Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "14" вересня 2015 р. Справа № 906/1095/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

за участю представників сторін:

від позивача-1: ОСОБА_1 - довіреність №18 від 18.05.2015;

від позивача-2: ОСОБА_2, довіреність від 29.07.2015р.;

від відповідача: ОСОБА_3, начальник Будинкоуправління №9 (наказ №212 від

23.12.2005р.);

ОСОБА_4, довіреність від 07.09.2015р.;

- військовий прокурор: Барілов Д.В., посвідчення №034730 від 05.08.2015р.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Військового прокурора Житомирського гарнізону в інтересах держави в особі

1) Міністерства оборони України

2) Макарівської квартирно-експлутаційної частини району

до Підприємства "Будинкоуправління №9" Макарівської квартирно-експлуатаційної частини району Міністерства оборони України

про стягнення 4729354,90 грн.

Військовий прокурор в інтересах держави в особі позивачів звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 4729354,90 грн. заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії за 2006-2015 роки.

Військовий прокурор підтримав позовні вимоги, викладені у позовній заяві та просить позов задоволити. Зазначив, що відповідачем були підписані всі акти звірки взаємних розрахунків між Макарівською квартирно-експлутаційною частиною району та Підприємством "Будинкоуправління №9".

Представник позивача-1 підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених в позові, просив задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача - 2 підтримав позовні вимоги, викладені у позовній заяві та просить позов задоволити. Пояснив, що до 2006 року заборгованість вирівнювалась шляхом списання. Після 2006 року підстави для списання вказаної заборгованості відсутні.

Представники відповідача позов визнали в повному обсязі. Пояснили, що на даний час відсутні державні дотації і вони не мають змоги погасити всю заборгованість.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, Будинкоуправлінням №9 являється виконавцем надання житлово-комунальних послуг та надання їх населенню, а Макарівська КЕЧ району виробником таких послуг, то відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» між Макарівською квартирно-експлуатаційною частиною району (виконавець) та підприємством Будинкоуправлінням № 9 Макарівської квартирно-експлуатаційної частини району Міністерства оборони України (споживач) укладалися договори №11 від 01.01.2005 (а.с. 96-100), №17 від 01.12.2005 (а.с. 93-95), №18 від 02.01.2007 (а.с. 90-92), №25 від 03.01.2008 (а.с. 87-89), №14 від 02.01.2009 (а.с. 84-86), №45 від 01.01.2010 (а.с. 79-83), №57 від 01.01.2011 (а.с. 76-78), №27 від "01.01.2012 (а.с. 71-75), №46 від 01.01.2013 (а.с. 66-70), №35 від 01.01.2014 (а.с. 61-65) та №31 від 01.01.2015 (а.с. 56-60) про надання послуг з постачання теплової енергії, згідно з якими виконавець зобов'язується надавати послуги з постачання теплової енергії споживачу, який, в свою чергу, зобов'язується забезпечити приймання та оплату послуг у кількості і за цінами згідно рахунків, виставлених виконавцем (п.п. 1.1. договору).

Згідно п.п. 4.1. договорів платником є Будинкоуправління № 9.

Пунктами 4.4., 4.5., 4.6 договорів сторони погодили, що споживач повинен здійснювати оплату за отримані послуги шляхом перерахунку коштів на рахунок виконавця згідно виставлених ним рахунків на протязі 10 діб з моменту їх отримання. Розрахунковим періодом оплати послуг є один календарний місяць.

Відповідно до п.п. 5.3 договорів споживач зобов'язаний сплатити вартість послуг відповідно до рахунків, виставлених виконавцем.

Позивачем зобов'язання за договорами щодо Будинкоуправління № 9 виконані в повному обсязі.

В порушення зазначених умов договору та чинного законодавства, Будинкоуправління № 9 не сплачує за надані послуги з постачання теплової енергії згідно виставлених рахунків Макарівською КЕЧ району. Внаслідок несплати по виставленим рахункам утворилася заборгованість за Будинкоуправлінням № 9 по договорах про надання послуг з постачання теплової енергії у сумі 4729354,90 грн.

Згідно до ч. 1 ст. З Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Пунктом 5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 18 Постанови № 630 КМУ від 21 липня 2005 року «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води та водовідведенню», розрахунковим періодом для сплати є календарний місяць. Оплата вноситься не пізніше 20-го числа, яке наступає за розрахунковим. Оплата за надані послуги вноситься у відповідності з показаннями прибору обліку води та теплової енергії, або за затвердженими нормами.

Згідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.ст. 525 і 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ГПК України).

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 4729354,90грн. є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Як визначає ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України oбставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Oбов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Відповідач позовні вимоги визнав.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33,43,44,49,82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Підприємства "Будинкоуправління №9" Макарівської квартирно-експлуатаційної частини району Міністерства оборони України (12265, Житомирська область, Радомишльський район, смт. Городок, вул. Поштова, 14, ід. код 22992775)

- на користь Макарівської квартирно-експлутаційної частини району (12265, Житомирська область, Радомишльський район, смт. Городок, вул. Поштова, 23, ід. код 24964,90 грн. заборгованості.

3. Стягнути з Підприємства "Будинкоуправління №9" Макарівської квартирно-експлуатаційної частини району Міністерства оборони України (12265, Житомирська область, Радомишльський район, смт. Городок, вул. Поштова, 14, ід. код 22992775)

- на користь Державного бюджету України 70940,32 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 21.09.15

Суддя Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу.