РІШЕННЯ

"25" серпня 2015 р.Справа № 921/588/15-г/3

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Боровець Я.Я.

за позовом: Державного підприємства "Чортківське лісове господарство", вул. Шевченка, 42, м. Чортків, Тернопільська область, 48500

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1 48413

про cтягнення заборгованості в сумі 208 763,33 грн.

За участю представників сторін:

позивача: Погріщук М.В. - представник (довіреність № 634 від 08.07.2015 р.)

відповідача: не з'явився

В судовому засіданні учаснику судового процесу роз'яснено процесуальні права та обов'язки, передбачені ст. 20, 22, 29, 81-1 ГПК України. Технічна фіксація судового процесу не здійснювалася. В судовому засіданні 25.08.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть справи: Державне підприємство "Чортківське лісове господарство" звернулося до господарського суду з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 208 763,33 грн., з яких 134 672,90 грн. - основна заборгованість, 74 090,43 грн. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що оскільки відповідач повністю не виконав своїх договірних зобов'язань передбачених договором № 1/14 купівлі-продажу транспортного засобу від 28.05.2014 року щодо поставки транспортного засобу, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість з врахуванням інфляційних втрат на загальну суму 208 763,33 грн.

Ухвалою господарського суду від 15.06.2015 року порушено провадження у даній справі та її розгляд призначено в судовому засіданні на 30.07.2015 року.

Позивачем 27.07.2015 року через канцелярію суду подано заяву № 721 від 24.07.2015 року про уточнення позовних вимог, якою виправив описку в прохальній частині позовної заяви, а саме замість загальної суми позовних вимог в розмірі 278 520,13 грн. Зазначив суму в розмірі 208 763,33 грн.

Представник позивача в судове засідання призначене на 30.07.2015 року з'явився, вимоги ухвали суду від 15.06.2015 року частково виконав, позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити повністю з підстав наведених у позовній заяві.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання призначене на 30.07.2015 року не забезпечив, вимог ухвали суду від 15.06.2015 року не виконав, проти позовних вимог у встановленому порядку не заперечив, причин неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення № 138 від 17.06.2015 року.

Ухвалою суду від 30.07.2015 року, у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання та невиконання сторонами вимог ухвали суду від 15.06.2015 року, розгляд справи відкладався до 11.08.2015 року.

Позивачем 11.08.2015 року через канцелярію суду подано клопотання, яким долучено до матеріалів справи копії платіжних доручень про оплату тракторів.

Представник позивача в судове засідання призначене на 11.08.2015 року з'явився, позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити повністю з підстав наведених у позовній заяві.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання призначене на 11.08.2015 року не забезпечив, вимог попередніх ухвал суду не виконав, проти позовних вимог у встановленому порядку не заперечив, причин неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення № 258 від 03.08.2015 року.

Ухвалою суду від 11.08.2015 року, у зв'язку з неявкою повноважного представника відповідача в судове засідання, продовжено строк розгляду спору та розгляд справи відкладався до 25.08.2015 року.

Позивачем 25.08.2015 року через канцелярію суду подано заяву № 807 від 21.08.2015 року, якою до матеріалів справи долучено письмове пояснення № 806 від 21.08.2015 року по суті спору.

Представник позивача в судове засідання призначене на 25.08.2015 року з'явився, позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити повністю з підстав наведених у позовній заяві та письмовому поясненні по суті спору.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання призначене на 25.08.2015 року не забезпечив, вимог попередніх ухвал суду не виконав, проти позовних вимог у встановленому порядку не заперечив, причин неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення № 200 від 13.08.2015 року.

При даних обставинах, зважаючи на неявку відповідача без зазначення причин та доказів, що вказують на причини такої неявки, неподання пояснень щодо предмету спору, недотримання приписів ст. 22 ГПК України щодо зобов'язання осіб, які беруть участь у справі добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи, за правилами ст. 75 ГПК України, за наявними у ній документами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, повно та об'єктивно оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

28 травня 2014 року між Державним підприємством "Чортківське лісове господарство" (далі по тексту - Покупець/позивач) та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (далі по тексту - Продавець/відповідач) укладено Договір № 1/14 купівлі-продажу транспортного засобу (далі по тексту - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору, сторони по Договору, прийшли до взаємної згоди про те, що Продавець (відповідач) зобов'язався продати, а Покупець (позивач) зобов'язався купити та оплатити вартість транспортного засобу.

Згідно п. 2.1. Договору Продавець (відповідач) продає, а Покупець (позивач) купує наступний товар: марка товару - МТЗ-82.1, реєстраційний номер - згідно довідки рахунку, рік випуску - 2012 року, колір - синій, кількість - 2 шт.

Відповідно до п. 3.1. Договору вартість одиниці товару становить 185 000,00 грн. без ПДВ. Загальна вартість договору становить 370 000,00 грн. без ПДВ.

Згідно п. 3.3. Договору попередня оплата становить 50% вартості товару, кінцевий розрахунок буде проведено при поставці техніки на територію покупця.

Позивач на виконання умов договору щодо оплати вартості товару надав суду наступні платіжні доручення: № 352 від 30.05.2014 року на суму 50 000,00 грн. за призначення платежу "за автошини зг. рах. від 29.05.2014 р. без ПДВ"; № 3032 від 25.07.2014 року на суму 84 000,00 грн. за призначення платежу "за трактор зг. рах. від 21.07.2014 р. без ПДВ"; № 3030 від 04.07.2014 року на суму 15 000,00 грн. за призначення платеж "за трактор зг. дог. 1/14 від 28.05.2014 р. без ПДВ"; № 3046 від 04.07.2014 року на суму 135 000,00 грн. за призначенням платежу "за трактор зг. рах. від 04.07.2014 р. без ПДВ"; № 380 від 25.07.2014 року на суму 86 000,00 грн. за призначенням платежу "зг. рах. від. 21.07.2014 р. без ПДВ", всього платіжних доручень на загальну суму 370 000,00 грн.

Позивач у підтвердження того, що кошти по вказаним вище платіжним дорученням сплачувалися відповідачу саме на виконання Договору № 1/14 купівлі-продажу транспортного засобу надав суду письмове пояснення № 806 від 21.08.2015 року. У своєму письмовому поясненні позивач зазначає, що кошти сплачувалися на рахунок відповідача вказаний як банківський реквізит в Договорі та зазначив, що інших договорів між позивачем та відповідачем не укладалось.

Відповідач у встановленому законом порядку проти того факту, що вказані вище проплати здійснено позивачем не на виконання умов Договору не заперечено.

Таким чином, суд вважає, що позивачем свої зобов'язання по Договору щодо оплати вартості товару виконав належним чином, оплативши повну суму Договору.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно до ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, в тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 193 ГК України передбачено, що господарські зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів і договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 4.1. Договору передача товару, вказаного у п. 2.1. даного Договору, здійснюється за місцем знаходження Продавця.

Відповідно до п. 4.2. Договору Продавець (відповідач) зобов'язується передати Покупцю (позивачу) товар після надходження вказаної суми на розрахунковий рахунок Продавця (відповідача).

Пунктом 4.4. передбачено, що разом з передачею товару сторони підписують Акт приймання-передачі товару.

Згідно пп. 7.2.1. п. 7.2. Договору Продавець (відповідач) зобов'язався поставити товар до 15 червня поточного року.

Відповідач 08.09.2014 року передав позивачу Трактор Беларус - 82.1 в кількості - 1 шт. на загальну суму 185 000,00 грн.

Таким чином, відповідач виконав свої зобов'язання перед позивачем по Договору щодо передачі товару в кількості 2 шт. частково.

Отже, відповідач не виконав умов договору в частині поставки одного трактора позивачу.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ст. 663 ЦК України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 ЦК України.

Пунктом 7.2. Договору сторони погодили строк поставки відповідачем товару - 15 червня поточного року (тобто 15 червня 2014 року).

Згідно ч. 1 ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом.

Враховуючи вищенаведене, позивач правомірно звернувся до суду з вимогою повернути сплачені кошти у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх договірних зобов'язань.

Позивачем до матеріалів справи долучено платіжне доручення № 3 від 06.02.2015 року про повернення відповідачем коштів в сумі 50 000,00 грн.

07.04.2015 року позивач надіслав на адресу відповідача претензію № 370 з вимогою повернути сплачені кошти в розмірі 134 672,90 грн., яка останнім залишена без відповіді та без задоволення.

Відповідно до п. 8.1. Договору сторони по Договору за неналежне виконання своїх зобов'язань несуть відповідальність згідно законодавства України та умов цього Договору.

Позивачем у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором та неповерненням сплачених позивачем коштів, у відповідності до ст. 625 ЦК України, нараховано відповідачу інфляційні втрати на загальну суму 74 090,43 грн.

Згідно ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

У відповідності до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

З огляду на викладене, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності власної правової позиції. Спір повинен вирішуватись на користь тієї сторони, яка за допомогою відповідних процесуальних засобів переконала суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень. Відповідно до принципу змагальності сторони, інші особи, які беруть участь у справі, якщо вони бажають досягти бажаного для себе, або осіб, на захист прав яких подано позов, найбільш сприятливого рішення, зобов'язані повідомити суду усі юридичні факти, що мають значення для справи, вказати або надати докази, які підтверджують чи спростовують ці факти, а також вчинити інші передбачені законом дії, спрямовані на те, аби переконати суд у своїй правоті.

Відповідач факт неналежного виконання договірних зобов'язань щодо передачі товару позивачу та неповернення коштів не заперечив.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивач надав суду всі належні та допустимі докази, які дають можливість суду задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

Судові витрати по справі слід покласти на відповідача у відповідності до ст. 49 ГПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 610, 612, 625, 625, 638, 663 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 1, 2, 4, 12, 29, 32-34, 43, 44, 49, 69, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1 48413 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Державного підприємства "Чортківське лісове господарство", вул. Шевченка, 42, м. Чортків, Тернопільська область, 48500 (ідентифікаційний код 00993053) 134 672 грн. 90 коп. неповернутих коштів за непоставлений товар, 74 090 грн. 43 коп. інфляційних втрат та 4 175 грн. 27 коп. судового збору.

3. Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили в десятиденний строк з дня його прийняття (виготовлення та підписання повного тексту).

5. Сторони вправі подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили протягом десяти днів з дня його прийняття (виготовлення та підписання повного тексту), через місцевий господарський суд.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 22 вересня 2015 року

Суддя Боровець Я.Я.