ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2015 р. Справа № 911/3308/15

Господарський суд Київської області у складі судді Зайця Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Концерну «Міські теплові мережі», м. Запоріжжя

до Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс», Київська область, Вишгородський район, с. Новосілки

про стягнення 172966,76 грн.

секретар судового засідання Шніт О.М.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність №44/20-19 від 5 січня 2015 року);

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність №1/01-04-434 від 27 травня 2015 року);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Концерн «Міські теплові мережі» (далі - позивач) звернувся до господарського суду Київської області з позовом до Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс» (далі - відповідач) про стягнення 172966,76 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді за №501220 від 1 вересня 2006 року, а саме, відповідач не повністю сплатив грошові кошти за теплову енергію, в результаті чого за ним утворилась заборгованість в розмірі 106747,72 грн. Додатково, за прострочення виконання зобовязання позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 11123,41 грн. 3% річних в розмірі 2824,43 грн. та інфляційні втрати в розмірі 52271,20 грн.

Провадження у справі порушено відповідно до ухвали господарського суду Київської області від 3 серпня 2015 року та призначено справу до розгляду на 18 серпня 2015 року.

Відповідно до ухвали суду від 18 серпня 2015 року розгляд справи на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України відкладено на 23 вересня 2015 року.

Представником позивача через канцелярію суду 21 серпня 2015 року та 23 вересня 2015 року подавались заяви про зменшення розміру позовних вимог.

З урахуванням остаточної заяви про зменшення розміру позовних вимог, позивач просить суд стягнути з відповідача 102747,72 грн. основного боргу, пеню в розмірі 11123,41 грн., 3% річних в розмірі 2824,43 грн. та інфляційні втрати в розмірі 52271,20 грн.

На підставі статті 22 Господарського процесуального кодексу України судом прийнято до розгляду заяву про зменшення розміру позовних вимог, подальший розгляд справи здійснюється з урахуванням зазначеної заяви.

Представник відповідача був присутній у судових засіданнях, проте, відзиву на позовну заяву до суду не подав.

23 вересня 2015 року відповідно до ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Концерном «Міські теплові мережі» (за договором теплопостачальна організація) та Запорізьким Державним обласним навчально-курсовим комбінатом (за договором споживач) 1 вересня 2006 року укладено договір купівлі-продажу енергії в гарячій воді за №501220.

Судом встановлено, що згідно наказу Міністерства інфраструктури України за №423 від 21 червня 2013 року реорганізовано Запорізький Державний обласний навчально-курсовий комбінат шляхом приєднання до Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс», у звязку з чим, додатковою угодою №4 від 3 лютого 2014 року до договору №501220 від 1 вересня 2006 року внесено зміни, а саме, в преамбулі договору «Запорізький Державний обласний навчально-курсовий комбінат» змінено на «Українське державне підприємство по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс».

Пунктом 1.1 договору встановлено, що за цим договором теплопостачальна організація бере на себе зобовязання відпустити теплову енергію в гарячій воді споживачу, а споживач зобовязується прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами) в терміни та порядку, встановленими умовами цього договору та додатками до нього, що є його невідємними частинами.

Згідно пункту 3.2.6 договору, споживач теплової енергії зобовязується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що облік споживання теплової енергії на потреби опалення та гарячого водопостачання проводиться за прикладами комерційного обліку або розрахунковим способом.

Пунктом 5.5 договору встановлено, що при відсутності приладів комерційного обліку або якщо вони вибули з ладу (несанкціоноване втручання в його роботу, порушення механічних та електронних пломб, механічне пошкодження приладів та елементів вузла обліку, закінченого терміну дії держпровірки, тощо), обсяг теплової енергії визначається теплопостачальною організацією, як виняток, розрахунковим способом згідно з договірними тепловими навантаженнями, з урахуванням середньомісячної температури зовнішнього повітря, холодної води та кількості годин (діб) роботи тепловикористовуючого обладнання споживача у розрахунковому періоді.

Відповідно до пункту 6.3 договору, оплата за теплову енергію проводиться шляхом перерахування грошових коштів у розрахунковому періоді на поточний рахунок теплопостачальної організації. Остаточні розрахунки за відпущену у розрахунковому періоді теплову енергію здійснюються споживачем на підставі акту приймання-передачі теплової енергії у термін до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Згідно пункту 6.6 договору, споживач з 10 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим, повинен отримати від теплопостачальної організації за адресою: вул. Музична, 2а, документи за розрахунковий період: рахунок-фактуру; акт приймання-передачі теплової енергії; податкову накладну; акт звіряння розрахунків.

Відповідно до пункту 6.6.1 договору, отриманий акт приймання-передачі теплової енергії споживач повинен підписати, оформити належним чином та повернути на адресу теплопостачальної організації на протязі пяти днів з дати отримання.

Пунктом 6.6.2 договору передбачено. Що в разі наявності заперечень щодо даних, зазначених в акті, споживач зобовязаний надати теплопостачальній організації нормативно обґрунтовані письмові заперечення до даного акту з доданням відповідних документів та погодити з теплопостачальною організацією всі розбіжності у встановлений пунктом 6.6.1 договору строк. У разі неотримання акту приймання-передачі, або обґрунтованих заперечень в його підписанні у встановлений договором термін, акт підписується теплопостачальною організацією з позначенням про відмову у підписанні його споживачем, та оформлений таким чином акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахунковий період.

Згідно пункту 7.2.8 договору, в разі несплати або несвоєчасної оплати споживачем за теплову енергію відповідно до терміну, встановленого у пункті 6.3 цього договору, з наступного дня після закінчення терміну сплати, споживачу нараховується пеня у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу (але не більше суми, обумовленої чинним законодавством) за кожен день прострочення по день фактичної оплати.

Судом встановлено, що на виконання умов договору позивач, у період: грудень 2013 року квітень 2014 року, грудень 2014 року квітень 2015 року, відпустив відповідачу теплову енергію на загальну суму 113943,77 грн., що підтверджується актами приймання-передачі теплової енергії (том 1, а.с. 72-81), а саме: від 31 грудня 2013 року, від 31 січня 2014 року, від 28 лютого 2014 року, від 31 березня 2014 року, від 30 квітня 2014 року, від 31 грудня 2014 року, від 31 січня 201 року, від 28 лютого 2015 року, від 31 березня 2015 року та від 30 квітня 2015 року.

Оскільки, відповідач не повністю розрахувався з позивачем за надану теплову енергію, за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 102747,72 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Судом оглянуто оригінали документів, залучених до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно приписів статей 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України, передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Об'єктом договору постачання енергетичними та іншими ресурсами може виступати електрична і теплова енергія, природній газ, вода, нафта та інші ресурси, які надаються споживачеві (абонентові) через приєднану мережу електропроводів, трубопроводів тощо.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Станом на день прийняття рішення у справі відповідач не розрахувався з позивачем за спожиту електроенергію у повному обсязі. Зазначений факт відповідачем не спростовано. Розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам справи. Вимога позивача про стягнення з відповідача 102747,72 грн. заборгованості за спожиту електроенергію підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» №543/965-ВР від 22.11.1996 року, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Розмір пені, нарахованої позивачем у сумі 11123,41 грн. (за періоди: з 25 січня 2015 року по 1 липня 2015 року на суму боргу 21969,30 грн.; з 25 лютого 2015 року по 1 липня 2015 року на суму боргу 20289,26 грн.; з 25 березня 2015 року по 1 липня 2015 року на суму боргу 8547,42 грн.; з 25 квітня 2015 року по 1 липня 2015 року на суму боргу 3326,04 грн.; з 25 травня 2015 року по 1 липня 2015 року на суму боргу 966,35 грн.), є обґрунтованим та підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нараховані позивачем 3% річних у сумі 2824,43 грн. (загальний період з 25 січня 2014 року по 1 липня 2015 року) та інфляційні втрати у сумі 52271,20 грн. (загальний період з лютого 2014 року по травень 2015 року) є обґрунтованими, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Українського Державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс» (07362, Київська область, Вишгородський район, с. Новосілки, вул. Київська, 50, код 21536845) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, код 32121458) 102747 (сто дві тисячі сімсот сорок сім) грн. 72 коп. заборгованості, 11123 (одинадцять тисяч сто двадцять три) грн. 41 коп. пені, 2824 (дві тисячі вісімсот двадцять чотири) грн. 43 коп. 3% річних, 52271 (пятдесят дві тисячі двісті сімдесят одна) грн. 20 коп. інфляційних втрат та 3459 (три тисячі чотириста пятдесят дев'ять) грн. 34 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 25 вересня 2015 року

Суддя Д.Г. Заєць