ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2015 р. Справа №904/4375/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: судді Науменко І.М. доповідача

суддів: Вечірка І.О., Кузнецова В.О.,

секретар судового засідання: Петровська А.В.,

Представники сторін:

Представники сторін в судове засідання не зявилися, які про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля, Дніпропетровська область, на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.07.2015р. у справі №904/4375/15

за позовом Публічного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Автоспецбуд

про тлумачення умов договору,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 21.07.2015р. (суддя Манько Г.В.) у справі №904/4375/15 в задоволенні позовних вимог відмовлено. Судові витрати покладено на позивача.

Мотивуючи прийняття зазначеного вище судового рішення, місцевий господарський суд виходив з відсутності правових підстав для задоволення позову, у зв'язку із неможливістю подвійного тлумачення спірного пункту договору поставки.

Не погодившись з зазначеним вище рішенням, апелянт (позивач) звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій називає дане рішення неправомірним, з огляду на що за результатами апеляційного перегляду просить його скасувати та прийняти у справі нове рішення про задоволення позовних вимог, визначивши, що «Датою поставки вважається дата, вказана особисто представником покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих постачальником, про прийняття продукції в момент передачі продукції».

В якості обґрунтування викладених в апеляційній скарзі заперечень ПАТ ДТЕК Павлоградвугілля зазначає, що вимогу розтлумачити спірний пункт договору поставки він вважає способом виконання сторонами умов правочину.

В свою чергу, у відзиві на апеляційну скаргу ТОВ Автоспецбуд (відповідач) викладені в останній доводи щодо можливості подвійного тлумачення спірного пункту правочину вважає надуманими та спрямованими на ухилення від виконання зобовязань за договором.

У судове засідання уповноважені представники сторін не зявились, причини своєї відсутності не повідомили, про час та місце розгляду справи належним чином сповіщені. Враховуючи наведене, з огляду на достатність наявних у справі доказів для повного та всебічного вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності уповноважених представників сторін за наявними у справі матеріалами, згідно вимог ст.75 ГПК України.

Отже, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, колегією суддів встановлено наступне.

11.02.2013р. між ТОВ Автоспецбуд (відповідач, постачальник) та ПАТ ДТЕК Павлоградвугілля (позивач, покупець) був договір поставки №14-16/233-КП (далі договір).

В предметі Договору зазначено: "В порядке и на условиях предусмотренных настоящим Договором, Поставщик обязуется поставить в собственность Покупателя продукцию и/или оборудование производственно-технического назначения (в дальнейшем продукцию), в ассортименте, количестве, в сроки, по цене и с качественными характеристиками, согласованными Сторонами в настоящем Договоре и Спецификациях, являющихся неотъемлемыми частями к настоящему Договору".

Пункти 4.3 та 4.4 Договору мають наступний зміст: "В доказательство поставки Поставщик обязан представить Покупателю следующие товаросопроводительные документы: счет-фактуру; налоговую накладную; соответствующие товаросопроводительные накладные: расходную накладную, товаротранспортную накладную; сертификат качества (в случае если данный документ предусмотрен к данному виду продукции) и/или паспорт или иная техническая документация, предусмотренная к данному виду Продукции (необходимость предоставления оговорить в Спецификации); сертификат соответствия (в случае, если продукция подлежит обязательной сертификации (необходимость предоставления оговорить в Спецификации); инструкцию (руководство) по эксплуатации (в случае, если данный документ предусмотрен); техническую документацию, предусмотренную п. 2.3 настоящего Договора.

В случае поступления Продукции без товаросопроводительной документации, что повлечет невозможность осуществить приемку по количеству и/или качеству и/или комплектности, Покупатель имеет право отказаться от приемки поступившей партии и, по своему усмотрению, возвратить Продукцию Поставщику или принять ее на хранение. Поставщик обязан возместить Покупателю расходы, связанные с хранением партии Продукции или Продукции в течение 5 (пяти) банковских дней, следующих за днем получения счета. Датой поставки считается дата, указанная представителем Покупателя на соответствующих товаросопроводительных документах, предоставленных Поставщиком, о приемке Продукции".

Проте, в травні 2015р. ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою про тлумачення п.4.4. договору поставки №14-16/233-КП від 11.02.2014р. "Датою поставки вважається дата, вказана представником покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих постачальником, про прийняття продукції", виходячи із буквального значення слів та виразів, визначивши, що датою поставки вважається дата, вказана саме представником покупця на товаросупровідних документах, яким є видаткова накладна, а не дата оформлення цього документу.

Саме за результатами розгляду позовних вимог про тлумачення п.4.4. договору поставки №14-16/233-КП від 11.02.2014р. господарським судом Дніпропетровської області було прийнято рішення від 21.07.2015р. про відмову у позові, що є предметом апеляційного перегляду.

Отже, вирішуючи питання щодо відповідності оскаржуваного судового рішення вимогам чинного законодавства України, колегія суддів виходила з наступного:

Так, відповідно до ст.213 Цивільного кодексу України, зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.

Якщо буквальне значення слів і понять, а також, загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

В свою чергу, відповідно до вимог ст.637 Цивільного кодексу України, тлумачення умов договору здійснюється відповідно до ст.213 цього Кодексу. У разі тлумачення умов договору можуть враховуватися також типові умови (типові договори), навіть якщо в договорі немає посилання на ці умови.

Отже, як вбачається з аналізу наведених вище норм права, підставою для тлумачення судом угоди є наявність спору між сторонами угоди щодо її змісту, невизначеність і незрозумілість буквального значення слів, понять і термінів тексту всієї угоди або її частини, що не дає змогу з'ясувати дійсним зміст угоди або її частини, а волевиявлення сторони правочину не дозволяє однозначно встановити її намір, тлумачення не може створювати, а лише розяснює існуючи умови угоди.

Тобто, на вимогу однієї або двох сторін договору суд може постановити рішення про тлумачення змісту цього договору без зміни його умов.

Разом з цим, дослідивши усі обставини справи, суд попередньої інстанції вірно встановив неможливість повійного тлумачення п.4.4 договору поставки №14-16/233-КП від 11.02.2014р., відсутність у спірному пункті договору незрозумілих слів, понять, термінів, які не дають змоги зясувати дійсні наміри сторін при його підписанні, що є необхідною умовою для тлумачення правочину, відповідно до ст.213 Цивільного кодексу України.

Більш того, як встановлено апеляційним господарським судом під час апеляційного провадження у справі, договір поставки №14-16/233-КП від 11.02.2013р. був укладений сторонами у відповідності до вимог ст.ст.368, 639 Цивільного кодексу України, зокрема, на момент укладення правочину сторонами в належній формі було досягнуто згоди з усіх його істотних умов, договір підписаний сторонами та скріплений печатками.

Окрім того, наявними у справі первинними документами (а.с.19-22) підтверджений факт неодноразового здійснення поставки продукції за даним договором та навіть існування господарського спору за позовом ТОВ Автоспецбуд (постачальник) до ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" (покупець) про стягнення заборгованості боргу за поставку продукції договором поставки №14-16/233-КП від 11.02.2013р. (а.с.23-25).

В той же час, метою тлумаченням правочину є з'ясування змісту його окремих частин, який складає права та обов'язки сторін. Тобто, тлумачення слід розуміти, як спосіб можливості виконання сторонами умов правочину, у зв'язку з чим тлумачення договору можливе лише до початку виконання сторонами його умов.

З огляду на встановлені вище фактичні обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги у даній справі стосуються не тлумачення умов договору, а зводяться до надання судом правової оцінки реквізитам первинних документів, наслідком чого має стати підтвердження факту наявності чи/або відсутності господарської операції (поставки товару), що предметом спору у справі №904/4375/15 не являється. Слід зазначити, що правову оцінку наведеним вище фактам має надавати господарський суд у іншій справі, а саме, про стягнення спірної заборгованості за договором поставки.

(Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України в своїй постанові від 26.04.2012р. у справі №3/245).

Враховуючи наведене вище, викладені в апеляційній скарзі заперечення в ході апеляційного провадження свого підтвердження не знайшли, виявились безпідставними та спростованими наявними у справі доказами. Натомість, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.07.2015р. у справі №904/4375/15 прийнято у відповідності з вимогами чинного законодавства України, у зв'язку з чим передбачені ст.104 ГПК України підстави для його зміни чи/або скасування у апеляційної інстанції відсутні.

З огляду на результат вирішення спору, судові витрати, у тому числі витрати на апеляційне оскарження, покладаються на позивача, відповідно до приписів ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.101, 103-105 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.07.2015р. у справі №904/4375/15 залишити без змін.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля, Дніпропетровська область, залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 01.10.2015р.

Головуючий суддя І.М. Науменко

Суддя І.О. Вечірко

Суддя В.О. Кузнецов