ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"28" вересня 2015 р.Справа № 924/1372/15

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Танасюк О.Є., розглянувши матеріали

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю промислове підприємство "ЗІП" Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ

до дочірнього підприємства "Хмельницький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія"Автомобільні дороги України" м. Хмельницький

про стягнення 474670,65 грн., з яких: 299606,22 грн. - борг; 165682,24 грн. - інфляційні втрати; 9382,19 грн. - 3% річних

За участю представників сторін:

позивача: не з'явився

відповідача: Мамчур Р.М. - представник за довіреністю від 23.06.2015р.

В судовому засіданні відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суть спору: позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 474670,65 грн., з яких: 299606,22 грн. - борг; 165682,24 грн. - інфляційні втрати; 9382,19 грн. - 3% річних

В обґрунтування позовних вимог посилається на невиконання відповідачем умов договору поставки №250-14 від 02.06.2014р., на виконання якого постачальник (позивач) зобов`язувався поставляти та передавати у власність покупця, а покупець (відповідач) зобов`язувався прийняти і оплатити лако-фарбовану продукцію.

Зазначає, що 02.06.14 р. позивач на виконання зобов`язань за договором здійснив поставку відповідачу лакофарбової продукції за наступними видатковими накладними: №ГП-0000382 від 11.06.14 р. на суму 299606,22 грн. Проте відповідачем не було здійснено жодної оплати за товар.

Повідомляє, що 22.10.2014р. позивач звернувся до відповідача з претензією про сплату боргу, яка залишена без відповіді.

Враховуючи зазначене, позивач просить стягнути 299606,22 грн. заборгованості за поставлений товар, а також 165682,24 грн. інфляційних втрат та 9382,19 грн. 3% річних.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак у письмовому клопотанні від 07.09.2015р. за вих. №07/3/09 просив розглянути справу без участі представника ТОВ ПП „ЗІП" за наявними у справі документами та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представником відповідача в заяві від 14.09.2015р. було повідомлено про наміри сторін по справі укласти мирову угоду з розстроченням сплати основної суми боргу у зв'язку з чим просив відкласти розгляд справи з метою укладення письмового тексту мирової угоди.

23.09.2015р. до суду надійшов лист позивача від 16.09.2015р. за вих. №1435, в якому повідомляє, що відповідачем не було здійснено жодної оплати боргу та мирової угоди між сторонами не укладено. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Розглядом матеріалів справи, господарським судом встановлено наступне:

Товариство з обмеженою відповідальністю промислове підприємство „ЗІП" м. Дніпродзержинськ є юридичною особою, що підтверджується довідкою з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України №449155 від 17.07.2012р.

Дочірнє підприємство "Хмельницький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" м. Хмельницький є юридичною особою, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України №449155 від 17.07.2012р.

02.06.2014р. між товариством з обмеженою відповідальністю промислове підприємство „ЗІП" (постачальник) та філією „Дунаєвецька ДЕД" дочірнього підприємства "Хмельницький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія"Автомобільні дороги України" (покупець) було укладено договір поставки №250-14, відповідно до умов якого, постачальник в порядку та на умовах, визначених договором зобов`язувався поставляти та передавати у власність покупця, а покупець зобов`язувався прийняти і оплатити наступний товар - фарбу розміточну, фарбу ПФ, розчинник, мікросклокульки (надалі іменується - товар).

Найменування (номенклатура, асортимент) та кількість товару вказується у специфікаціях або додаткових угодах, що є невід'ємними частинами даного договору (п. 1.2. договору)

Пунктом 1.3. договору передбачено, що обсяги закупівлі товарів можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків: остаточна кількість товару, що підлягає поставці за цим договором визначається відповідно до заявок покупця, оформлених згідно вимог цього договору та не зобов'язаний замовляти товар на всю суму, визначену сторонами як ціна договору. Покупець на власний розсуд, керуючись власними господарськими потребами визначає загальну кількість заявок на поставку товару, та відповідно загальну кількість товару, що підлягає поставці відповідно до умов договору.

Згідно з п. 3.1. ціна договору орієнтовно становить 299999,00 грн., в тому числі ПДВ, що станом на дату укладення договору дорівнює загальній вартості товару.

Відповідно до п. 4.1., 4.2. договору розрахунки за поставлений товар проводяться шляхом: оплати покупцем після пред'явлення постачальником, отримання від постачальника рахунку на оплату товару та підписання сторонами акту приймання-передачі товару і передачі документів, зазначених п. 4.2. договору, проте в будь-якому випадку після отримання покупцем повного розрахунку від служби автомобільних доріг у Хмельницькій області. До рахунка додаються: документи, що підтверджують належну якість товару (сертифікат або паспорт якості), видаткові накладні, податкові накладні та інші первинні документи, передбачені для даного виду товару чинним законодавством. В разі ненадання зазначених цим пунктом договору документів постачальник зобов'язується відшкодувати спричинені покупцеві збитки (витрати).

У п. 4.3. договору передбачено, що покупець зобов'язується розрахуватись з постачальником за отриманий товар на протязі 45 календарних днів з моменту отримання від постачальника документів відповідно до п. 4.1., п. 4.2. цього договору, проте виключно після отримання повного розрахунку від Служби автомобільних доріг у Хмельницькій області.

Згідно з п. 3.1. 5.1. договору визначено, що постачальник здійснює поставку першої партії товару на умовах в строк 10 днів після підписання цього договору. На поставку товару покупець надає постачальнику заявку.

Пунктом 5.3. договору передбачено, що після передачі товару та надання документів, зазначених в п. 4.1., п. 4.2. договору між сторонами оформлюється відповідний акт приймання-передачі, який підписується уповноваженими представниками сторін та скріплюється печатками сторін. Поставка є здійсненою виключно після передання товару та надання документів, зазначених в п. 4.1., п. 4.2. договору.

Відповідно до п. 5.4. договору датою передачі товару від постачальника покупцю, вважається дата підписання акту приймання-передачі товару.

Пунктом 6.1. договору визначено обов'язки покупця, зокрема: своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені товари (6.1.1.); приймати поставлені товари згідно з актом приймання-передачі товару (6.1.2.).

Згідно з п. 7.1. договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим договором. Передбачена законами України відповідальність застосовується з врахуванням положень цього договору.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками і діє до 31.12.2014р. (п. 10.1. договору).

Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору (п. 10.3. договору).

Договір підписаний сторонами та скріплений їх печатками.

05.06.2014р. сторонами підписано додаток №1 до договору (специфікація), в п. 1 якого визначено товар, що поставляється: фарба для розмічання проїзної частини доріг АК-501 30 кг., мікросклокульки 100-600, загальна вартість товару складає 299606,22 грн.

Додаток є невід'ємною частиною договору поставки №250-14 від 02.06.2014р., та обов'язковий для виконання обома сторонами.

11.06.2014 р. позивач на виконання зобов`язань за договором здійснив поставку відповідачу лакофарбової продукції, що підтверджується видатковою накладною: №ГП-0000382 від 11.06.2014р. на суму 299606,22 грн., товарно-транспортною накладною №ГП-0000382 від 11.06.2014р., актом приймання-передачі товару і документів від 11.06.2014р. та довіреністю на отримання товару №67 від 11.06.2014р.

У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх грошових зобов'язань за договором, позивач звернувся із претензією від 22.10.2014р. за вих. №1635/1, в якій просив протягом 3 календарних днів з дати отримання претензії сплатити заборгованість в сумі 299606,22 грн.

Претензія була отримана відповідачем 04.11.2014р., що підтверджується поштовим повідомлення про вручення кореспонденції від 23.10.2014р., однак залишена без відповіді.

Згідно листа ТОВ ПП „ЗІП" від 14.09.2015р. за вих. №1414, останнім було повідомлено відповідача про розгляд пропозиції щодо укладення мирової угоди. При цьому, зазначено, що позивач вважає за можливе підписання мирової угоди після винесення господарським судом Хмельницької області рішення по справі №924/1372/15 та за умови виконання відповідачем графіку платежів, запропонованих у мировій угоді. Вказано, що зі свого боку ТОВ ПП „ЗІП" гарантує, що не буде звертатися до органів ДВС про примусове виконання рішення суду.

Враховуючи невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором поставки, позивач звернувся з позовом про стягнення 299606,22 грн. боргу; 165682,24 грн. інфляційних втрат та 9382,19 грн. 3% річних.

Дослідивши зібрані у справі докази та давши їм правову оцінку в сукупності, судом прийнято до уваги наступне.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 11 ЦК України та ст. 174 ГК України визначено, що господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

З матеріалів справи вбачається, що 02.06.2014р. між товариством з обмеженою відповідальністю промислове підприємство „ЗІП" (постачальник) та філією „Дунаєвецька ДЕД" дочірнього підприємства "Хмельницький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія"Автомобільні дороги України" (покупець) було укладено договір поставки №250-14, відповідно до умов якого, постачальник в порядку та на умовах, визначених договором зобов`язувався поставляти та передавати у власність покупця, а покупець зобов`язувався прийняти і оплатити наступний товар - фарбу розміточну, фарбу ПФ, розчинник, мікросклокульки (надалі іменується - товар).

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання та одностороння зміна умов договору не допускається.

Згідно з п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

11.06.14 р. позивач на виконання зобов`язань за договором здійснив поставку відповідачу лакофарбової продукції, що підтверджується видатковою накладною: №ГП-0000382 від 11.06.2014р. на суму 299606,22 грн., товарно-транспортною накладною №ГП-0000382 від 11.06.2014р., актом приймання-передачі товару і документів від 11.06.2014р. та довіреністю на отримання товару №67 від 11.06.2014р.

У п. 4.3. договору сторонами передбачено, що покупець зобов'язується розрахуватись з постачальником за отриманий товар на протязі 45 календарних днів з моменту отримання від постачальника документів відповідно до п. 4.1., п. 4.2. цього договору, проте виключно після отримання повного розрахунку від Служби автомобільних доріг у Хмельницькій області.

Як визначено в п. 5.4. договору датою передачі товару від постачальника покупцю, вважається дата підписання акту приймання-передачі товару, тобто 11.06.2014р.

З матеріалів справи слідує, що у визначений в договорі строк відповідач оплату не провів, у зв'язку з чим в останнього утворилася заборгованість в розмірі 299606,22 грн.

Претензія позивача від 22.10.2014р. за вих. №1635/1 про сплату боргу була залишена відповідачем без відповіді.

Враховуючи зазначене, позовні вимоги про заборгованості за договором поставки в розмірі 299606,22 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати в сумі 165682,24 грн., та 3% річних в сумі 9382,12 грн.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" передбачено, що сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Як вбачається із розрахунку, наявного в матеріалах справи позивачем правомірно нараховано 3% річних за період з 27.07.2014р. по 11.08.2015р. в розмірі 9382,19 грн. Тому заявлена до стягнення сума 3% річних підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 3.1. постанови вказаної постанови Пленуму ВГС України № 14 від 17.12.2013р. інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Згідно листа Верховного Суду України „Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997р. №62-97р., відповідно до якого індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому, сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця.

Як слідує із розрахунку, позивачем нараховано інфляційні втрати за період з липня 2014р. по липень 2015р.

Однак, з огляду на положення п. 4.3. договору, судом враховується, що прострочення виконання зобов'язань щодо оплати товару має місце з 27.07.2014р., тому позивачем безпідставно нараховано інфляційні втрати за липень 2014р.

Суд, здійснивши перерахунок інфляційних втрат за допомогою інформаційно-пошукової системи „Законодавство" встановив, що інфляційні втрати із суми заборгованості 299606,22 грн. за період з серпня 2014р. по липень 2015р. складає 165647,17 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Таким чином, у стягненні 35,07 грн. (165682,24 - 165647,17 = 35,07) інфляційних втрат необхідно відмовити.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Отже, обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Згідно положень статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 474635,58 грн., з яких: 299606,22 грн. - борг; 165647,17 грн. - інфляційні втрати; 9382,19 грн. - 3% річних.

В стягненні 35,07 грн. інфляційних втрат суд вважає за необхідне відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по оплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 1, 12, 32, 33, 43, 44, 49, 82, 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов товариства з обмеженою відповідальністю промислове підприємство "ЗІП" Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ до дочірнього підприємства "Хмельницький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" м. Хмельницький про стягнення 474670,65 грн., з яких: 299606,22 грн. - борг; 165682,24 грн. - інфляційні втрати; 9382,19 грн. - 3% річних задовольнити частково.

Стягнути з дочірнього підприємства "Хмельницький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія"Автомобільні дороги України" (м. Хмельницький вул. Свободи, 77, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю промислове підприємство „ЗІП" (Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. Широка, 107-А, ) 299606,22 грн. (двісті дев'яносто дев'ять тисяч шістсот шість гривень 22 коп.) боргу, 165647,17 грн. (сто шістдесят п'ять тисяч шістсот сорок сім гривень 17 коп.) інфляційних втрат; 9382,19 грн. (дев'ять тисяч триста вісімдесят дві гривні 19 коп.) 3% річних, 9492,71 грн. (дев'ять тисяч чотириста дев'яносто дві гривні 71 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

В решті позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено: 29.09.2015р.

Суддя О.Є. Танасюк

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу, ТОВ промислове підприємство "ЗІП" - 51901, Дніпропетровська область, м.Дніпродзержинськ, вул. Широка, 107-А (простим);

3 - відповідачу, дочірнє підприємство "Хмельницький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія"Автомобільні дороги України" м.Хмельницький - 29000, Хмельницька обл., м.Хмельницький, вул. Свободи,77.