ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2015 року Справа № 904/4050/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кузнецова В.О.

суддів: Науменка І.М., Вечірка І.О. ,

секретар судового засідання: Петровська А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "АСА ПЛЮС" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.07.2015 р. у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "АСА ПЛЮС", м.Донецьк

до товариства з обмеженою відповідальністю "АМСТОР", м.Дніпропетровськ

про стягнення 28 528,80 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 13.07.2015 р. у даній справі (суддя Кармазіна Л.П.) в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Згадане рішення мотивовано посиланням на те, що кошти були отримані відповідачем на підставі умов договорів найму, укладених між сторонами у справі, у зв'язку з чим відсутні підстави для стягнення з відповідача безпідставно набутих грошових коштів на підставі ст.1212 ЦК України.

Не погодившись з даним рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю "АСА ПЛЮС" подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків, викладених у рішення обставинам справи, просить скасувати рішення господарського суду та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Скаржник зазначає, що строк дії договорів найму закінчився 15.07.2014 р., а тому відповідач у відповідності до укладених договорів найму мав зобов'язання здійснити плату за користування приміщеннями до 15.07.2014 р. включно.

На думку скаржника, з 16.07.2014 р. договірних зобов'язань між сторонами не існувало, а отже, у відповідача не було обов'язку надати приміщення у користування, а у позивача відповідно не було жодних зобов'язань сплачувати будь-які кошти на користь відповідача.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не надано.

Сторони не забезпечили в судове засідання явку повноважних представників, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Враховуючи, що явка представників сторін обов'язковою в судове засідання не визнавалась, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за їх відсутністю.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши відповідність оскарженого рішення нормам матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з урахуванням наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, товариство з обмеженою відповідальністю "АСА ПЛЮС" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просило стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "АМСТОР" 33204,20 грн.

Згадані позовні вимоги обґрунтовані посилання на неповернення відповідачем надлишкової оплати орендних платежів в рамках виконання договорів найму №А-2/294 від 04.10.2013 р., №А-3/299 від 04.10.2013 р., №А-6/211 від 04.10.2013 р., №А-7/173 від 04.10.2013р., №А-9/239 від 04.10.2013 р., №А-10/223 від 04.10.2013 р., №А-13/215 від 23.10.2013 р.

На думку позивача, згадані орендні платежі отримані відповідачем безпідставно, а тому підлягають стягненню з урахуванням вимог ст.1212 ЦК України.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз даної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов'язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Відповідно до змісту ст.1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисті. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ст.1212 ЦК України.

Вирішуючи питання про можливість застосування до спірних правовідносин ст.1212 ЦК України, колегія суддів враховує таке.

В період з 04.10.2013 р. по 23.10.2013 р. між товариством з обмеженою відповідальністю "АМСТОР" (наймодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "АСА ПЛЮС" (наймач) було укладено договори найму №А-2/294 від 04.10.2013 р., №А-3/299 від 04.10.2013р., №А-6/211 від 04.10.2013 р., №А-7/173 від 04.10.2013р., №А-9/239 від 04.10.2013р., №А-10/223 від 04.10.2013 р., №А-13/215 від 23.10.2013 р., за умовами яких наймодавець передав, а наймач прийняв в строкове платне користування частину нежитлових приміщень для надання послуг страхування.

Пунктом 2.3. згаданих договорів, сторони погодили, що після закінчення терміну дії договору або у випадку відмови чи залишення наймачем приміщення до закінчення терміну дії договору, наймач зобов'язаний повернути наймодавцеві приміщення за Актом повернення нежитлового приміщення у стані, не гіршому за стан, в якому його було передано в найм, з врахуванням нормального зносу.

Об'єкт найму вважається повернутим наймодавцю з моменту підписання сторонами акту повернення нежитлового приміщення (п.2.4. договорів).

За п.3.1. договорів за користування визначеним у п.1.1. договору приміщенням наймач зобов'язаний сплачувати наймодавцю, протягом терміну дії договору, плату за користування приміщеннями в розмірі 1 540,00 грн. за 1 м.кв. найманого приміщення, в т.ч. ПДВ за місяць, що еквівалентно 141,73 євро і всього за місяць 6 160,00 грн., в т.ч. ПДВ, що еквівалентно 566,92 євро.

Платежі, згідно п.3.1 договору наймач зобов'язаний сплачувати щомісяця (починаючи з дати підписання акту приймання-передачі) до 05 числа поточного місяця, шляхом внесення передоплати на розрахунковий рахунок наймодавця згідно умов цього договору (п.3.2. договорів).

Пунктом 5.1.5. договорів сторони погодили, що наймач зобов'язаний повідомляти наймодавця за три місяці про майбутнє звільнення приміщень, як у зв'язку з закінченням договору, так і при достроковому його розірванні. Здати приміщення наймодавцю згідно акту повернення нежитлового приміщення в належному стані і у передбачений термін.

Дані договори діють по 31.10.2015 р. включно (п.11.1 договорів).

10.07.2014 р. між сторонами були укладені додаткові угоди, якими були розірвані з 15.07.2014 р. договори найму №А-2/294 від 04.10.2013 р.; №А-3/299 від 04.10.2013 р.; №А-6/211 від 04.10.2013 р.; №А-7/173 від 04.10.2013 р.; №А-9/239 від 04.10.2013 р.; №А-10/223 від 04.10.2013 р.; №А-13/215 від 23.10.2013 р.

15.07.2015 р. позивач повернув, а відповідач прийняв орендовані нежитлові приміщення, про що були складені відповідні акти, які підписані уповноваженими представниками сторін без заперечень та скріплені печатками підприємств.

27.02.2015 р. товариство з обмеженою відповідальністю "АМСТОР" надіслало на адресу товариства з обмеженою відповідальністю "АСА ПЛЮС" претензію за № 22/15 від 26.02.2015р., в якій просило повернути невикористану частину орендної плати за період з 15.07.2014 р. по 31.07.2014 р. у розмірі 19190,56 грн.

Згадана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

На підставі ст. ст. 536, 625, 1214 ЦК України, ч. 6 ст. 231 ГК України позивач нарахував відповідачу проценти за користування безпідставно набутими грошовими коштами, 3% річних, інфляційні втрати та пеню.

Як вірно визначено судом першої інстанції, укладені сторонами правочини за своєю правовою природою є договорами найму (оренди).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч.1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (абз. 1 ч. 1, ч. 5 ст. 762 ЦК України).

Пунктом 1 статті 286 ГК України передбачено, що орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Враховуючи викладене, грошові кошти набуті відповідачем за наявності правової підстави, а саме отримані останнім в якості орендної плати за договорами найму, а тому їх не може бути витребувано у порядку ст.1212 ЦК України як безпідставне збагачення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постановах від 25.02.2015 р. та від 22.01.2013 р.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, прийнятого з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103,105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "АСА ПЛЮС" відмовити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.07.2015 р. у справі № 904/4050/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом 20 днів.

Постанова складена в повному обсязі 25.09.2015 р.

Головуючий суддя В.О.Кузнецов

Судді І.М.Науменко

І.О.Вечірко