ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2015 р.Справа № 915/1187/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Петрова М.С.

при секретарі судового засідання: Полінецька В.С.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК"

на рішення господарського суду Миколаївської області від " 04" серпня 2015 року, повний текст якого складено та підписано " 06" серпня 2015 року

по справі № 915/1187/15

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК"

до відповідача Приватного підприємства інжерено-будівельної фірми "ТЕЗА-А"

про стягнення 25 610,84 грн.

В С Т А Н О В И В :

06.07.2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі по тексту - позивач) звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Приватного підприємства інжерено-будівельної фірми "ТЕЗА-А" (далі по тексту - відповідач) відповідно до якої просив стягнути заборгованість у сумі 25 610,84 грн., з яких 10 000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 1 980,00 грн. борг з комісії, 7 940,00 грн. - відсотки за користування кредитом, 5 690,84грн. - пені та витрати по сплаті судового збору.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем укладеного між сторонами Договору банківського обслуговування № б/н від 19.04.2011 року, на підставі заяви про відкриття поточного рахунку, а саме в частині неповернення відповідачем кредитних коштів, у зв'язку з чим позивачем були нараховані відсотки за користування кредитом, пеня та комісія відповідно до умов та правил надання банківських послуг.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 04.08.2015 року по справі № 915/1187/15 (суддя Коваль Ю.М.). Позов публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК" задовільний частково. Стягнуто з приватного підприємства інженерно-будівельної фірми "ТЕЗА-А", на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК", грошові кошти в загальній сумі 22187 (двадцять дві тисячі сто вісімдесят сім) грн. коп., із яких: 10000 (десять тисяч) грн. - заборгованість з повернення кредитних коштів; 7307 (сім тисяч триста сім) грн. - заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом; 1980 (одна тисяча дев'ятсот вісімдесят) грн. - заборгованість зі сплати комісії за користування кредитом; 2900 грн. (дві тисячі дев'ятсот) грн. - пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; а також грошові кошти на відшкодування судових витрат у справі з оплати позовної заяви судовим збором у сумі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Такий висновок суду мотивований тим, що відповідач за отриманий від позивача кредит не виконував умови Договору, не повертав вчасно кредитні кошти та не виконував свої зобов'язання, позивачем це встановлено та підтверджено відповідними доказами, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості з урахуванням відсотків за користування чужими коштами, комісії за користування кредитом та пені, є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню частково. Крім того судом самостійно розрахована сума відсотків, розмір пені.

Не погоджуючись із зазначеним вище рішенням місцевого господарського суду, ПАТ Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення в частині зменшення розміру заборгованості по процентам та пені, задовольнити позов в цій частині в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін. Скаржник в своїх доводах та запереченнях посилається на те, що суд частині зменшення пені та відсотків не перевірив всі обставини справи, не дав належну правову оцінку доказам, порушив та невірно застосував норми чинного законодавства, у зв'язку з чим виніс незаконне і необґрунтоване рішення, яке не відповідає обставинам справи і вимогам закону.

За твердженням апелянта, відповідач підписуючи заяву про відкриття поточного рахунку надав згоду на встановлення змінюваної процентної ставки та подальшу її зміну. Крім того, банк належним чином повідомив відповідача про підвищення процентної ставки.

Крім того скаржник зазначив, що застосування місцевим господарським судом положень ч.3 ст.551 ЦК та п.3 ст.83 ГПК України є неправомірним до даних правовідносин.

Представники сторін в судове засідання 24.09.2015 року не з'явились без поважних причин, про причини неявки суд не повідомили, будь-яких клопотань не заявляли, хоча були належним чином повідомленні про час та місце слухання справи, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями б/н, реєстром на відправку рекомендованої пошти, а тому судова колегія вважає за можливе розглянути справу за їх відсутністю.

Так, з наявних в матеріалах справи поштових повідомлень, які були повернути відділом поштового зв'язку з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.115-116) вбачається, що відповідач - ПП інжерено-будівельної фірми "ТЕЗА-А" не знаходиться за своєю юридичною адресою: 54015, м. Миколаїв, б-р Брузький, 13, що вказана у всіх наявних матеріалах справи, а тому ухвала про призначення розгляду даної справи в суді була повернута без вручення адресату. Ухвала Одеського апеляційного господарського суду також була направлена 26.08.2015 року відповідачу на зазначену вище його юридичну адресу, про що свідчать штамп відділу канцелярії суду на зворотній стороні ухвали та реєстр на відправку рекомендованої пошти. Однак на момент розгляду апеляційної скарги, поштове повідомлення не було повернуто відділом поштового зв'язку до суду.

Відповідно до п.4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році" від 02.06.2006 року № 01-8/1228 з останніми змінами від 08.04.08 року, до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками „адресат вибув", „адресат відсутній" і т.п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Відповідно до п.3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 64 Господарського процесуального кодексу України, ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місяця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Отже, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутністю представника ПП інжерено-будівельної фірми "ТЕЗА-А".

21.09.2015 року через канцелярію суду від представника позивача надійшли пояснення до апеляційної скарги, відповідно до яких просив задовольнити апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" у повному обсязі.

Розглянувши та перевіривши матеріали справи і апеляційну скаргу та пояснення до неї, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла до наступного.

Відповідно до приписів ст.101 ГПК України апеляційна інстанція не зв'язана доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, а згідно до приписів ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна належними і допустимим доказами довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень.

Як встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджено в ході апеляційного провадження, Відповідачем - Приватним підприємством інжерено-будівельної фірми "ТЕЗА-А" - 19.04.2011 року було подано ПАТ КБ "Приватбанк" та підписано заяву про відкриття поточного рахунку (а.с.34).

У даній Заяві зазначено, що підписавши цю заяву Відповідач згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по Розрахунковим карткам, розташованим на сайті банку, тарифами банку, які разом з цією заявою та карточками зі зразками підписів і відбитком печатки складають Договір банківського обслуговування.

Банк при наявності і вільних грошових ресурсів здійснює обслуговування кредитного ліміту за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, про розмір якого банк повідомляє клієнта на свій розсуд або у письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банку та клієнта. Порядок встановлення, зміни ліміту, погашення заборгованості та розмір процентної ставки за використання кредитного ліміту регламентується Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, розташованих в сеті Інтернет на сайті Банку, які разом з цією анкетою (заявою) складають Договір банківського обслуговування.

Підписавши заяву Банк та клієнт приєднуються і зобов'язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, тарифах банку - Договору банківського обслуговування в цілому. Відносини між банком та клієнтом можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку.

Умови та Правила надання банківських послуг, розміщені на офіційному сайті Позивача ПАТ Комерційний банк "ПриватБанк", що діє на підставі Банківської Ліцензії.

Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам.

Отже, враховуючи вищевикладене, заява про відкриття поточного рахунку зі зразками підписів та відбитком печатки разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку складають Договір банківського обслуговування № б/нвід 19.04.2011 року.

Згідно із Договором банківського обслуговування від 19.04.2011 року, відповідачу було відкрито поточний рахунок № 6436 для надання йому кредитного ліміту.

Згідно до наявній у матеріалах справи виписки по рахунку № 6436 (а.с.53), підтверджується, що Банк виконував свої зобов'язання за Договором банківського обслуговування, щодо надання на поповнення обігових коштів та здійснення поточних платежів Клієнту, в межах кредитного ліміту шляхом проведення його платежів зверх залишку коштів на поточному рахунку Клієнта.

Відповідно до п.3.18.1.1 Умов та правил надання банківських послуг, кредитний ліміт на поточний рахунок (далі - "Кредит") надається на поповнення обігових коштів і здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту (далі - "Ліміт"). Про розмір ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банка та Клієнта.

Пунктом 3.18.1.3 зазначених вище Умов визначено, що кредит надається в обмін на зобов'язання Клієнта з повернення кредиту, сплаті відсотків та винагороди.

Пунктом 3.18.1.8 Умов передбачено, що проведення платежів Клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться Банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, чи у будь-якій іншій формі - "Угода").

Пунктом 3.18.1.6. Умов визначено, що ліміт може бути змінений Банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами Банку. Підписавши Угоду, Клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться Банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і Клієнта.

Пунктом 3.18.6.1 Умов визначено, що обслуговування кредитного ліміту на поточному рахунку Клієнта здійснюється з моменту подачі Клієнтом до Банку заяви на приєднання до "Умов та правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт - банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або у будь-якій іншій формі) та/або з моменту надання Клієнтом розрахункових документів на використання коштів у рамках кредитного ліміту в межах зазначених у них сум, і діє в обсязі перерахованих засобів до повного виконання зобов'язань сторонами.

Пунктом 3.18.4.1 Умов сторони визначили, що за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня Клієнт виплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом (диференційована процентна ставка).

Порядок розрахунків за користування кредитом затверджений умовами пункту 3.2.1.4. Так, відповідно до п. 3.18.4.1.1 Умов за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнуління дебетового сальдо в одну з дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця (далі - "період, в який дебетове сальдо підлягає обнулінню"), розрахунок відсотків здійснюється за процентною ставкою в розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

Згідно до п. 3.18.4.1.2 Умов при не обнулінні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулінню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, Клієнт виплачує Банку за користування кредитом відсотки в розмірі 24% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулінню.

Пунктом 3.18.4.1.3 зазначених Умов визначено, що у разі непогашення кредиту впродовж 90 днів з дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання Клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними.

Цим же пунктом Умов передбачено, що при порушенні Клієнтом будь-якого грошового зобов'язання, Клієнт сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі 48% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення Клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права Банку на встановлення іншого строку повернення кредиту, передбаченого Умовами і правилами надання банківських послуг, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі 0,1315% від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язань.

Відповідно до п. 3.18.4.1.4 Умов під "непогашенням кредиту" мається на увазі не виникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня.

Пунктом 3.18.4.9 Умов визначено, що розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається.

Згідно до п.3.18.4.4 Умов, Клієнт сплачує Банку винагороду за використання Ліміту відповідно до п.п.3.18.1.6, 3.18.2.3.2, 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існував на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг.

Відповідно до п. 3.18.4.10 Умов при несплаті винагороди, відсотків у відповідні строки, вони вважаються простроченими.

За умовами п. 3.18.2.3.4 Умов Банк має право при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбаченого Умовами, змінити умови кредитування, вимагати від Клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за кредитом в повному обсязі.

Таким чином, за твердження позивача, у зв'язку з несвоєчасним виконанням укладеного Договору банківського обслуговування від 19.04.2011 року станом на момент звернення до суду, за відповідачем обліковується заборгованість на загальну суму 25 610,84 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 10 000,00 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 7 940,00 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 5 690,84 грн., заборгованості по комісії - 1 980,00 грн.

З розрахунку (а.с.51-53) вбачається, що позивачем нараховувались відповідно до Правил у загальній сумі 7 940,00 , за прострочення заборгованості за кредитом в сумі 10 000,00 грн. наступними періодами:

- з 26.09.2013 року по 02.12.2013 року за процентною ставкою 24 % (п.3.18.4.1.2 Умов);

- з 02.12.2013 року по 31.06.2014 року за процентною ставкою 48 % (п.3.18.4.1.3 Умов);

- з 01.07.2014 року по 15.04.2015 року за процентною ставкою 56 % (п.3.18.4.1.2 Умов).

Заборгованість по комісії позивачем нарахована у відповідності до умов п.3.18.4.4 за період з 01.07.2013 року по 01.03.2015 року у сумі 1980,00 грн.

Сума пені у розмірі 5 690,84 грн. за несвоєчасне виконання умов договору нарахована позивачем у відповідності до п.3.18.5.1 Умов за період з 02.08.2013 року по 15.04.2015 року.

20.03.2015 року Банк звернувся до Приватного підприємства інжерено-будівельної фірми "ТЕЗА-А" з претензією, згідно з якою просило негайно з моменту отримання претензії перерахувати 29 087,24 грн. заборгованості за кредитним договором. Дана претензія надіслана позивачем поштою (а.с.55-56).

Між тим, така претензія відповідачем залишена без відповіді та задоволення, що і стало підставою для звернення ПАТ Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до суду з відповідним позовом.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції відносно зменшення пені відповідно до п.3 ст.83 ГПК та заборгованості по процентам за користування кредитом. Також перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, Одеський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.1066, 1067 Цивільного кодексу України для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами укладається договір банківського рахунка, за яким банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам. Банк не має права відмовити у відкритті рахунка, вчинення відповідних операцій за яким передбачено законом, установчими документами банку та наданою йому ліцензією, крім випадків, коли банк не має можливості прийняти на банківське обслуговування або якщо така відмова допускається законом або банківськими правилами.

Приписи ст.634 Цивільного кодексу України, положення п. 3.18.1.16 Умов та правил надання банківських послуг, підписавши 21.02.2011року Заяву про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів і відбитку печатки, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг (що розміщені на сайті банку), в тому числі з Умовами та правилами обслуговування по розрахунковим картам, Тарифами банку, складають Договір банківського обслуговування, відповідач приєднався до Договору банківського обслуговування в цілому та зобов'язався виконувати умови договору.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

За умовами ст.ст. 526, 525 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом

Якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ( ст. 530 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Господарський суд Миколаївської області дійшов до вірного висновку, з яким погоджується апеляційна інстанція, що за своєю правовою природою договір банківського обслуговування від 19.04.2011 року в частині встановлення та обслуговування кредитного ліміту, є кредитним договором.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ст. 1048 Цивільного кодексу України).

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За умовами ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач належним чином та у повному обсязі зобов'язання за договором, в термін, передбачений договором не виконав. Доказів погашення суми заборгованості у повному обсязі до матеріалів справи не надано, таким чином за відповідачем наявна заборгованість за кредитом в сумі 10 000,00 грн., на яку нараховані відповідно до зазначених вище Умов банківського обслуговування проценти за користування кредитом, пені та комісії.

Відповідно до ст.ст.610-611 Цивільного кодексу України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), є його порушенням, у разі якого настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (ч.1ст.550 Цивільного кодексу України). Сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі (ч. 1 ст. 552 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 3.18.5.4 Умов, нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов'язання повинно бути виконано клієнтом.

Враховуючи викладене, судова колегія повністю погоджується з висновком місцевого господарського суду, щодо зменшення розміру пені до 2900 грн.

Так, статтею 83 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право: зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно із ст.233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Підпунктом 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Отже, місцевим господарським судом при вирішенні питання про застосування свого права зменшити розмір неустойки, вірно враховано те, що в основу розрахунку пені за прострочення сплати відсотків за користування кредитом, Банком покладено суму процентів, яка була нарахована у більшому розмірі ніж передбаченими сторонами Умовами, які діяли на момент укладання Договору від 19.04.2011 року.

Колегія суддів також погоджується із здійсненим позивачем розрахунком процентів за користування кредитними коштами та зазначає, що в суді апеляційної інстанції позивачем також не доведено, що відповідачем надано згоду на зміну процентних ставок, передбачених п.п. 3.2.1.4.1.3, 3.2.1.4 Умов в редакції з 01.07.2014 року, у зв'язку з чим Банк безпідставно застосував 56% річних, які діяли з 01.07.2014 року.

Посилання скаржника на те, що відповідача було повідомлено про підвищення процентної ставки починаючи з 01.07.2014 року через електрону систему Приват 24, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с.69). не приймається колегією суддів як належний доказ в розумінні ст.33-36 ГПК України.

Таким чином, судова колегія вважає, що усі доводи, заперечення та вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК", викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, безпідставними та підлягають відхиленню з підстав, викладених в мотивувальній частині постанови.

Вищезазначене повністю спростовує доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, на підставі чого судова колегія дійшла до висновку про правомірність та обґрунтованість винесеного місцевим господарським судом рішення про часткове задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк".

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Миколаївської області від 04.08.2015 року по справі № 915/1187/15 відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи, підстави для його скасування або зміни відсутні, а тому воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" - без задоволення.

Керуючись статтями 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Миколаївської області від „04" серпня 2015 року по справі № 915/1187/15 залишити без змін.

Постанова в порядку статті 105 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови

складено „25" вересня 2015 року

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк

Суддя М.С. Петров