ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2015 р. Справа № 921/414/14-г/1

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого-судді: Данко Л.С.,

Суддів: Давид Л.Л.,

Орищин Г.В.,

При секретарі судового засідання: Кіт М.В.,

Розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейн Укрейн» (вх. № 01-05/3617/15 від 12.08.2015 р.),

на рішення господарського суду Тернопільської області від 01 квітня 2015 року

у справі № 921/414/14-г/1 (суддя Ю.О.Чопко),

порушеній за позовом

Позивача: Підприємства з іноземними інвестиціями "Сєрна", правонаступником якого є Підприємство з іноземними інвестиціями "Гленкор Грейн Україна", м. Київ,

До відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейн Укрейн", м. Львів, вул. Водогінна, буд. 2;

До відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Транссервіс 2008", с. Молодіжне, Овідіопольського р-ну, Одеської обл.,

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державне територіально-галузеве об'єднання "Львівська залізниця", м. Львів,

Про: 1) зобов'язання повернути із незаконного володіння ріпаку 1 кл урожаю 2013 р., ДСТУ 4966:2008, в кількості 406,55 тон, що належить на праві власності ПП "Сєрна"; 2) Зобов'язання не здійснювати перешкод в отриманні ріпаку врожаю 2013 р. ДСТУ 4966:2008.

За участю представників сторін:

від апелянта/відповідача-1: не прибув;

від позивача: Ємельяненко Т.І.- п/к за довіреністю № 17/03/15-є від 17.03.2015 р.;

від відповідача-2: не прибув;

від третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: не прибув.

Права та обов'язки сторін, визначені ст. ст. 20, 22, 27, 28, 29 ГПК України роз'яснено, представнику зрозумілі. Заяв та клопотань про відвід суддів - не надходило.

Представник подав письмове клопотання про відмову від здійснення технічної фіксації судового процесу.

Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 12.08.2015 р., дану справу розподілено до розгляду складу колегії суддів Львівського апеляційного господарського суду: Данко Л.С. (головуючий суддя), Орищин Г.В. та Кузь В.Л. (том ІІІ, а.с. 77).

Розпорядженням В.о. голови Львівського апеляційного господарського суду від 14.08.2015 р. у склад колегії для розгляду справи № 921/414/14-г/1 господарського суду Тернопільської області замість судді Г.В.Орищин /перебування у відпустці/ введено суддю Давид Л.Л.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 14.08.2015 року скаржнику, за його клопотанням (том ІІІ, а.с. 102-103) поновлено строк на подання апеляційної скарги (том ІІІ, а.с. 79-80), ухвалою суду від 14.08.2014 р. прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейн Укрейн» до провадження та розгляд скарги призначено на 02.09.2015 року (том ІІІ, а.с. 81-82), про що сторони, та третя особа були належним чином повідомлені рекомендованою поштою (докази - оригінали повідомлень про вручення знаходяться в матеріалах справи)(том ІІІ, а.с. 83 -87).

Розпорядженням В.о. голови Львівського апеляційного господарського суду від 01.09.2015р. у склад колегії для розгляду справи № 921/414/14-г/1 господарського суду Тернопільської області замість судді Кузь В.Л. /відпустка/ введено суддю Орищин Г.В. (том ІІІ, а.с. 118).

Враховуючи принцип незмінності судді встановлений п. 3 ч. 4 ст. 47 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (введення нового складу суду) розгляд даної справи почався спочатку. При цьому заново розпочинається й перебіг передбачених ст. 69 ГПК України строків вирішення спору (п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. № 6 "Про судове рішення").

В судове засідання, 02.09.2015 р., Апелянт/відповідач-1 повноважного представника не направив, був належним чином, 27.08.2015 р., під розписку, повідомлений про день, час та місце розгляду даної справи рекомендованою поштою № 442 (том ІІІ, а.с. 87).

Представник Позивача прибув, через канцелярію суду за вх. № 01-04/5383/15 подав Відзив на апеляційну скаргу, докази надсилання відзиву іншим учасникам судового процесу (том ІІІ, а.с. 109-117), через канцелярію подав клопотання (вх. № 01-04/5440/15 від 01.09.2015 р.) про доручення копії Статуту ПП "Гленкор Грейн Україна" - на 14 арк.; копію відомостей з ЄДР - на 2-х арк. та копію Витягу з ЄДРПОУ - на 7-ми арк. (том ІІІ, а.с. 119-151), крім того зазначив, що Апелянт/відповідач-1, черговий раз, змінив своє місцезнаходження та знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Водогінна, 2, просить ухвалу про відкладення розгляду справи надіслати на цю адресу, проти апеляційної скарги заперечив, надав пояснення аналогічні викладеним у Відзиві на апеляційну скаргу, просить відмовити Скаржнику у задоволенні апеляційної скарги, а рішення Господарського суду Тернопільської області № 921/414/14-г/1 від 01.04.2015 р. залишити без змін.

Відповідач-2 повноважного представника в судове засідання не направив, був належним чином, 25.08.2015 р. повідомлений про день, час та місце розгляду даної справи рекомендованою поштою № 460 (том ІІІ, а.с. 86).

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача повноважного представника не направила, була належним чином, 19.08.2015 р. повідомлена про день, час та місце розгляду даної справи рекомендованою поштою № 426 (том ІІІ, а.с. 83).

З підстав зазначених в ухвалі суду від 02.09.2015 р. розгляд справи відкладено на 23.09.2015 р., про що сторони та третя особа були повідомлені у порядку визначеному Інструкцією з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом ВГС України від 10.12.2002 р. № 75 (з наступними змінами і доповненнями), а саме: представник позивача - під розписку (том ІІІ, а.с. 159), Апелянт/відповідач-1 - за двома (2-ма) адресами: 79000, м. Львів, вул. Водогінна, буд. 2, рекомендованою поштою № 718 та м. Одеса, вул. Мельницька, 26/2, рекомендованою поштою № 566 (докази - в матеріалах справи), відповідач-2 та третя особа - згідно з Інструкцією з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом ВГС України від 10.12.2002 р. № 75 (а.с. 158/зворот).

В судове засідання, яке відбулось 23.09.2015 р. Апелянт/відповідач-1, повторно, повноважного представника не направив, був належним чином, 27.08.2015 р. повідомлений під розписку про день, час та місце розгляду даної справи рекомендованою поштою № 442 (том ІІІ, а.с. 87) та про відкладення розгляду справи - за двома адресами: 79000, м. Львів, вул. Водогінна, буд. 2, рекомендованою поштою № 718, та м. Одеса, вул. Мельницька, 26/2, рекомендованою поштою № 566 (докази - в матеріалах справи), які повернулися на адресу ЛАГС без вручення адресату через відсутність останнього за вказаними адресами (докази - в матеріалах справи).

Представник Позивача прибув, через канцелярію суду за вх. № 01-04/5612/15 від 07.09.2015 р. та 09.09.2015 р. за вх. № 01-04/5682/15 від 09.09.2015 р. надіслав Заяви про зміну місцезнаходження Відповідача-1 з «м. Одеса, Малиновський район, вул. Мельницька, 26/2» на «м. Львів, вул. Водогінна, буд. 2» з клопотанням додатково повідомити Товариство з обмеженою відповідальністю «Трейн Укрейн» () про дату розгляду апеляційної скарги ТзОВ «Трейн Укрейн» також за адресою: 79000, м. Львів, вул. Водогінна, буд. 2. Викладене у вищезазначених заявах Позивач підтвердив Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців виданого станом на 04.09.2015 р. (докази - у справі).

У судовому засіданні, представник Позивача, проти апеляційної скарги заперечив, надав пояснення аналогічні викладеним у Відзиві на апеляційну скаргу, просить відмовити Апелянту у задоволенні апеляційної скарги, а рішення Господарського суду Тернопільської області № 921/414/14-г/1 від 01.04.2015 р. залишити без змін.

Відповідач-2, повторно, повноважного представника в судове засідання не направив, був належним чином, 25.08.2015 р. повідомлений про день, час та місце розгляду даної справи рекомендованою поштою № 460 (том ІІІ, а.с. 86) та про відкладення розгляду справи згідно з Інструкцією з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом ВГС України від 10.12.2002 р. № 75 (а.с. 158/зворот).

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, повноважного представника не направила, була належним чином, 19.08.2015 р. повідомлена про день, час та місце розгляду даної справи рекомендованою поштою № 426 (том ІІІ, а.с. 83) та про відкладення розгляду справи згідно з Інструкцією з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом ВГС України від 10.12.2002 р. № 75 (а.с. 158/зворот).

Відповідно до вимог ст. 98 ГПК України, про прийняття апеляційної скарги до провадження господарський суд виносить ухвалу, в якій повідомляється про час і місце розгляду скарги. Питання про прийняття апеляційної скарги до провадження або відмову у прийнятті до провадження апеляційний господарський суд вирішує не пізніше трьох днів з дня надходження апеляційної скарги.

Частиною першою ст. 102 ГПК України визначено, що апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду розглядається у двомісячний строк з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалами Львівського апеляційного господарського суду від 14.08.2015 р., та від 02.09.2015 р. участь повноважних представників обов'язковою не визнавалась.

Крім того, сторони по даній справі та третя особа, були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, про що зазначено вище у цій постанові.

Відповідно до приписів ст.ст. 67 та 77 ГПК України, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 15 липня 2013 року по справі № 6/175(2010).

Згідно статті 99 ГПК України, апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Відповідно до листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України від 25 січня 2006 року № 1-5/45, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Кореспонденція, яка скеровувалася Львівським апеляційним господарським судом з ухвалою суду про відкладення розгляду справи за місцезнаходженням, зокрема, Апелянта/відповідача-1, за двома адресами: 79000, м. Львів, вул. Водогінна, буд. 2, рекомендованою поштою № 718, та м. Одеса, вул. Мельницька, 26/2, рекомендованою поштою № 566, повернулася на адресу ЛАГС без вручення адресату через відсутність останнього за вказаними адресами (докази - в матеріалах справи).

Слід зазначити, у п. 11 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007 р. № 01-8/123 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році», п. 23 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 18.03.2008 р. № 01-8/164 «Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2007 році», зазначено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Пунктом 3.1. постанови пленуму ВГС України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року № 3, від 17 жовтня 2012 року № 10) визначено, що місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (стаття 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців»).

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців виданого Відділом державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Голосіївського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 04.09.2015 р. № 21121794, вбачається, що 01.09.2015 р. за реєстраційним № 33022771 Товариство з обмеженою відповідальністю «Трейн Укрейн» внесло зміни до ЄДР щодо місцезнаходження юридичної особи і з 01.09.2015 р. його місцезнаходженням є : 79000, м. Львів, Личаківський район, вулиця Водогінна, будинок, 2 (докази - в матеріалах справи), на яку, Львівським апеляційним господарським судом теж надсилалася кореспонденція з ухвалою суду про відкладення розгляду справи, однак повернулася без вручення адресату.

Неотримання Апелянтом/відповідачем-1 поштової кореспонденції з процесуальними документами Львівського апеляційного господарського суду про відкладення розгляду справи, які йому надсилалися на дві (2) адреси, що відповідає адресі зазначеній Апелянтом в апеляційній скарзі та на адресу зазначену у Витязі з ЄДРЮО та ФОП від 04.09.2015 р. № 21121794, є належним доказом надсилання Апелянту/відповідачеві-1 процесуальних документів Львівського апеляційного господарського суду.

З огляду на наведене колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду апеляційної скарги по справі № 921/414/14-г/1.

Справа розглядається відповідно до статті 75 ГПК України - за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до приписів ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку, рішення місцевого суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, виходячи з наступного.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 01 квітня 2015 р. по справі № 921/414/14-г/1 (суддя Чопко Ю.О.) позовні вимоги задоволено частково. Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Трейн Укрейн" повернути із незаконного володіння майно, а саме: ріпак 1 класу, українського походження врожаю 2013 року, у кількості 406 (чотириста шість) тон 550 кг, що відповідає вимогам ДСТУ 4966:2008 й знаходиться за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р-н, смт. Овідіополь, вул. Залізнична, 3, ток № 1, у володіння Підприємства з іноземними інвестиціями "Гленкор Грейн Україна" ( п.п. 1, 2 резолютивної частини судового рішення). В частині вимог до відповідача ТзОВ "Транссервіс-2008" - у задоволенні позову відмовив (п. 3 резолютивної частини судового рішення) та стягнув з ТзОВ "Трейн Укрейн" на користь ПП "Гленкор Грейн Україна" 37266 грн. 78 коп. судових витрат (п. 4 резолютивної частини судового рішення) (том ІІІ, а.с. 10, 11-17).

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 21 квітня 2015 р. по справі № 921/414/14-г/1 задоволено заяву ПП "Гленкор Грейн Україна" про виправлення описки у рішенні суду від 01.04.2015 р. (п. 1 резолютивної частини ухвали від 21.04.2015 р.) та виправлено описку допущену у п.п. 2, 4 резолютивної частини рішення господарського суду Тернопільської області від 01.04.2015 р. по даній справі, а саме: замість «б-р Лідеровський, 5, оф.6, м. Одеса, Одеська область» вважати вірним "65005, Одеська область, Малиновський район, вул. Мельницька, буд. 26/2"( п.п. 2 резолютивної частини ухвали від 21.04.2015 р.)(том ІІІ, а.с. 28-29).

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 13 липня 2015 р. по справі № 921/414/14-г/1 заяву ПП. "Гленкор Грейн Україна", що перейменоване з Підприємства з іноземними інвестиціями «Сєрна» про виправлення помилки в наказі господарського суду від 16.06.2015 р. у справі № 921/414/14-г/1 задоволено та виправлено помилку в наказі Господарського суду Тернопільської області від 16.06.2015 р. у справі № 921/414/14-г/1 в частині строку пред'явлення наказу до виконання (том ІІІ, а.с. 71-74).

Ухвали Господарського суду Тернопільської області від 21 квітня 2015 р. та від 13 липня 2015 р. у справі № 921/414/14-г/1, Апелянтом/відповідачем-1 - не оскаржуються.

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду Апелянт/відповідач-1 (Товариство з обмеженою відповідальністю «Трейн Укрейн», звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (вх. № 01-05/3617/15 від 12.08.2015 р.) у якій просить: скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 01 квітня 2015 року (абзац 1-й прохальної частини апеляційної скарги) та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову Підприємства з іноземними інвестиціями «СЄРНА» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейн Укрейн» про зобов'язання відповідача повернути із незаконного володіння 1 кл урожаю 2013 р., ДСТУ 4966:2008, в кількості 406,55 тон, що належить на праві власності ПП «Сєрна» та зобов'язання не здійснювати перешкод в отриманні ріпаку врожаю 2013 р. ДСТУ 4966:2008 - відмовити повністю (том ІІІ, а.с. 88-91).

Апеляційну скаргу мотивує тим, що місцевим господарським судом при прийнятті рішення, не повністю досліджено докази, порушено норми матеріального права при недотриманні норм процесуального права.

Так, Апелянт в апеляційній скарзі покликається на те, що вимога позивача про повернення з чужого незаконного володіння ріпаку суперечить ст. 387 ЦК України, оскільки на думку Апелянта, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Як зазначає Апелянт, Відповідач не є особою, яка володіє майном незаконно, оскільки майно, про яке йде спір, було передане Позивачем Відповідачу самостійно, на підставі договору та замовлень на перевезення, докази чого містяться в матеріалах справи. При цьому, як стверджує Скаржник, у Позивача перед Відповідачем наявний значний борг, не сплачені в повному обсязі послуги та не відшкодовані збитки. Враховуючи характер наявних між сторонами правовідносин та на підставі норм закону (ст.ст. 594,1019 ЦК України та ст. 10 ЗУ «Про транспортно-експедиторську діяльність») Відповідачем було застосовано такий спосіб забезпечення виконання зобов'язання як притримання. З огляду на зазначене, Апелянт вважає, що для задоволення позову відсутня обов'язкова умова - незаконність володіння, адже Відповідач саме на підставі закону притримує, а отже володіє майном.

Апелянт, покликаючись на ст. ст. 397- 400 ЦК України, які регулюють правовідносини з приводу володіння чужим майном, яке є незалежним від права на річ, тобто фактично панування над річчю, Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ Верховного Суду України, викладеного в листі від 01.07.2013 р., стверджує, що Відповідач отримав майно від Позивача на підставі договору та його замовлення, відтак приходить до висновку, що віндикаційна вимога про витребування майна не підлягає задоволенню.

Скаржник (п. 3 описової частини апеляційної скарги), посилаючись на п. 23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року, ст. 387 ЦК та ч. 3 ст. 10 ЦПК, зазначає, що так як «В позовній заяві Позивач обґрунтовує своє право власності на сою складською квитанцією № 1878 від 10.02.2014 р.», а оскільки складська квитанція не є документом, що підтверджує право власності, є документом, що підтверджує наявність договору зберігання, а не права власності, що Позивачем не доведено, що він є власником майна, що витребовується, а отже відсутні підстави для задоволення позову.

Разом з тим, Апелянт стверджує, що Позивач вимагає від Відповідача майно, що не має індивідуально визначених ознак (п. 4 тексту описової частини апеляційної скарги). Ріпак, що знаходився на зберіганні та відвантажується у вагони позбавлений індивідуалізуючи його ознак, він є річчю, який має родові ознаки, тому, на думку Апелянта, слід відмовити у задоволенні позову про витребування майна із чужого незаконного володіння речей, визначених родовими ознаками.

Крім того, Апелянт стверджує, що при винесенні рішення 18 березня 2015 року Господарський суд Тернопільської області /рядок 10-й зверху описової частини апеляційної скарги (том ІІІ, а.с. 91) не дослідив наявні в матеріалах справи документи, неправильно визначився з характером спірних правовідносин, не застосував закон, який підлягає застосуванню, зокрема, ст.ст. 397-400 ЦК України, в зв'язку з чим прийняв помилкове рішення.

Як вбачається з матеріалів даної справи, Апелянт/відповідач-1: Товариство з обмеженою відповідальністю "Трейн Укрейн" є юридичною особою, йому присвоєно , місцезнаходження юридичної особи з 01.09.2015 р.: 79000, м. Львів, Личаківський район, вулиця Водогінна, будинок, 2, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців виданого Відділом державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Голосіївського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 04.09.2015 р. № 21121794 (докази - в матеріалах справи).

Позивач: Підприємства з іноземними інвестиціями "Сєрна", правонаступником якого, після перейменування, є Підприємство з іноземними інвестиціями "Гленкор Грейн Україна", є юридичною особою, йому присвоєно , місцезнаходження юридичної особи: 03150, Київська область, місто Київ, вулиця Червоноармійська, 100, що підтверджується Статутом ПП "Гленкор Грейн Україна" (нова редакція) (том ІІ, а.с. 182-188, том ІІІ, а.с. 120-133), Випискою з ЄДРПОУ (том ІІ, а.с. 173-174, том ІІІ, а.с. 134-135), Витягом з ЄДРЮО та ФОП виданий станом на 17.03.2015 р. (том ІІ, а.с. 175-181, том ІІІ, а.с. 136-142).

Відповідач-2: Товариство з обмеженою відповідальністю "Транссервіс 2008" є юридичною особою, йому присвоєно , знаходиться за адресою: вул. Залізнична, 3, с. Молодіжне, Овідіопольський район, Одеської області, 67840.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державне територіально-галузеве об'єднання "Львівська залізниця" є юридичною особою, , знаходиться за адресою: вул. Гоголя, 1, м. Львів, 79007.

Як вбачається з матеріалів даної справи та встановлено місцевим господарським судом, Підприємство з іноземними інвестиціями "Сєрна" звернулось до Господарського суду Тернопільської області із позовом до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейн Укрейн", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державне територіально-галузеве об'єднання "Львівська залізниця" про: 1) зобов'язання повернути із незаконного володіння ріпаку 1 класу урожаю 2013 р., ДСТУ 4966:2008, в кількості 406,55 тон, що належить на праві власності ПП "СЄРНА"; 2) зобов'язання не здійснювати перешкод в отриманні ріпаку врожаю 2013 р. ДСТУ 4966:2008, в кількості 406,55 тон, що знаходиться в вагонах на території залізничної станції Козова (м. Козова, Тернопільської області).

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 08.05.2014р. порушено провадження у справі № 921/414/14-г/1 та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 26.05.2014 р. Одночасно з позовною заявою, позивач звернувся до суду з заявою № 28/04/14 від 25.04.2014р. про забезпечення позову, шляхом заборони ТзОВ "Трейн Укрейн" вчиняти будь-які дії, пов'язані із задоволенням його вимог за рахунок витребуваного майна, що є предметом позову, в тому числі здійснювати відчуження в будь-який спосіб, та заборонити відповідачеві вчиняти будь-які дії, що можуть призвести до втрати та/або зіпсуття витребуваного майна, що є предметом спору. Ухвала в установленому законом порядку - не оскаржена. Ухвалою суду від 08.05.2014 р. заборонено ТзОВ "Трейн Укрейн" вчиняти будь-які дії, пов'язані із задоволенням його вимог за рахунок витребуваного майна (ріпак 1 класу урожаю 2013р., ДСТУ 4966:2008, в кількості 406,55 тон, що належить на праві власності ПП "Сєрна"), що є предметом позову, в тому числі здійснювати відчуження в будь-який спосіб та заборонено ТзОВ "Трейн Укрейн" вчиняти будь-які дії, що можуть призвести до втрати та/або зіпсуття витребуваного майна (ріпак 1 кл. урожаю 2013 р., ДСТУ 4966:2008, в кількості 406,55 тон, що належить на праві власності ПП "Сєрна"), що є предметом спору. Зазначена ухвала сторонами не оскаржувалась.

Ухвалою суду від 26.05.2014 р. провадження у справі зупинено до закінчення розгляду господарським судом Одеської області справи № 916/865/14 за позовом ПП "Сєрна" до ТзОВ "Трейн Укрейн" про розірвання договору комісії та стягнення 1480143 грн. та за зустрічним позовом ТзОВ "Трейн Укрейн" до ПП "Сєрна" про стягнення заборгованості за договором комісії № 1/А від 01.10.2008 року, договорами оперування та відстою вагонів.

26 січня 2015р. позивач звернувся до місцевого господарського суду з заявою про зміну предмету позову та просив: 1) зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Трейн Укрейн", Лідерсовський бульвар, 5, оф.6, м. Одеса, повернути із незаконного володіння майно, а саме: ріпак 1 класу, українського походження врожаю 2013 року, у кількості 406,55 тон, що відповідає вимогам ДСТУ 4966:2008, у володіння Підприємства з іноземними інвестиціями "Сєрна" (, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Червоноармійська, 100); 2) заборонити ТзОВ "Транссервіс 2008" (код ЄДРПОУ 3581770, місцезнаходження: 67840, Одеська обл., Овідіопольський р-н, с. Молодіжне, вул. Залізнична, буд.3) вчиняти дії, які порушують або можуть порушити право Підприємства з іноземними інвестиціями "Сєрна" (, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Червоноармійська, 100) користуватися, володіти та розпоряджатися майном: ріпак 1 класу, українського походження врожаю 2013 року, у кількості 406,55 тон, що відповідає вимогам ДСТУ 4966:2008 та був отриманий ТзОВ "Транссервіс 2008" (код ЄДРПОУ 3581770, місцезнаходження: 67840, Одеська обл., Овідіопольський р-н, с. Молодіжне, вул. Залізнична, буд. 3) від ТзОВ "Трейн Укрейн", Лідерсовський бульвар, 5, оф.6, м. Одеса; 3) відшкодувати позивачу за рахунок відповідачів витрати по сплаті судового збору за подачу позову та заяв про вжиття заходів до забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів даної справи, ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 26 січня 2015 року провадження у даній справі поновлено, до справи залучено відповідача-2: Товариство з обмеженою відповідальністю "Транссервіс 2008" (код ЄДРПОУ 3581770), місцезнаходження: 67840, Одеська обл., Овідіопольський р-н, с. Молодіжне, вул. Залізнична, буд. 3.

27 березня 2015 року Позивач звернувся до місцевого суду з заявою про зміну найменування позивача на Підприємство з іноземними інвестиціями "Гленкор Грейн Україна", місцезнаходження: м. Київ, вул. Червоноармійська, 100 () у зв'язку з перейменуванням, яка була задоволена судом.

Місцевим судом встановлено, що 21.07.2008 року між сторонами у справі ПП "Сєрна", як Комітентом (правонаступником якого є Підприємство з іноземними інвестиціями "Гленкор Грейн Україна") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Трейн Укрейн", як Комісіонером, було укладено у письмовій формі Договір комісії № 01-2008, з додатковими угодами від 01.01.2010р., від 26.11.2010 р., від 30.06.2011 р., від 3006.2012 р., від 30.06.2013 р. /далі за текстом - Договір/ (том І, а.с. 42-46, 47, 49, 48, 50, 51), у відповідності до умов якого, Комісіонер зобов'язався за дорученням Комітента надати або організувати надання транспортно-експедиційних послуг, пов'язаних із організацією та забезпеченням перевезень експортно-імпортних вантажів, що налети Комітенту, залізничним транспортом "Укрзалізниці", а також надати додаткові послуги, необхідні для доставки вантажу від свого імені, але за рахунок Комітента.

Для виконання умов вищезазначеного Договору, Позивач видав представнику відповідача-1: ТзОВ "Трейн Укрейн" - ОСОБА_8 (паспорт серії НОМЕР_1 від 06.08.1998 р. виданий Чортківським РВ УМВС України в Тернопільській обл.), яка діяла на підставі довіреностей № 15/01-02 від 15.01.2014 р. та № 15/01/02 від 15.01.2014 р. (том ІІ, а.с. 115, 116) та № 14/02-05 від 14.02.2014 року, № 14/02/03 від 14.02.2014 р. (том І, а.с. 52, 53) на право отримання від ПАП "Агропродсервіс" ріпаку 1 класу в кількості 1659,550 тон. та ріпаку в кількості 2350 тон. Проте, ТзОВ "Трейн Укрейн" було здійснено лише завантаження ріпаку 1 класу в кількості 406,550 тон. Керуючись ст. 594 ЦК України ТзОВ "Трейн Укрейн" ріпак притримало до виконання Позивачем своїх зобов'язань за Договором комісії, що Апелянтом - не заперечується.

Позивач вважає, що відповідач-1: ТзОВ "Трейн Укрейн" протиправно, та без належної правової підстави заволодів вантажем ріпаку, який належить на праві власності позивачу, а тому просив задовольнити свої позовні вимоги на підставі ст.ст. 317, 321 і 387 ЦК України та витребувати у вказаного відповідача своє майно.

Заявою про зміну предмету позову від 26.01.2015 року (том ІІ, а.с. 80-88) Позивач просить задовольнити позовні вимоги про зобов'язання ТзОВ "Трейн Укрейн" повернути позивачу із незаконного володіння ріпак 1 класу в кількості 406,550 тон, посилаючись при цьому на ст.ст. 317, 321, 386, 387, 388 і 1212 ЦК України.

У відповідності до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Стаття 387 ЦК України визначає, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

У відповідності до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Апелянт/відповідач-1: ТзОВ "Трейн Укрейн" мотивує утримання вантажу ріпаку своїми правами на її притримання, бо позивач не провів із ним повний розрахунок за всіма договірними зобов'язаннями, а тому притримання ріпаку вважає правомірним.

В матеріалах справи є наявними, поданими сторонами, ряд судових рішень у спорах, які відбулися між сторонами з приводу стягнення коштів за договірними зобов'язаннями. Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 11.12.2014 року у справі № 916/865/14, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 03 березня 2015 року (том ІІ, а.с. 213-220), було:

1. Задоволено частково первісний позов Підприємства з іноземними інвестиціями "Сєрна", стягнено з Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейн Укрейн" 4 086 199 грн. 90 коп.;

2. Задоволено частково зустрічний позов та стягнуто з Підприємства з Іноземними Інвестиціями "Сєрна" на користь ТзОВ "Трейн Укрейн" заборгованості в сумі 97 972,49 грн.

Інших судових рішень про стягнення боргу із позивача на користь першого відповідача у справу не подано.

У відповідності до положень ст.ст. 546-548 ЦК України зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Стаття 594 ЦК України, на яку посилається Апелянт/відповідач-1 передбачає, що кредитор, який правомірно володіє річчю, що підлягає передачі боржникові або особі, вказаній боржником, у разі невиконання ним у строк зобов'язання щодо оплати цієї речі або відшкодування кредиторові пов'язаних з нею витрат та інших збитків має право притримати її у себе до виконання боржником зобов'язання. Притриманням речі можуть забезпечуватись інші вимоги кредитора, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір комісії не містить умов про право Апелянта/відповідача-1: ТзОВ "Трейн Укрейн" на притримання товару (речі).

Слід зазначити, що покликання Апелянта в апеляційній скарзі на ст. 10 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» щодо його права на притримання безпідставним, оскільки притримання вантажу за договором комісії № 01-2008 від 12.07.2008 р. могло бути застосовано лише як засіб забезпечення вимог комісіонера, саме за цим договором, а не за договором № 1/А від 01.10.2008 р. (том І, а.с. 115-129) та іншими договорами оперування вагонами № 2804/11-О від 28.04.2011 р. із наступними змінами до нього (том І, а.с. 130-148), № 08/02 від 08.02.2012 р. (том І, а.с. 149-163), договору на транспортно-експедиційне обслуговування № 01-0102 від 01.02.2013 р. з додатком (том І, а.с. 164-168).

Наявність будь-якої іншої заборгованості Позивача перед Апелянтом ним не доведена.

Частиною другою ст. 526 ЦК України чітко встановлено, що при тримання речі можуть забезпечуватись інші вимоги кредитора, а не інші зобов'язання. Перелік цих вимог передбачений ст. 534 ЦК України, а саме: витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконавця, проценти та неустойка, основна сума боргу.

Отже з наведеного слідує, що Апелянт/відповідач-1 не вправі здійснювати притримання в разі відсутності будь-якої заборгованості за договором комісії № 01-2008 від 21.07.2008 року, та в разі наявності заборгованості за іншими договорами укладеними між Позивачем та Відповідачем-1, тим більше, коли такий вид забезпечення виконання зобов'язання, як притримання, не передбачений умовами Договору комісії № 01-2008 від 21.07.2008 р.

Відповідно до ст. 1019 ЦК України комісіонер має право для забезпечення своїх вимог за договором комісії притримати річ, яка має бути передана комітентові.

Тобто, законом прямо визначено, що притримання речі може бути застосовано лише для забезпечення вимог по конкретному договору комісії, за яким комісіонером від комітента було отримано майно.

Як вбачається із судових рішень, які є в матеріалах справи, заборгованість Позивача перед Скаржником існує за договором комісії № 1/А від 01.10.2008 року, в той час як позовні вимоги обґрунтовані Договором комісії № 01-2008 від 21.07.2008 року.

З вищенаведеного слідує, що Апелянт/відповідач-1 не вправі посилатися на наявність заборгованості як на підставу для притримання, а тому притримання спірного майна є незаконним.

Вказана вище правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 03 березня 2015 року у справі № 916/865/14.

В апеляційній скарзі Апелянт/відповідач-1: ТзОВ "Трейн Укрейн" стверджує, що він вважає себе правомірним володільцем вантажу ріпаку, оскільки отримав його на виконання умов договору комісії між сторонами.

Однак таке твердження є помилковим та спростовується матеріалами даної справи.

Як вбачається із судового рішення у справі № 916/865/14, загальний баланс підтверджених судом вимог сторін становить 3 988 227 грн. 41 коп. на користь позивача. За таких обставин суд вважає необґрунтованими доводи відповідача ТзОВ "Трейн Укрейн" про його право на притримання спірного ріпаку, оскільки борг позивача перед ТзОВ "Трейн Укрейн" відсутній, навпаки, саме: ТзОВ "Трейн Укрейн" має перед Позивачем підтверджені судом багатомільйонні борги.

Апелянт/Відповідач-1: ТзОВ "Трейн Укрейн" також заперечує право власності Позивача на ріпак, оскільки, як стверджує останній, складська квитанція на неї право власності за певною особою не встановлює.

У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

З цих підстав колегія суддів вважає, що Апелянт/відповідач-1: ТзОВ "Трейн Укрейн", не повертаючи (не віддаючи) позивачу вантаж ріпаку, не вправі посилатися на ту підставу, що позивач не довів своє право власності на ріпак, тим більше якщо з приводу цього товару відповідач вже вчиняв дії на користь позивача у відповідності до укладеного між сторонами договору комісії.

Крім того, у відповідності до ст. 1021 ЦК України комісіонер відповідає перед комітентом за втрату, недостачу або пошкодження майна комітента. Якщо при прийнятті комісіонером майна, що надійшло від комітента, або майна, що надійшло для комітента, будуть виявлені недостача або пошкодження, а також у разі завдання шкоди майну комітента комісіонер повинен негайно повідомити про це комітента і вжити заходів щодо охорони його прав та інтересів.

Отже, комітенту (Позивачу) належать права на майно, яке передано для виконання договору комісіонеру (Апелянту/відповідачу-1), а тому Скаржник не має права оспорювати приналежність майна позивачу з метою здійснення при тримання, тим більше, що з приводу цього товару Апелянт/відповідач-1 вже вчинив дії на користь позивача у відповідності до укладеного сторонами договору комісії.

Виходячи з наведеного, Апелянт не вправі посилатися як на підставу для неповернення спірного майна на те, що Позивачем нібито не доведено право власності.

У апеляційній скарзі Апелянт/відповідач-1: ТзОВ "Трейн Укрейн" стверджує, що віндикаційний позов про витребування майна повинен застосовуватися лише щодо індивідуально визначеного майна, яким спірний ріпак не є, бо ріпак визначається лише індивідуальними ознаками.

Такі твердження Апелянта є безпідставними, з огляду на наступне.

Як уже зазначалося вище у цій постанові, 26 січня 2015 р. позивач переформулював свої позовні вимоги, просив зобов'язати ТзОВ "Трейн Укрейн" повернути його, позивача, майно. На момент подачі позову індивідуалізуючи ми ознаками витребовуваного майна, крім іншого, були вказані номера вагонів, у яких спірне майно було передано Відповідачеві-1. Позивачем надані докази передачі витребовуваного майна Скаржнику у вагонах: 59597674, 53203543, 59597724, 58564659, 59598268, 58568478, 58562984 (копії довіреностей, листів на відвантаження, складських квитанцій на зерно, що зберігалось на елеваторі та було відвантажено, ТТН, в яких зазначені вагони наявні - в матеріалах справи).

Отримання витребовуваного майна у зазначених вище вагонах відповідач-1/апелянт не заперечував та надавав суду відповідні накладні (знаходяться в матеріалах справи).

Слід зазначити, що Позивачем надано достатньо доказів ідентифікації спірного майна на момент виникнення спору та подачі позову, позовні вимоги сформульовані відповідно до ст. 387 ЦК України, та ч. 1 ст. 1212 ЦК України про зобов'язання повернути із незаконного володіння майно, а не витребування майна.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що такий спосіб захисту права цілком відповідає передбаченому статтею 1212 ЦК України. Підстав відмовляти в позові через неналежно обраний спосіб захисту права немає.

В частині позовних вимог до другого відповідача у справі ТзОВ "Транссервіс 2008" про заборону цьому підприємству вчиняти дії, які порушують або можуть порушити права позивача користуватися, володіти або розпоряджатися, в т.ч. щодо доступу, навантаження і вивезення цього майна, то місцевий суд прийшов до правомірного висновку, що позивачу в цій частині слід відмовити повністю, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме, з акту опису й арешту майна від 05.08.2014р., спірний ріпак дійсно був переданий на відповідальне зберігання директору ТзОВ "Транссервіс 2008" ОСОБА_9. Однак, ОСОБА_9 передав ввірений йому ріпак боржнику у виконавчому провадженні - ТзОВ "Трейн Укрейн". Ці дії ОСОБА_9 були в подальшому схвалені старшим державним виконавцем Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області ОСОБА_10, котрий виніс з цього приводу постанову про заміну зберігача від 10.03.2015р. (ВП №44270411). Відповідно до п.1 резолютивної частини постанови відповідальний зберігач в акті опису й арешту майна від 05.08.2014 року з директора ТзОВ "Транссервіс 2008" ОСОБА_9 був замінений на представника ТзОВ "Трейн Укрейн" ОСОБА_11. Позивач не надав жодних доказів скасування чи хоча б оскарження постанови від 10.03.2015. За таких обставин суд вважає встановленим, що на день розгляду справи спірне майно перебуває у розпорядженні ТзОВ "Трейн Укрейн" відповідно до згаданої постанови від 10.03.2015. Інший відповідач - ТзОВ "Транссервіс 2008" - до спірного майна більше юридичного відношення не має, а, відтак, ніяких прав позивача порушувати не може.

Побоювання позивача щодо того, що відповідач-2: ТзОВ "Транссервіс 2008" почне перешкоджати виконанню судового рішення на його території, де в даний час зберігається арештоване майно позивача, не є підставою для застосування на користь позивача ст. 386 ЦК України та не потребує прийняття судового рішення з цього приводу проти другого відповідача. Виконання судового рішення буде проводитися державною виконавчою службою, а не позивачем. Тому перешкоджати у виконанні судового рішення ТзОВ "Транссервіс 2008" може лише Державній виконавчій службі, у якої є достатньо важелів впливу для припинення цих дій.

З цих підстав у задоволенні позову щодо вимог до другого відповідача ТзОВ "Транссервіс 2008" у позові відмовлено повністю правомірно.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що оскільки Апелянт/відповідач-1: ТзОВ "Трейн Укрейн" неправомірно застосував право притримання вантажу ріпаку, який належить позивачу, то позов щодо вказаного відповідача слід задовольнити повністю на підставі ст. 1212 ЦК України із застосуванням зобов'язально-правових заходів захисту права власності та зобов'язати цього відповідача повернути майно позивачу. В частині вимог до другого відповідача слід відмовити повністю.

Твердження Апелянта про законність та правомірність володіння спірним майном є надуманим ще із тих підстав, що договір комісії не діє, оскільки закінчився термін його дії, що є ще одним підтвердженням того, що підстава за якою Апелянт/відповідач-1 заволодів спірним майном, відпала, спірне майно: ріпак 1 класу, українського походження врожаю 2013 року, у кількості 406 (чотириста шість) тон 550 кг, що відповідає вимогам ДСТУ 4966:2008, яке належить Позивачу на праві власності.

З огляду на наведене, особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала. Згідно ст. 1212, ч. 1 ст. 1213 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Посилання Апелянта в апеляційній скарзі, зокрема, на те, що «Позивач обґрунтовує своє право власності на сою складською квитанцією № 1878 від 10.02.2014 р.» колегією суддів до уваги не приймається, оскільки однією із вимог позивача у даній справі є зобов'язання повернути із незаконного володіння майно, а саме: ріпак 1 класу, українського походження врожаю 2013 року, у кількості 406 (чотириста шість) тон 550 кг, що відповідає вимогам ДСТУ 4966:2008, а не сої.

Не береться до уваги також покликання апелянта в апеляційній скарзі на те, що «при винесенні рішення від 18 березня 2015 року Господарський суд Тернопільської області не дослідив наявні в матеріалах справи документи, …», так як місцевий господарський суд 18.03.2015 р. у справі № 921/414/14-г/1 жодного рішення не постановляв, в матеріалах справи такі докази відсутні, Апелянтом до апеляційної скарги таке рішення не додано.

Інші доводи Апелянта викладені в апеляційній скарзі колегією суддів не приймаються, оскільки вони не доведені належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, належними та допустимими доказами (ст. 34 ГПК України).

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку, апеляційну скаргу Апелянта/відповідача-1 залишити без задоволення, рішення господарського суду Тернопільської області від 01.04.2015 року у справі № 921/414/14-г/1 описка у якому щодо місцезнаходження відповідача-1 виправлена ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 21.04.2015 р. у цій же справі - без змін.

Судовий збір за перегляд судового рішення в апеляційному порядку покласти на Апелянта/відповідача-1.

Колегія суддів вважає за доцільне зазначити, що заяви ПП «Гленкор Грейн Україна» за вх. № 01-04/5612/15 від 07.09.2015 р. та за № 09/09/15 від 08.09.2015 р. (вх. № 01-04/5682/15 від 09.09.15 р.) про зміну місцезнаходження відповідача-1: ТзОВ «Трейн Укрейн» з «м. Одеса, Малиновський район, вул. Мельницька, 26/2» на « 79000, м. Львів, вул. Водогінна, буд., 2» з клопотанням додатково повідомити відповідача-1: ТзОВ «Трейн Укрейн» про дату розгляду апеляційної скарги ТзОВ «Трейн Укрейн» також за адресою: 79000, м. Львів, вул. Водогінна, буд. 2, Львівським апеляційним господарським судом були задоволені, і ухвала суду про відкладення розгляду даної справи надсилалася Апелянту за двома адресами: 79000, м. Львів, вул. Водогінна, буд. 2, рекомендованою поштою № 718, та м. Одеса, вул. Мельницька, 26/2, рекомендованою поштою № 566, які повернулися на адресу ЛАГС без вручення адресату через відсутність останнього за вказаними адресами (докази - в матеріалах справи).

Керуючись ст. ст. 32, 33, 34, 35, 43, 44, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ТзОВ «Трейн Укрейн» залишити без задоволення, рішення Господарського суду Тернопільської області від 01 квітня 2015 року у справі № 921/414/14-г/1, описка в п.п. 2, 4 резолютивної частини якого виправлена ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 21.04.2015 р. у цій же справі - без змін.

2. Витрати зі сплати судового збору за перегляд судового рішення в апеляційному порядку покласти на апелянта/відповідача-1.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи повернути Господарському суду Тернопільської області.

Головуючий суддя Данко Л.С.

Суддя Давид Л.Л.

Суддя Орищин Г.В.

23.09.2015 року проголошено вступну і резолютивну частини постанови. Повний текст постанови складено та підписано 25.09.2015 р.