки, на його думку, позивач не довів що саме його майно знаходиться в приміщеннях відповідача.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судовому засіданні складався протокол згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши представників позивача та відповідача, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» (надалі - позивач), на підставі договору оренди № 55 від 11.01.2010 (із змінами, викладеними у Договорі №87 оренди приміщень від 10.05.2012, Договорі оренди №22 від 30.12.2013), укладеного між позивачем та Українським державно-кооперативним проектно-вишуковальним і науково-дослідним об'єднанням «УкрНДІагронроект» (надалі - відповідач) для розміщення Київської філії Банку орендувало нежитлове приміщення на 1-му поверхах площею 555,0 кв.м., за адресою: м. Київ, Солом'янська площа, 2.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 23.05.2014 №305 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПІВДЕНКОМБАНК.» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 26.05.2014 прийнято рішення № 37 про запровадження в ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» тимчасової адміністрації.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 24.09.2014 №598 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПІВДЕНКОМБАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 26.09.2014 прийнято рішення № 101 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку».

Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» призначено строком на 1 рік з 26.09.2014 по 26.09.2015 включно.

З 24.11.2015, на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.11.2014 №126 та наказу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.11.2014 № 235, від імені ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію - Остапенко Ірина Вікторівна (яка змінила прізвище на «Штогріна»).

Орендна плата за орендоване приміщення, враховуючи скорочення та оптимізацію витрат Банку, стала не прийнятною та занадто високою для позивача. На підставі вищевказаного, Уповноваженою особою Фонду було прийнято рішення про переміщення особового складу та матеріальних цінностей до іншого приміщення.

Відповідно до умов п.7.1 Договору термін дії договору визначено до 31.12.2014.

Заборгованість зі сплати орендної плати станом на 01.12.2014 Банком погашена повністю.

Відповідно до договору мувінгу (перевезення), укладеного 04.07.2014 за № 04/07/2014-1 між Банком та ТОВ «АВТО САН СЕРВІС», 30.12.2014 за адресою: м. Київ, Солом'янська площа, 2, прибули співробітники перевізника та представники позивача, з метою вивезення належного позивачу на праві приватної власності майна яке знаходилось у зазначеному приміщенні.

Як зазначає позивач, співробітники відповідача не допустили співробітників перевізника та співробітників позивача до раніше орендованого приміщення та не дозволили забрати належне позивачу на праві приватної власності майно.

Позивач наголосив, що представники відповідача перешкоджали та продовжують перешкоджати доступу представників Банку до належного на праві власності майна Банку, що окрім спричинення майнової шкоди створює перешкоди для проведення Уповноваженою особою фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку в порядку, передбаченому ст.ст. 44 - 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що в свою чергу негативно відображається на інтересах кредиторів банку, а також перешкоджає здійсненню Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» своїх службових обов'язків, передбачених ст. 46, 47, 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідач подав заперечення стосовно позовних вимог позивача, у яких зазначив наступне:

Дійсно, в результаті введення тимчасової адміністрації було достроково припинено договір оренди приміщень, а саме замість 31.12.2014, припинено - 01.12.2014.

Пунктом 6.5 договору оренди №22 від 30.12.2013 (яким було внесено зміни до договорів оренди приміщень №55 від 11.01.2010 та №87 від 10.06.2012), встановлено, що орендодавець (відповідач) не несе відповідальності за збереження майна орендаря (позивача).

З метою збереження майна позивача, відповідачем було направлено лист до ПАТ «КБ «Південкомбанк» вих. №132-02/16 від 22.04.2015, в якому відповідач просить вжити відповідних заходів щодо вивезення майна з приміщення, орендованого позивачем за адресою: м. Київ, пл. Солом'янська, 2, а саме чотирьох розукомплектованих (без дверей) металевих сейфів. У разі не вивезення зазначених металевих конструкцій, відповідач залишив за собою право вивезти їх з приміщення самостійно.

Позивачем в підтвердження своїх вимог надано копії меморіального ордеру № 1 від 20.07.2012 на оплату «за кондиціонер згідно рахунку №67 від 22.05.2012» та рахунку яа оплату №67 від 22.05.2012 за оплату «за кондиціонер Оеккег 0811265 К/1, - 1 шт. у сумі 6075,00 грн.; кондиціонер - 1 шт. у сумі 5130, 00 грн.», тобто не вбачається можливим встановити які саме кондиціонери знаходились в раніше орендованому приміщенні, чи співпадають кондиціонери вказані в позовній заяві з кондиціонерами вказаними в меморіальному ордері та рахунку на оплаті та чи взагалі на момент дострокового припинення договору знаходились спірні кондиціонери в приміщенні Банку.

В доданих до позовної заяви копіях актів введення в експлуатацію приймання-передачі внутрішнього приміщення основних засобів від 01.11.2010 (на 5 арк.) не вказано адресу, за якою встановлено кондиціонери та організацію, яка їх встановлювала, а тому неможливо встановити достовірність вказаних актів.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши думку представників сторін, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, у зв'язку з наступним:

Ч.3 статті 397 Цивільного Кодексу України встановлено презумпцію добросовісності володіння чужим майном: фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не вишиває із закону або не встановлено рішенням суду.

Частиною 2 статті 328 Кодексу встановлено навіть презумпцію добросовісності набуття права власності: право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи те, що на момент розгляду справи, незважаючи на вимоги суду, позивач не подав достовірних доказів, які б підтверджували перебування в орендованому приміщенні майна, що складається з чотирьох сейфів, десяти кондиціонерів та двох кондиціонерів спліт-система настінного типу і саме того майна, яке перелічено в листі позивача № 03/2891 від 27.04.2015, у суду немає достовірних відомостей, що майно, про яке йдеться у позовній заяві позивача належить саме йому та перебуває у приміщенні відповідача, відтак позивач безпідставно стверджує зворотнє.

Відповідно до статті 13 Конституції України держава забезпечує рівній захист майнових прав усіх суб'єктів права власності і господарювання. Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» також спрямований на забезпечення визнання та захисту державою речових прав на нерухомість.

Статтею 147 Господарського кодексу України встановлено, що майнові права суб'єктів господарювання захищаються законом. Право власності та інші майнові права суб'єкта господарювання захищаються у спосіб, зазначений у статті 20 цього Кодексу.

Положення ст. 20 Господарського кодексу України забезпечують право на захист своїх прав і законних інтересів шляхом визнання наявності прав.

Згідно ч. 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України та ст.ст. 1, 2 Господарського процесуального кодексу України, особа звертається до суду за захистом порушеного права або охоронюваного законом інтересу. Одним же зі способів захисту цивільного права в силу ст. 16 Цивільного кодексу України є визнання права.

Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Обов'язковою умовою для задоволення позову про витребування майна з чужого незаконного володіння є підтвердження належними та допустимими доказами 1) право власності (інше суб'єктивне право титульного володіння) позивача на витребуване майно, 2) факт вибуття майна з його володіння, 3) наявність майна у незаконному володінні відповідача та 4) відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном (безтитульний статус його володіння).

Відсутність хоча б однієї із зазначених умов виключає можливість задоволення позову про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Позивачем не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами факта наявності витребуваного майна у відповідача.

В матеріалах справи відсутні, а позивачем не надано доказів того, що між позивачем та відповідачем існували будь-які договірні відносини щодо спільної діяльності.

Доводи, що викладені в позовній заяві не доводять факту наявності у відповідача майна яке просить повернути позивач.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Вказаний спосіб захисту права власності пов'язаний з тим, що право власності має спиратись на певний титул, щоб бути доведеним перед іншими особами. Саме суд в разі виникнення спору здійснює це доведення.

Отже, рішення суду про визнання права власності, яке прийнято за результатами розгляду позову, поданого в порядку ст. 392 ЦК України, є правозахисним актом, і спрямоване на захист наявного у позивача права власності.

У зв'язку з цим, момент виникнення права не залежить від набрання рішенням законної сили, оскільки підставою для прийняття останнього є наявність у позивача до звернення до суду тих матеріально-правових фактів, з якими закон пов'язує виникнення права власності.

Тобто, підставою для звернення до суду з позовом про визнання права власності згідно зі ст. 392 ЦК України є оспорення існуючого права, а не намір набути вказане право за рішенням суду.

Відповідно до ч. 2 ст.328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Всі інші доводи та заперечення сторін та надані на їх підтвердження докази судом не приймаються на підставі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не мають значення для справи.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 33, 34, 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову публічного акціонерного товариства "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПІВДЕНКОМБАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "ПІВДЕНКОМБАНК" Штогріної І.В. відмовити.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

3. Копію рішення розіслати сторонам.

Суддя Головатюк Л.Д.

Дата підписання повного тексту рішення - 24.09.2015