Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "21" вересня 2015 р. Справа № 906/1303/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1- довіреність № 01/41 від 06.02.2015 (в с/з 08.09.2015);

від відповідача: ОСОБА_2 - довіреність № 25/3 від 05.01.2015,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Житомирський завод хімічного волокна" (м.Житомир)

до Комунального підприємства "Житомирводоканал" Житомирської міської ради (м.Житомир)

про стягнення 145525,46 грн.

В судовому засіданні 08.09.2015, згідно ст.77 ГПК України, оголошувалась перерва до 14:30 год. 21.09.2015.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 145525,46грн. заборгованості за спільне використання технологічних мереж.

Представник позивача в судовому засіданні 08.09.2015 подав заяву про зменшення позовних вимог № 01/226 від 07.08.2015, згідно якої просить стягнути з відповідача 135525,46грн.

Представник відповідача факт існування заборгованості та обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, не заперечив. Подав заяву про розстрочку виконання рішення шляхом погашення боргу впродовж 12 місяців.

Після оголошеної в судовому засіданні перерви, представник позивача в судове засідання не з'явився. 18.09.2015 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника. В клопотанні зазначено, що позивач позовні вимоги підтримує, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог. Також 18.09.2015 від позивача надійшов відзив на заяву відповідача про розстрочку виконання рішення суду.

Згідно ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Враховуючи, що зменшення розміру позовних вимог не суперечить чинному законодавству та не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, судом прийнято заяву позивача № 01/226 від 07.08.2015 до розгляду. Спір вирішується з урахуванням вказаної заяви.

При цьому суд враховує, що згідно п. 3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду № 18, ... у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення. За абз. 4 п. 4.6 цієї ж постанови, зменшення позивачем суми позову, не є відмовою від позову. В такому випадку припинення провадження в частині зменшення відповідної суми не здійснюється, - про таке зменшення зазначається в описовій частині судового рішення, а предметом спору стає вимога про стягнення суми в зменшеному розмірі.

Представник відповідача в судовому засіданні 21.09.2015 повідомив, що відповідачем 21.09.2015 здійснено додаткове погашення заборгованості в розмірі 5000,00грн., на підтвердження чого надав платіжне доручення №3593 від 21.09.2015. Підтримав подану заяву про розстрочення виконання рішення.

Дослідивши надані до справи документи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

05.12.2007 між відкритим акціонерним товариством "Житомирський завод хімічного волокна" (власник мереж/позивач) та Житомирським виробничим управлінням водопровідно-каналізаційного господарства, правонаступником, якого є Комунальне підприємство "Житомирводоканал" (користувач/відповідач), було укладено договір про спільне використання технологічних мереж №3/102 (далі - Договір, а.с. 9-18), згідно п. 1.1. якого, власник мереж зобов'язується забезпечити технічну можливість передачі (транзиту) електричної енергії власними технологічними електричними мережами в точки приєднання електроустановок користувача або інших суб'єктів господарювання, передачу електричної енергії яким забезпечує користувач, а користувач - своєчасно сплачувати вартість послуг власника мереж з утримання технологічних мереж спільного використання та інші послуги відповідно умов цього Договору.

Цей договір був укладений на строк до 31.12.2007, набирає чинності з дня його підписання та вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення цього терміну не буде заявлено однією із сторін про відмову від цього договору або його перегляд (пункт 10.4 договору).

Умови п. 3 Договору визначають, що власник мереж має право:

- на відшкодування частини (відповідно до величин приєднаної потужності в випадках віддачі електричної енергії в електроустановки користувача або інших об'єктів господарювання, передачу електричної енергії яким забезпечує користувач) витрат на утримання електричних мереж, якими здійснюється передача електричної енергії користувачу, згідно з кошторисом, наведеним у додатку "Порядок розрахунку оплати обґрунтованих витрат користувача на передачу електричної енергії" (пункт 3.1 договору);

- на отримання від користувача плати за перетікання реактивної електричної енергії (пункт 3.5 договору).

Відповідно до п. 4.1 Договору, користувач зобов'язаний здійснювати оплату за використання електричних мереж власника мереж за розрахунковий період. Розрахунок плати за використання електричних мереж власника мереж здійснюється згідно з додатком "Порядок розрахунку оплати обґрунтованих витрат споживача на передачу електричної енергії".

Плата за використання електричних мереж власника мереж вноситься користувачем на підставі рахунка, одержаного від власника мереж. Тривалість періоду для оплати отриманого рахунку становить 5 днів (тривалість періоду оплати має не перевищувати 5 днів для суб'єктів господарювання, які здійснюються плату самостійно, і 10 днів - для суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахунки через свою територіально відокремлену головну організацію). За час, протягом якого власником мереж припинялась передача електричної енергії з вини або на вимогу користувача, плата за використання електричних мереж власника мереж стягується в повному обсязі.

Згідно п. 4.2. Договору, у разі віддачі електричної енергії в мережі користувача, якщо користувач не здійснює ліцензовану діяльність з передачі електричної енергії, здійснювати оплату за перетікання реактивної енергії на межі балансової належності електромереж відповідно до додатка "Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії".

Відповідно до пункту 7.1. Договору, облік електроенергії, отриманої власником мереж та Користувачем, приєднаним до електричних мереж власника мереж, здійснюється згідно з вимогами ПУЕ та ПКЕЕ.

Умовами п. 7.4. Договору сторони визначили, що на підставі показів засобів обліку електричної енергії оформлюються такі документи:

- акт по обсяг переданої електричної енергії;

- акт про результати замірів електричної потужності.

Порядок надання зазначених документів визначений додатком "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії". За наявності вводів на різних ступенях напруги та різних системах обліку покази надаються окремо за кожною точкою обліку.

Як вказує позивач у позовній заяві, в результаті порушення відповідачем термінів розрахунків, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, станом на 17.08.2015 заборгованість відповідача за надані послуги, яку він просить стягнути з останнього, склала 135525,46грн.

Відповідач щодо стягнення основного боргу заперечень на має. Зсилаючись на скрутне матеріальне становище, просить розстрочити виконання рішення суду строком на 12 місяців, шляхом погашення боргу рівними частинами щомісяця до першого числа, починаючи з 01.10.2015 (а.с. 45-46).

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши пояснення представників сторін, господарський суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

За ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги ґрунтуються на укладеному між сторонами Договорі про спільне використання технологічних мереж №3/102 від 05.12.2007 (а.с. 9-18).

Згідно ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Так, актами здачі-приймання робіт (надання послуг) та звітами про використану електричну енергію (а.с. 20-26, 27, 29-34) підтверджено факт надання відповідачу послуг, на заявлену до стягнення, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, суму - 135525,46грн.

При цьому, платіжним дорученням №3593 від 21.09.2015 (а.с. 62) підтверджено здійснення відповідачем часткової оплати в процесі розгляду справи в розмірі 5000,00грн.

Таким чином, провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 5000,00грн. слід припинити на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, за відсутністю предмета спору.

За змістом положень ст. 193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Нормами ч. 1 ст. 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Натомість, в порушення п. 4.1. Договору, відповідач договірні зобов'язання у повному обсязі не виконав, що не заперечувалося останнім. Згідно наданих до справи документів, на дату винесення рішення, несплаченою залишилася заборгованість у розмірі 130525,46грн.

Розглядаючи клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення суду, господарський суд враховує наступне.

У відповідності до п. 1 ст. 121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Тобто, відстрочка або розстрочка виконання рішення, ухвали, постанови, зміна способу та порядку їх виконання допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи. ГПК України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, тому суд оцінює докази, які підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 ГПК України.

Згідно п. 7.2. Постановою Пленуму Вищого Господарського суду України №9 від 17.10.2012 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Таким чином, у будь-якому випадку, розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку пов'язано з об'єктивними, непереборними, тобто, виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Так, обґрунтовуючи заяву про розстрочку виконання рішення, заявник просить суд врахувати, що: - основною статутною діяльністю КП "Житомирводоканал" є централізоване водопостачання та водовідведення, виробництво та надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення в місті Житомирі, також дане підприємство забезпечує життєдіяльність прилеглих населених пунктів; - заборгованість бюджету з різниці в тарифах станом на 01.08.15 складає 9264,1 тис. грн., КП "Житомирводоканал" є збитковим підприємством (на підтвердження вказаного надано звіт про фінансові результати за І півріччя 2015 та баланс на 30.06.2015); на даний час залишаються не виконаними рішення господарського суду Житомирської області від 16.04.15 №906/202/15 та від 23.06.15 №906/701/15 про стягнення з КП "Житомирводоканал" на користь ПАТ "ЕК "Житомиробленерго" боргу за електроенергію в сумі відповідно 9531786,65грн. та 7245518,81грн.; - в даний час підприємство погашає розстрочену заборгованість за рішенням господарського суду Житомирської області від 21.05.15 №906/601/15 перед TOB "Українські екологічні технології плюс" в сумі 146564,25 грн.

Заявник вказує, що у зв'язку з відсутністю на рахунках у відповідача вільних коштів, так як підприємству необхідно хоча б частково розраховуватись з постачальниками для недопущення зупинки виробництва, примусове виконання рішення суду призведе до накладення арешту на всі кошти відповідача на банківських рахунках, що унеможливить проведення ним статутної діяльності: закупівлю реагентів для зчищення води і стоків, забезпечення автотранспорту паливно-мастильними матеріалами для виїзду на ліквідації аварій, виплату працівникам заробітної плати.

Позивач, згідно відзиву на заяву відповідача про розстрочку виконання рішення суду, вказує, що зсилання відповідача на збитковість підприємства та наявність інших рішень господарських судів щодо стягнення поточної заборгованості не є винятковими обставинами, за наявності яких може надаватися розстрочка виконання рішення. Проте, позивач допускає можливість та не заперечує надання розстрочки виконання рішення у даній справі на 6 місяців, шляхом погашення основного боргу рівними частинами щомісяця до першого числа місяця, починаючи з 01.10.2015, без урахування стягнення з відповідача судових витрат, які були понесені позивачем і мають бути стягнуті з відповідача окремо.

Отже, оцінивши в сукупності обставини, на яких ґрунтується заява відповідача про розстрочку виконання рішення, проаналізувавши їх обґрунтованість наданими до справи документами, враховуючи приписи Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України № 9 від 17.10.12р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", зважаючи, зокрема, на тимчасове ускладнення фінансового стану відповідача та порівнявши ступінь впливу негативних наслідків вказаних обставин на інтереси обох сторін, суд дійшов висновку, що наведені боржником факти, є тими виключними обставинами, наявність яких, згідно ст. 121 ГПК України, є підставою для розстрочення виконання судового рішення.

Зважаючи на інтереси обох сторін, заява про розстрочку виконання рішення підлягає частковому задоволенню, оскільки суд вважає за доцільне розстрочити виконання судового рішення у даній справі, враховуючи дату його прийняття, строком на 6 місяців.

Відповідно до статей 33 та 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними та допустимими у справі доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 32 ГПК, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін.

Відповідач доказів на спростування позовних вимог суду не надав. При цьому позивач довів суду обґрунтованість заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню на суму 130525,46 грн. заборгованості. Провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 5000,00грн. суд припиняє на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, за відсутністю предмета спору.

Судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 32-34, 49, п. 1-1 ч.1 ст. 80, ст.ст. 82-85, 121 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Житомирводоканал" Житомирської міської ради (10005, м. Житомир, Богунський р-н., вул. Черняховського, буд. 120, ід. код 03344065)

на користь Відкритого акціонерного товариства "Житомирський завод хімічного волокна" (10025, Житомирська обл., м. Житомир, Корольовський р-н., вул. Промислова, буд. 1/154, ід. код 00206256)

- 130525,46 грн. заборгованості.

3. Розстрочити виконання рішення господарського суду Житомирської області в частині сплати 130525,46 грн. заборгованості, згідно наступного графіку:

- до 01.11.2015 - 21754,26 грн.;

- до 01.12.2015 - 21754,24 грн.;

- до 01.01.2016 - 21754,24 грн.;

- до 01.02.2016 - 21754,24 грн.;

- до 01.03.2016 - 21754,24 грн.;

- до 01.04.2016 - 21754,24 грн.

4. Стягнути з Комунального підприємства "Житомирводоканал" Житомирської міської ради (10005, м. Житомир, Богунський р-н., вул. Черняховського, буд. 120, ід. код 03344065)

на користь Відкритого акціонерного товариства "Житомирський завод хімічного волокна" (10025, Житомирська обл., м. Житомир, Корольовський р-н., вул. Промислова, буд. 1/154, ід. код 00206256)

- 2910,52 грн. судового збору.

5. В частині стягнення 5000,00 грн. заборгованості провадження у справі припинити на підставі п. 1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 28.09.15

Суддя Вельмакіна Т.М.

Друк:

1 - до справи;

2 - позивачу (рек. з пов.)