ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2015 р. Справа № 926/1370/15

За позовом обєднання співвласників багатоквартирних будинків «Вітязь», м. Чернівці

до управління Пенсійного фонду України в м. Чернівцях

про стягнення заборгованості 2629,55 грн.

Суддя О.В. Гончарук

Представники:

від позивача ОСОБА_1, довіреність від 07.09.2015; ОСОБА_2;

від відповідача ОСОБА_3, довіреність №7342/08 від 28.04.2015.

СУТЬ СПОРУ: обєднання співвласників багатоквартирних будинків «Вітязь» звернулось до управління Пенсійного фонду України в місті Чернівцях з позовом про стягнення заборгованості у розмірі 2629,55 грн.

Свій позов позивач обґрунтовує фактом неналежного виконання відповідачем умов договору про надання послуг з утримання будинків та прибудинкової території №61 від 01.11.2011 в частині оплати вартості наданих послуг.

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 19.08.2015 порушено провадження у справі з призначенням її до розгляду на 08.09.2015.

31 серпня 2015 року через канцелярію господарського суду (вх. 3836) від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позов не визнає з тих підстав, що термін дії договору №61 від 01.11.2011 закінчився у 2014 році, а відтак у відповідача відсутні підстави сплати вартості послуг за цим договором.

Ухвалою від 08.09.2015, за клопотанням позивача відкладено розгляд справи на 24.09.2015.

На день вирішення спору, 24.09.2015, присутній у судовому засіданні представник позивача наполягає на задоволенні позову з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечує, посилаючись на обставини зазначені у відзиві на позову заяву та додатку до відзиву на позовну заяву (вх. №3972 від 08.09.2015), зокрема у звязку з тим, що в приміщенні на вул. Хотинській, 19-Б (яке належить УПФ на праві власності), відповідач припинив здійснювати прийом громадян, а саме відділення було закрито.

За таких умов, вважає відповідач, та на підставі п. 6 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», він як споживач цих послуг має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд в с т а н о в и в.

01 листопада 2011 року між сторонами укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території (Договір), згідно з умовами якого позивач, як виконавець, забезпечує надання послуг з утримання будинків та споруд і прибудинкової території житлового будинку 496 на вул. Хотинська, а відповідач, як споживач, забезпечує своєчасну оплату названих послуг. Споживачу на праві приватної власності (орендної власності) належить нежитлове приміщення в житловому будинку 496 на вул. Хотинська загальною площею 392,4 м. кв. (п.п. 1.1. Договору).

У відповідності до п.п. 8.1., 8.2. Договору, він набирає чинності з моменту підписання та діє з 01.11.2011 по 31.12.2011.

З п.п. 8.3., 8.4. убачається, що сторони домовились про те, що якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодна із сторін не висловила намір внести до нього зміни, або доповнення, він продовжується на рік. Договір може бути розірваний достроково в разі зміни споживача, або переходу права власності споживача до іншої особи.

З умов Договору видно, що під його достроковим розірванням, розуміється припинення дії договору в період з 01.11.2011 по 31.12.2011 та у випадку його пролонгації з першого січня по тридцять перше грудня року на який пролонговано цей договір.

Спору між сторонами щодо чинності Договору в період з 01.11.2011 по 31.12.2011, у 2012, 2013 та 2014 роках немає.

У межах даного спору важливим є встановлення чи пролонговано його на 2015 рік, у порядку обумовлено сторонами в договорі.

У п. п.8.3. Договору обумовлено підстави продовження дії договору на наступний рік: 1) якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодна із сторін не висловила намір внести до нього зміни; 2) якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодна із сторін не висловила намір внести до нього доповнення.

Листом від 22.10.2014 відповідач звертався до позивача з пропозицією про внесення змін у договір від 01.11.2011 шляхом доповнення п.п. 8.4. умовою про можливість дострокового розірвання Договору у разі письмового повідомлення однією з сторін іншу сторону про намір припинення надання послуг, вказаних у договорі, не пізніше ніж за місяць до надання відповідних послуг.

Частиною першою статті 651 Цивільного кодексу України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що Договір не містить будь яких положень щодо можливості зміни його умов в односторонньому порядку.

Відтак, для констатації факту внесення змін до Договору в порядку п.п. 8.3. Договору, як умови для непролонгації дії договору на наступний 2015 рік, з урахуванням частини першої статті 651 Цивільного кодексу України, необхідна згода другої сторони на таку зміну.

Разом з тим, листом від 29.10.2014 позивач не прийняв пропозицію відповідача про внесення змін до договору, а тому Договір продовжив свою дію на наступний рік, до 31.12.2015 року.

Слід зазначити, що такі умови Договору про зміну та розірвання договору, коли зміна умов (доповнення) договору допускається за згодою сторін, а розірвання у випадку зміни споживача або переходу права власності споживача до іншої особи, узгоджується з вимогами частини 1 статті 19 та п.п 1 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якими передбачено що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах та те, що споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Відтак, суд при вирішенні даного спору застосовує до спірних правовідносин застосовує умови Договору.

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до часини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України визначено принцип свободи договору, за яким сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а частиною першою статті 43 цього кодексу встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом

Згідно з п.п. 1.2. Договору, вартість робіт за цим договором визначається згідно Додатку №1, в якому зазначено, що загальна вартість щомісячного платежу становить 377,10 грн. В подальшому, додатковою угодою від 03.01.2012, загальну вартість щомісячного платежу змінено на 375,65 грн.

Відповідно до п.п. 2.3. Договору, вартість послуг споживач сплачує щомісячно згідно акту надання послуг, а у п.п. 2.4., 2.5. сторонами обумовлено, що розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати послуг є календарний місяць, плата за який вноситься не пізніше 15 числа наступного за розрахунковим місяцем. Споживач може оплачувати надані йому послуги в готівковій, або безготівковій формі.

В матеріалах справи містяться виставлені відповідачу позивачем рахунки та акти про надані послуги за період з січня по липень 2015 року (включно) у розмірі 2629,55 грн. (375,65 X 7).

Згідно з п.п. 4.2.1. Договору споживач зобовязаний не пізніше 15 числа, наступного за розрахунковим місяцем вносити платежі з отримані послуги.

Враховуючи, що умовами Договору визначено обовязок споживача вносити платежі за отримані послуги у строк не пізніше 15 числа, наступного за розрахунковим місяцем у фіксованому розмір (375,65 грн.), та те, що умовами цього ж Договору не передбачено необхідності обовязкового двостороннього підписання актів надання послуг, суд дійшов висновку, що позивач правомірно звернувся до господарського суду з даним позовом.

Інші доводи відповідача щодо неможливості задоволення позову, даний позов не спростовують, виходячи з слідуючого.

Відповідно до п.п. 6.1., 6.2. Договору, у разі порушення виконавцем умов договору споживач викликає представника виконавця для складання та підписання акта претензій споживача, в якому зазначаються терміни, порушення тощо. Представник виконавця повинен з'явитися на виклик не пізніше 3-х робочих днів. Акт складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами та печатками (якщо вони є). У разі неприбуття представника виконавця погоджений умовами договору термін, або відмови від підписання акта, він вважається дійсним, якщо його підписали не менше 3-х представників споживача. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який реєструє його в журналі реєстрації і протягом 3-х робочих днів вирішує питання про усунення недоліків, здійснення перерахунку розміру платежів, або видає споживачеві обґрунтовану відмову в задоволенні його претензії.

Отже, зазначаючи про те, що позивачем послуги передбачені відповідним переліком послуг не надавались, відповідач повинен предявити оформлені у відповідності до п.п. 6.1., 6.2. Договору акти-претензії споживача.

В матеріалах справи містяться акти про неотримання послуг, проте вони складені в односторонньому порядку, а доказів виклику представника виконавця для складання та підписання акта претензій споживача, доказів реєстрації актів споживача виконавцем в журналі реєстрації, позивач не надав.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню, а з відповідача на користь позивача стягується сума заборгованості та судовий збір

Враховуючи викладене, керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з управління Пенсійного фонду України в місті Чернівцях (м. Чернівці, вул. Головна, 205, код 37835934) на користь обєднання співвласників багатоквартирних будинків «Вітязь» (м. Чернівці, вул. Хотинська, 49-Б, код 30249447) 2629,55 грн. заборгованості та 1827 грн. судового збору.

3. Після набрання судовим рішенням законної сили видати наказ.

Повне рішення складено 29.09.2015.

Суддя О.В. Гончарук