РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2015Справа №910/16963/15

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРЕЗИДЕНТ ФІЛЬМ УКРАЇНА"

про стягнення 25 522,58 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 (довіреність № 2160 від 15.07.2015)

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРЕЗИДЕНТ ФІЛЬМ УКРАЇНА" про стягнення 25 522,58 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про надання послуг № 13062 в частині повної та своєчасної оплати за надані послуги.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.07.2015 (суддя Літвінова М.Є.) порушено провадження у справі № 910/16963/15, та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 20.07.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.07.2015 розгляд справи № 910/16963/15 відкладено на 10.08.2015 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

У зв'язку з тривалим лікарняним судді Літвінової М.Є. в результаті повторного автоматичного розподілу справи № 910/16963/15, останню передано на розгляд судді Турчина С.О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.08.2015 суддею Турчин С.О. справу № 910/16963/15 прийнято до свого провадження та призначено її розгляд на 01.09.2015.

27.08.2015 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 01.09.2015 з'явився представник позивача.

Представник відповідача в судове засідання 01.09.2015 не з'явився, витребуваних судом м документів не надав, проте, від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник позивача в судовому засіданні 01.09.2015 надав суду пояснення щодо обставин справи, заперечив проти клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.09.2015 р. розгляд справи відкладено на 22.09.2015 р. на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

21.09.2015 р. через канцелярію суду від позивача надійшли додаткові письмові пояснення по справі.

У судовому засіданні 22.09.2015 р. представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити.

Відповідач відзиву на позов не надав, представника в судове засідання не направив, про причини неявки не повідомив, про день та час проведення судового засідання повідомлявся належним чином.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвалу про порушення провадження та ухвалу про відкладення розгляду справи відповідачу було надіслано за належною адресою (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), отже, адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом належним чином.

За таких обставин суд вважає за можливе на підставі ст. 75 ГПК України розглянути справу за відсутності відповідача за наявними матеріалами.

У судовому засіданні 22.09.2015 р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.06.2013 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРЕЗИДЕНТ ФІЛЬМ УКРАЇНА" (далі - замовник) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - виконавець) укладено договір про надання послуг № 13062 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору, в порядку та на умовах, визначних цим Договором, виконавець зобов'язується надати послуги з технічного забезпечення й обслуговування спеціальним обладнанням ігрового кінофільму під робочою назвою «Ріпка» по замовленню Державного Агентства з питань кіно (посвідчення національного фільму № 57 від 29.12.2012 року).

Положеннями пункту 2.1 Договору передбачено, що виконавець зобов'язаний якісно і в строк надавати замовнику визначені цим Договором технічні послуги, в свою чергу замовник зобов'язаний сплачувати виконавцеві вартість належним чином наданих Технічних послуг за даним Договором в порядку та строки, передбачених Договором (п. 2.3 Договору).

Згідно з п. 3.2 Договору, порядок оплати - 100% оплата Технічних послуг здійснюється в строк та на підставі, вказаному в Додатку до даного Договору. Розрахунок проводиться в національній валюті шляхом перерахування вартості Технічних послуг на розрахунковий рахунок виконавця.

Здавання послуг Виконавцем та приймання їх результатів Замовником оформлюється Актом надання послуг, який підписується повноважними представниками сторін протягом 5 (п'яти) робочих днів після закінчення строку надання Технічних послуг за період, вказаному в кожному окремому Додатку до даного Договору (п. 3.3 Договору).

Положеннями п. 3.4 Договору встановлено, що підписання Акту надання послуг представником замовника, є підтвердженням відсутності претензій з його боку. Якщо у встановлений термін виконавець не отримає підписаний замовником Акт виконаних х робіт (наданих послуг) або в вмотивовану відмову від прийняття наданих послуг, послуги вважаються прийнятими замовником в повному обсязі та такими, що надані відповідно до умов цього Договору в день передачі замовнику Актів виконаних робіт (наданих послуг).

03.06.2013 р. між сторонами підписано Додаток № 2 до Договору, відповідно до якого сторони домовились, що вартість технічних послуг з надання спеціального операторського обладнання для зйомок художнього фільму «Ріпка», за адресою: Київська область, с.Білогородка, складає: 13100,00 грн. Оплата здійснюється замовником не пізніше 30.06.2013 року.

На виконання умов Договору та Додатку №2 до Договору позивач надав, а відповідач прийняв послуги на суму 13 100,00 грн., що підтверджується Актом наданих послуг № 34 від 13.06.2013 р., який підписаний обома представниками сторін та скріплений їх печатками.

Крім того, позивачем надано, а відповідачем прийнято додаткові послуги технічного персоналу на суму 960,00 грн., що зафіксовано у акті наданих послуг № 35 від 13.06.2013 р., який підписаний обома представниками сторін та скріплений ї печатками без зауважень.

Таким чином, виконавець надав, а замовник прийняв послуги на загальну суму 14 060,00 грн., що також зафіксовано у акті звірки взаємних розрахунків за червеню 2013 р. - жовтень 2014 р., який підписано сторонами та скріплено їх печатками.

За твердженням позивач, відповідач надані позивачем послуги вчасно та у повному обсязі не оплатив.

25.05.2015 р. позивач звернувся до відповідач з претензією, у якій вимагав протягом 10 робочих днів сплатити наявну заборгованість.

За твердженням позивача вказана претензія залишилась без відповіді та задоволення.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

З матеріалів справи вбачається,що позивач вчасно та у повному обсязі надав відповідачу послуги, обумовлені Договором, що підтверджується актами надання послуг, підписаними уповноваженими представниками сторін без зауважень.

Проте відповідач, в порушення умов Договору, Додатку № 2 до Договору та вимог чинного законодавств України, послуги, надані позивачем, не оплатив.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

На момент звернення з позовом до суду та на момент вирішення спору будь-яких доказів на підтвердження сплати відповідачем заборгованості у розмірі 14 060,00 грн. сторонами спору суду не надано.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт надання послуг позивачем та отримання їх відповідачем підтверджений матеріалами справи і не спростовані відповідачем, а обов'язок їх оплати встановлений Договором та законом, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в розмірі 14 060,00 грн.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача, за порушення умов Договору, 10 617,82 грн. інфляційних втрат, 844,76 грн. 3% річних.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням, процентів річних та процентів за користування чужими грошовими коштами є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивачем надано розрахунок 3% річних та інфляційних втрат за період з 01.07.2013 р. по 01.07.2015 р. у розмірі 844,76 грн. та 10 617,82 грн. відповідно.

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, наданий позивачем, встановив його обґрунтованість та арифметичну вірність, а тому вимоги про стягнення 10 617,82 грн. інфляційних втрат та 844,76 грн. 3% річних підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, неналежне виконання відповідачем зобов'язання є підставою для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача 14 060,00 грн. основного боргу, 10 617,82 грн. інфляційних втрат, 844,76 грн. 3% річних.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРЕЗИДЕНТ ФІЛЬМ УКРАЇНА" (01004, м. Київ, вул. Звіринецька, буд. 63, код 38151190) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (04214, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) 14 060,00 грн. основної заборгованості, 10 617,82 грн. інфляційних втрат, 844,76 грн. 3% річних та 1 827,00 витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 24.09.2015 р.

Суддя С.О. Турчин