ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2015 р.Справа № 922/4400/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Лобову Р.М.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноком", м. Харків
до Публічного акціонерного товариства "Харківміськгаз", м. Харків, Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут", м. Харків
про зобов'язання вчинити певні дії
за участю представників сторін:

Представник позивача - ОСОБА_1, дов. від 07.07.2015р.;

Представник відповідача - ОСОБА_2, дов. від 30.12.2014р.

Третя особа - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Техноком", м. Харків, звернувся до господарського суду із позовом до відповідача - Публічного акціонерного товариства "Харківміськгаз", м. Харків, в якому просить суд зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Харківміськгаз" виконати вимоги п. 3.2 Технічної угоди про порядок обліку природного газу при його транспортуванні газорозподільними мережами від 27.01.2014 року, укладеної між Публічним акціонерним товариством "Харківміськгаз" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Техноком» та вимоги пунктів 2.2 і 2.3 Договору №2015/ТП-ПР-1-195 від 15.07.2015р., укладеного між Публічним акціонерним товариством "Харківміськгаз", Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Техноком», з метою чого визнати кількість протранспортованого Товариством з обмеженою відповідальністю «Техноком» у липні 2015 року природного газу по об'єкту газопостачання, що знаходиться по вулиці Безлюдівській, 2-Б в сел. Комунар Харківського району Харківської області, відповідно до обсягу, встановленого за показниками комерційного вузла обліку газу Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноком», в розмірі 273 кубічних метри. Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою господарського суду від 31.07.2015р. прийнято вказану позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 18.08.2015р. о 12:00 год.

Ухвалою господарського суду від 18.08.2015р. розгляд справи відкладався на 28.08.2015р. об 11:00 год.

У судовому засіданні 28.08.2015р. оголошувалась перерва до 14.09.2015р. о 10:30 год.

У судовому засіданні 14.09.2015р. представник позивача позов підтримав, наполягав на його задоволенні. Через канцелярію суду надав додаткові докази по справі (вх. № 36679), які судом долучені до матеріалів справи.

Представник відповідача, присутній у судовому засіданні 14.09.2015р. проти позову заперечував, з підстав, викладених у відзиві на позов (вх. №№ 34523, 34156), який судом досліджено та долучено до матеріалів справи. Також відповідачем надані додаткові докази по справі (вх. №№ 34206, 34372, 34370), які судом долучені до матеріалів справи.

Представник третьої особи у судове засідання 14.09.2015р. не з'явився, додаткових доказів по справі суду не надав. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

17.12.2013 року між ПАТ «Харківміськгаз» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Техноком» укладено договір №2014/ТП-ПР-195 на постачання природного газу за регульованим тарифом (надалі Договір).

27 січня 2014 року між сторонами було укладено Технічну угоду про порядок обліку природного газу при його транспортуванні газорозподільними мережами (надалі Технічна угода).

Пунктом 3.2 укладеної сторонами Технічної угоди про порядок обліку природного газу при його транспортуванні газорозподільними мережами від 27.01.2014 року, зокрема, передбачено, що облік обсягів газу, що транспортується на умовах даної технічної угоди, здійснюється згідно з Правилами обліку, Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», ДБН В.2.5-20-2001 «Газопостачання» та іншими діючими нормативними документами.

Також 15.07.2015 р. між сторонами та третьою особою (ТОВ «Харківгаз Збут») було укладено договір №2015/ТП-ПР-1-195 на постачання природного газу за регульованим тарифом, відповідно до положень п. 10.1 якого цей договір діє з 01.07.2015 р. по 31.12.2015 р.

Відповідно до п. 2.2 договору № 2015/ТП-ПР-1-195 від 15.07.2015 р. облік газу, що постачається на умовах цього договору, здійснюється відповідно до Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України від 27 грудня 2005 р. № 618.

Відповідно до п. 2.3 договору № 2015/ТП-ПР-1-195 від 15.07.2015 р. обсяг спожитого (протранспортованого) газу за розрахунковий період, що підлягає оплаті споживачем, визначається за даними комерційних вузлів обліку.

Листом від 13.07.2015 р. за № 121/18 (отримано позивачем 14.07.2015 р. за вх. № 269) ПАТ «Харківміськгаз» було висунуто до позивача вимогу про проведення перевірки метрологічних характеристик вимірювального комплексу ИК КВР-1,01-G160-80 зав. № 00370, встановленого за адресою: с. Комунар, вул. Безлюдівська, 2-б. Листом позивача № 730 від 16.07.2015 р. відповідача було повідомлено про згоду позивача провести повірку відповідних засобів вимірювальної техніки, але тільки в режимі чергової повірки, яка повинна була бути проведена згідно листа позивача № 715 від 10.07.2015 р.

17.07.2015 р. представниками відповідача було складено Акт № 28688/15 перевірки технічного стану вузла обліку, в якому, зокрема, було зазначено, що лічильник природного газу позивача на обєкті по вул. Безлюдівській, 2-Б, с. Комунар, Харківський район Харківської області знято для проведення повірки. Того ж дня було здійснено повірку лічильника газу зав. № 00370 за результатами якої встановлено його непридатність для застосування, про що була видана довідка № 212/15-В від 17.07.2015 р. При цьому ані у вказаній довідці № 212/15-В від 17.07.2015 р., ані в протоколі повірки лічильника газу № 212/15 від 17.07.2015 р. не зазначено вид проведеної повірки (чергова, позачергова чи експертна). Разом з тим, відповідно до листа ДП «Харківстандартметрологія» від 12.08.2015 р. за № 1890/05 проведену 17.07.2015 р. повірку належного позивачу лічильника газу слід кваліфікувати як чергову, адже відповідно до п. 4.3 ДСТУ-Н РМГ 74:2009 «Метрологія. Методи визначення міжповірочного та міжкалібрувального інтервалів засобів вимірювання (РМГ 74-2004, IDT)» значення міжповірочного інтервалу доцільно вибирати в місяцях, а станом на 17.07.2015 р. до закінчення строку попередньої повірки належного позивачу лічильника газу залишилося тільки 6 днів.

Відповідно до матеріалів справи, 17.07.2015 р. відповідачем було виконано технічний розрахунок споживання природного газу, згідно з якого обсяг спожитого за період з 01.07.2015 р. о 10-00 год. по 17.07.2015 р. о 10-40 год. газу становить 96 551,166 куб.м., тобто розрахунок виконано за номінальною потужністю газового обладнання за відповідний період.

Звертаючись до господарського суду з відповідним позовом, позивач зазначає, жодних правових підстав для проведення позачергової повірки відповідного обладнання згідно вимог п. 5.12 Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України від 27 грудня 2005 р. № 618 (з наступними змінами та доповненнями) на момент отримання позивачем вищевказаної вимоги відповідача не існувало, в зв'язку з чим позивач просить суд зобовязати відповідача виконати вимоги п. 3.2. укладеної технічної угоди від 27.01.2014р. і договору №2015/ТП-ПР-1-195 від 15.07.2015р., з метою чого визнати кількість протранспортованого Товариством з обмеженою відповідальністю «Техноком» у липні 2015 року природного газу по об'єкту газопостачання, що знаходиться по вулиці Безлюдівській, 2-Б в сел. Комунар Харківського району Харківської області, відповідно до обсягу, встановленого за показниками комерційного вузла обліку газу Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноком», в розмірі 273 кубічних метри.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес шляхом застосування встановлених законом або договором способів захисту цивільних прав та інтересів. Статтею 20 Господарського кодексу України, також визначені способи захисту прав і законних інтересів кожного суб'єкту господарювання та споживачів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений законом або договором.

Як статтею 16 ЦК України, так і ст. 20 ГК України передбачено такий спосіб захисту, як примусове виконання обовязку в натурі.

В постанові від 12.06.2013 р. у справі № 6-32цс13 Верховний Суд України вказав, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст.ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушені цивільні права чи цивільні інтереси підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Суд зазначає, що взаємовідносини між суб'єктами господарювання під час передачі з газорозподільних мереж споживачу природного газу, у тому числі видобутого з газових і газоконденсатних родовищ, та нафтового газу, отриманого з нафтових родовищ регламентуються Правилами обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 27 грудня 2005 р. №618 (з наступними змінами та доповненнями).

Судом встановлено, що ТОВ «Техноком», керуючись положеннями п.5.12 Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, передало відповідний лічильник газу (комплекс вимірювальний роторний КВР-1.01-G160-80-1.60-0.5 зав. № 00370), визнання якого непридатним для використання за наслідками проведеної 17.07.2015 р. чергової повірки стало підставою для виникнення спору між сторонами, до ДП «Харківстандартметрологія» для проведення експертної повірки. За результатами експертної повірки було встановлено відповідність комплексу вимірювальний роторний КВР-1.01-G160-80-1.60-0.5 зав. № 00370 належним метрологічним характеристикам, тобто результат вищевказаної експертної повірки є позитивним, про що свідчить висновок за результатами експертної повірки комплексу вимірювальний роторний КВР-1.01-G160-80-1.60-0.5 зав. № 00370 від 28.08.2015 р.

Відповідно до п. 5.9 Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 27 грудня 2005р. № 618, власник комерційного вузла обліку газу відповідає за технічний стан комерційного вузла обліку газу та порушення правил його експлуатації, а також за використання ЗВТ з вичерпаним терміном повірки. У разі виявлення на комерційних вузлах обліку газу несправності ЗВТ, витоків газу з імпульсних ліній диференційних манометрів, манометрів, пошкодження пломб або захисних елементів та інше власник комерційного вузла обліку газу має терміново проінформувати про це іншу сторону договору і, за необхідності, вжити заходів для забезпечення функціонування комерційного вузла обліку газу в робочому стані.

Відповідно до п. 3.12.2 Правил користування природним газом для юридичних осіб, затверджених постановою НКРЕ від 13.09.2012 р. № 1181, перерахунки обсягу споживання/розподілу/транспортування природного газу проводяться у випадках: тимчасової відсутності ЗВТ (зняття ЗВТ на періодичну чи позачергову повірку, ремонт, експертизу); непридатності до застосування (несправності) ЗВТ за результатами експертизи, повірки та/або технічної перевірки вузла обліку; наявності аварійних ситуацій, що зареєстровані у роздрукованих звітах обчислювачів та обчислювачів коректорів, інші несправності ЗВТ, що впливають на облік газу; пропущення строків повірки ЗВТ. Після закінчення строку дії повірки ЗВТ вважаються непридатними до застосування і перерахунок обсягу спожитого газу проводиться відповідно до вимог нормативних документів, починаючи з дня, наступного після дати закінчення строку повірки.

Відповідно до п. 5.13 Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 27 грудня 2005р. № 618, перерахунки об'єму протранспортованого газу проводяться у випадках: тимчасової відсутності ЗВТ (зняття ЗВТ на періодичну, позачергову, експертну повірки та ремонт); непридатності до застосування (несправності) ЗВТ за результатами перевірки технічного стану комерційного вузла обліку газу; наявності аварійних ситуацій, що зареєстровані у роздрукованих звітах обчислювачів та обчислювачів коректорів (несправність ЗВТ).

Згідно п. 5.12 Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 27 грудня 2005р. № 618, у разі виникнення між сторонами суперечливих питань щодо технічних, у тому числі метрологічних, характеристик ЗВТ сторони договору мають право вимагати проведення позачергової або експертної повірки ЗВТ територіальними органами Держспоживстандарту України.

Відповідно до положень п. 5.13.3 Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 27 грудня 2005р. № 618, у разі отримання позитивних результатів позачергової або експертної повірки ЗВТ у всіх випадках об'єм протранспортованого газу за період відсутності ЗВТ розраховується за середньогодинними або середньодобовими даними попередніх п'яти аналогічних періодів. Ідентичне за змістом положення міститься у п.3.12.5 Правил користування природним газом для юридичних осіб, затверджених постановою НКРЕ від 13.09.2012 р. № 1181, відповідно до якого якщо порушень у роботі ЗВТ за результатами позачергової повірки або експертизи ЗВТ не виявлено у всіх випадках обсяг споживання/розподілу/транспортування природного газу за період відсутності ЗВТ розраховується за середньогодинними або середньодобовими даними попередніх п'яти аналогічних періодів.

Враховуючи викладене, а також ту обставину, що експертна повірка комплексу вимірювальний роторний КВР-1.01-G160-80-1.60-0.5 зав. № 00370 дала позитивні результати, суд відхиляє посилання відповідача на те, що технічний розрахунок від 17.07.2015 року був виконаний відповідачем обгрунтовано, на підставі п. 5.13 Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 27 грудня 2005р. № 618, та п. 3.12.2 Правил користування природним газом для юридичних осіб, затверджених постановою НКРЕ від 13.09.2012 р. № 1181.

Суд наголошує, що відповідно до п. 5.13.3 Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, та п. 3.12.5 Правил користування природним газом для юридичних осіб, обсяг спожитого позивачем газу повинен бути розрахований не за номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання, а за середньодобовими (оскільки облік вівся щодобово) показниками попередніх пяти аналогічних періодів. Зазначене є справедливим для всього спірного періоду, який складає 17 діб (з 01 по 17 липня 2015 року включно). Таким чином, середньодобовий показник для розрахунку обсягу спожитого позивачем природного газу має бути визначений за пять періодів по 17 діб, що передували 01.07.2015 р., тобто з 07.04.2015 р. по 30.06.2015 р. включно.

Враховуючи наведене, розрахунок обсягу спожитого позивачем у спірний період природного газу (враховуючи сформовані вузлом обліку природного газу щомісячні подобові звіти за квітень червень 2015 року, достовірність яких сторонами не оспорюється) має такий вигляд:

- за перший 17-добовий період (з 07.04.2015 р. по 23.04.2015 р. включно) середньодобовий показник споживання природного газу складає 401,272 куб.м.

- за другий 17-добовий період (з 24.04.2015 р. по 10.05.2015 р. включно) середньодобовий показник споживання природного газу складає 111,069 куб.м.

- за третій 17-добовий період (з 11.05.2015 р. по 27.05.2015 р. включно) середньодобовий показник споживання природного газу складає 24,393 куб.м.

- за четвертий 17-добовий період (з 28.05.2015 р. по 13.06.2015 р. включно) середньодобовий показник споживання природного газу складає 19,976 куб.м.

- за пятий 17-добовий період (з 14.06.2015 р. по 30.06.2015 р. включно) середньодобовий показник споживання природного газу складає 13,222 куб.м.

Як підсумок, середньодобове споживання природного газу за вищенаведені пять періодів складає 113,986 куб. метрів. Зазначений показник й повинен бути взятий до уваги під час визначення обсягу споживання природного газу позивачем у спірний період з 01.07.2015 р. по 17.07.2015 р.

Отже, враховуючи приписи п. 5.13.3 Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 27 грудня 2005р. № 618, та п. 3.12.5 Правил користування природним газом для юридичних осіб, затверджених постановою НКРЕ від 13.09.2012 р. № 1181, обсяг спожитого позивачем природного газу, розрахований за середньодобовими показниками попередніх пяти аналогічних періодів, за сімнадцятидобовий період з 01.07.2015 р. по 17.07.2015 року за обєктом газоспоживання, розташованим по вул. Безлюдівській, 2-Б, с. Комунар, Харківський район Харківської області, складає 113,986 куб.м. * 17 = 1937,770 куб.м., а не 96 551,166 куб.м., як наполягає відповідач.

Тобто всього за сімнадцятидобовий період з 01.07.2015 р. по 17.07.2015 року за обєктом газоспоживання, розташованим по вул. Безлюдівській, 2-Б, с. Комунар, Харківський район Харківської області, обсяг споживання позивачем природного газу складає 1937,770 куб.м. (обсяг, визначений розрахунково за середньодобовим споживанням за спірний період) + 23,668 куб.м. (витрати на транспортування газу внутрішніми мережами) + 0,004 куб.м. (дані корегування за червень 2015 року) = 1961,442 куб.м.

Пунктом 3.2 укладеної сторонами Технічної угоди про порядок обліку природного газу при його транспортуванні газорозподільними мережами від 27.01.2014 року, зокрема, передбачено, що облік обсягів газу, що транспортується на умовах даної технічної угоди, здійснюється згідно з Правилами обліку, Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», ДБН В.2.5-20-2001 «Газопостачання» та іншими діючими нормативними документами. Аналогічні положення встановлені пунктами 2.2 і 2.3 Договору №2015/ТП-ПР-1-195 від 15.07.2015 р., укладеного між Публічним акціонерним товариством «Харківміськгаз», Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Техноком». Таким чином, визначення відповідачем обсягу спожитого позивачем природного газу відповідно до технічних розрахунку, складеного з порушенням приписів п. 5.13.3 Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 27 грудня 2005р. № 618, та п. 3.12.5 Правил користування природним газом для юридичних осіб, затверджених постановою НКРЕ від 13.09.2012 р. № 1181, одночасно є порушенням умов п. 3.2 укладеної сторонами Технічної угоди про порядок обліку природного газу при його транспортуванні газорозподільними мережами від 27.01.2014 року та положень пунктів 2.2 і 2.3 Договору №2015/ТП-ПР-1-195 від 15.07.2015 р., укладеного між Публічним акціонерним товариством «Харківміськгаз», Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Техноком».

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною другою статті 43 ГПК та статтею 33 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як визначено у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи. Суд обґрунтовує своє рішення лише тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Подані докази не можуть бути відхилені судом з тих мотивів, що вони не передбачені процесуальним законом.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, в конкретному правовідношенні сторін, примусове виконання обовязку в натурі, матиме вигляд зобовязання відповідача виконати умови п. 3.2 Технічної угоди про порядок обліку природного газу при його транспортуванні газорозподільними мережами від 27.01.2014 року та пунктів 2.2 і 2.3 Договору №2015/ТП-ПР-1-195 від 15.07.2015 р., укладеного між Публічним акціонерним товариством «Харківміськгаз», Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Техноком», в частині визнання певного обсягу протранспортованого для потреб позивача (і тому спожитого позивачем саме у такій кількості) природного газу, розрахованого відповідно до приписів чинного законодавства, а не відповідно до незаконних вимог відповідача.

Враховуючи викладене, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноком" підлягає частковому задоволенню.

Аналогічної позиції дотримується й Вищий господарський суд України (постанова від 18.11.2010 р. по справі № 31/147-10).

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача, пропорційно задоволеним позовним вимогам. Однак, враховуючи те, що позивач не наполягає на стягненні з відповідача судового збору, судові витрати залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 47-49, 65, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити частково.

Зобовязати Публічне акціонерне товариство «Харківміськгаз» (61004, м. Харків, вул. Жовтневоїреволюції, 57/59, ) виконати вимоги п. 3.2 Технічної угоди про порядок обліку природного газу при його транспортуванні газорозподільними мережами від 27.01.2014 року, укладеної між Публічним акціонерним товариством «Харківміськгаз» (61004, м. Харків, вул. Жовтневоїреволюції, 57/59, ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Техноком» (61105, м. Харків, пр. Героїв Сталінграда, 45, ), та вимоги пунктів 2.2 і 2.3 Договору №2015/ТП-ПР-1-195 від 15.07.2015 р., укладеного між Публічним акціонерним товариством «Харківміськгаз» (61004, м. Харків, вул. Жовтневої революції, 57/59, ), Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» (61004, м. Харків, вул. Жовтневої революції, 57/59, ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Техноком» (61105, м. Харків, пр. Героїв Сталінграда, 45, ), з метою чого визнати кількість протранспортованого для потреб Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноком» (61105, м. Харків, пр. Героїв Сталінграда, 45, ) у липні 2015 року природного газу по обєкту газопостачання, що знаходиться по вулиці Безлюдівській, 2-Б в сел. Комунар Харківського району Харківської області, в розмірі 1961,442 кубічних метри.

Повне рішення складено 21.09.2015 р.

Суддя ОСОБА_3

справа № 922/4400/15