Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "24" вересня 2015 р. Справа № 906/1172/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Гансецького В.П.

за участю представників сторін:

від позивача: Приходько О.М., дор. від 03.09.15р.

від відповідача: не з'явився

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Коростенського учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих (м.Коростень Житомирської області)

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (м.Житомир)

про стягнення 57750,04 грн.

Позивач звернувся з позовом про стягнення на свою користь з відповідача 57750,04 грн., з яких 30000,00 грн. попередньої оплати згідно договору № 16-07-13 на виконання окремих видів та комплексів робіт від 16.07.13р., 26061,00 грн. інфляційних нарахувань та 1689,04 грн. 3% річних.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Ухвала господарського суду від 15.09.15р., яка направлялась відповідачу за адресою, вказаною позивачем у позовній заяві (АДРЕСА_1), повернулася до суду з відміткою поштового зв'язку "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до пункту 2.6.15 "Інструкції з діловодства в господарських судах України", затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.13р. № 28, на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправлення, підпис працівника, який її здійснив, та може містити відмітку про отримання копії процесуального документа уповноваженим представником адресата.

Дана відмітка є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам та іншим учасникам судового процесу.

Факт неодержання процесуальних документів адресатом засвідчується поштовим повідомленням встановленого зразка, яке разом з неотриманими документами та конвертом оперативно передається відповідному судді для ознайомлення та приєднання до справи (п.2.6.18 Інструкції з діловодства в господарських судах України).

Відповідно до пп.3.9.1 та 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК... За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом... У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відповідач у справі був належним чином повідомлений судом за адресою, вказаною у позовній заяві, про час та місце судового розгляду справи, а тому нез'явлення його або його представника не перешкоджає вирішенню спору.

У зв'язку з цим, господарський суд відповідно до ст.75 ГПК України розглянув справу та прийняв рішення на підставі наявних у справі документів.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

16.07.13р. між Коростенським учбово-виробничим підприємством Українського товариства сліпих (далі - позивач/замовник) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (далі - відповідач/виконавець) укладено договір №16-07-13 на виконання окремих видів та комплексів робіт, згідно якого замовник доручив, а виконавець зобов'язався на власний ризик та у передбачений договором строк виконати роботи з ремонту та докомплектації металопластикових конструкцій на об'єктах замовника, а замовник зобов'язався прийняти належним чином виконані роботи та оплатити їх (пп.1.1 договору)(а.с.9,10).

Відповідно до пп.2.1 договору, вартість робіт за даним договором, відповідно до комерційної пропозиції № 698 від 10.07.2013 року складає 43878,66 грн. разом з ПДВ.

Згідно пп.2.4 договору, сторони домовились, що замовник після підписання даного договору перераховує виконавцю аванс на придбання матеріалів у розмірі 70% від загальної вартості вказаних робіт.

Замовник оплачує роботу виконавця шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця (пп.2.3 договору).

Відповідно до пп.2.5 договору, остаточні розрахунки з виконавцем за виконані ним роботи здійснюються замовником на протягом 10 робочих днів після підписання акта приймальної комісії з врахуванням перерахованого авансу, оплачених робіт і вартості переданих замовником матеріалів.

Згідно пп.3.1 договору, загальний строк, протягом якого виконавець повинен виконати усі роботи (увесь комплекс робіт) і передати їх (результат виконаних робіт) замовнику за актом виконаних робіт складає 12 робочих днів з момента надходження коштів на рахунок виконавця.

Відповідно до пп.3.3 договору, датою остаточного закінчення виконання зобов'язань виконавця за цим договором є дата вказана в Акті про відсутність претензій до виконаних робіт, що підписується сторонами і за яким здійснюється остаточний розрахунок за цим договором.

Згідно пп.3.4 договору, за взаємним погодженням сторони вправі зменшити чи збільшити загальний строк виконання робіт за цим договором, про що сторони укладають додаткову угоду до цього договору.

З матеріалів справи видно, що позивачем перераховано відповідачу відповідно до умов пп.2.4 договору попередню оплату в загальній сумі 30000,00 грн. згідно платіжних доручень: № 551 від 18.07.13р. та № 587 від 29.07.13р. (а.с.8).

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що роботи, які передбачені договором № 16-07-13 від 16.07.13р., відповідачем до 15.08.13р. не були виконані, чим, грубо порушено умови договору та чинного законодавства. Зокрема, не виконано відповідачем усі роботи (увесь комплекс робіт) у строк, передбачений пп.3.1 договору, а саме протягом 12 робочих днів з моменту надходження коштів замовника на рахунок виконавця. При цьому, позивач зазначив, що будь-яких додаткових угод між позивачем і відповідачем, щодо корегування строку виконання зобов'язань за вказаним договором не укладалось.

Оскільки відповідачем не були здійснені замовлені роботи, позивачем була направлена на адресу відповідача претензія № 31-07/14 від 31.07.14р. про негайне виконання договірних зобов'язань або повернення коштів попередньої оплати в сумі 30000,00 грн. (а.с.16). Дана претензія відповідачу не була вручена з невідомих позивачу причин (а.с.17).

Позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч.1 ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч.1 ст.173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.612 ЦК України, якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

З моменту направлення відповідачу претензії (31.07.14р.) з вимогою повернення коштів попередньої оплати, у нього виникло грошове зобов'язання перед позивачем.

Частиною другою ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунків позивача, розміри інфляційних нарахувань та 3% річних становлять, відповідно, 26061,00 грн. та 1689,04 грн. (а.с.4,5).

Господарським судом перевірено нарахування позивачем інфляційних збитків та встановлено, що правильною та законною сумою інфляційних є 16869,58 грн.

Щодо заявленої суми 3% річних, господарський суд не знаходить підстав для її задоволення, оскільки позивачем не наведено обґрунтованого розрахунку заявленої суми, зокрема, не зазначено періоду, за який здійснено нарахування річних та не виконано вимог суду щодо подання обґрунтованого розрахунку заявленої суми річних.

Крім того, представник позивача в судовому засіданні зазначив, що не наполягає на стягненні з відповідача 3% річних.

Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до ст.ст.525 і 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Станом на день вирішення спору, отримані від позивача кошти в сумі 30000,00 грн. відповідачем не повернуті, що підтверджується довідкою позивача станом на 23.09.15р. (а.с.31), підписаним позивачем актом звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.14р. (а.с.32) та іншими матеріалами справи.

Відповідач позов не оспорив, своїм правом на участь в судовому розгляді справи не скористався, доказів повернення коштів позивачу не подав.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства і укладеного договору та такими, що підлягають частковому задоволенню - з відповідача стягується на користь позивача 30000,00 грн. попередньої оплати згідно договору № 16-07-13 на виконання окремих видів та комплексів робіт від 16.07.13р. та 16869,58 грн. інфляційних нарахувань.

В решті позову суд відмовляє у зв'язку з безпідставністю заявлених вимог.

Сплата судового збору покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, проживаючого: АДРЕСА_2, ідентифікаційний № НОМЕР_1:

- на користь Коростенського учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих, 11500, м.Коростень Житомирської області, вул.К.Лібкнехта 1, ідентифікаційний код 03967636 - 30000,00 грн. попередньої оплати згідно договору № 16-07-13 на виконання окремих видів та комплексів робіт від 16.07.13р. та 16869,58 грн. інфляційних нарахувань.

3. В решті позову відмовити.

4. Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, проживаючого: АДРЕСА_2, ідентифікаційний № НОМЕР_1:

- в доход державного бюджету України (№ доходного рахунку щодо сплати судового збору 3002, МФО 811039, Банк одержувача ГУДКСУ у Житомирській області, одержувач УДКСУ у м.Житомирі (м.Житомир), 22030001, код ЄДРПОУ суду 03499916, код одержувача 38035726, призначення платежу - судовий збір, код 03499916 - 1482,78 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 24.09.15

Суддя Гансецький В.П.

Друк: 3 прим.:

1 - у справу,

2,3 - сторонам (рек. з повід. про вруч.).