ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2015 р.Справа № 922/4993/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Кролівець М.О.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Харкові, м. Харків
до Концерну "Харківський канатний завод" м. Харків
про стягнення коштів в розмірі 587303,23 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Ляшенко К.В.,

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Харкові, м. Харків (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача -Концерну "Харківський канатний завод" м. Харків про стягнення заборгованості в розмірі 587303,23 грн., з яких:

- 23933,36 грн. - заборгованість за простроченими процентами за період з 21.08.2012 по 11.08.2015 року (за кредитним договором № 68108К43 від 24.06.2008 року - 13492,78 грн. та за кредитним договором № 68108К52 від 20.08.2008 року - 10440,58 грн.);

- 563369,87грн. - заборгованість за нарахованою пенею за прострочені відсотки за період з 01.09.2014 по 11.08.2015 року у сумі 563369,87 грн. (за кредитним договором № 68108К43 від 24.06.2008 року - 317 642,95 грн. та за кредитним договором № 68108К52 від 20.08.2008 року - 245726,92 грн.).

Також позивачем заявлено до стягнення судовий збір у розмірі 11746,06 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором № 68108К43 від 24.06.2008 року та за кредитним договором № 68108К52 від 20.08.2008 року в частині повної та своєчасної сплати платежів, встановлених договорами; в якості правових підстав позову - на положення ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.09.2015 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на14.09.2015 року о 10:50 годині.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.09.2015 року розгляд справи було відкладено на 22.09.2015 року о 11:30.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав усні пояснення по суті спору.

Представник відповідача в призначене судове засідання не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення, яке міститься в матеріалах справи (арк.с. 54).

Відповідач не скористався своїми правами, наданими йому статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, на участь його представника в судовому засіданні, на спростування позовних вимог позивача, не надав суду доказів належного виконання договірних зобов'язань.

Беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, а також з огляду на те, сторони були попередженні про розгляд справи за наявними матеріалами у разі їх нез'явлення в засідання суду, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» (надалі - Банк) і Концерном «Харківський канатний завод» (далі - відповідач, ТОВ «ХКЗ») було укладено Генеральну угоду № 68108N13 від 18.08.2008 (далі - Генеральна угода) з загальним лімітом заборгованості 1 800 000,00 дол. США строком погашення до 17.08.2013 року.

В рамках Генеральної угоди було укладено:

- кредитний договір № 68108К43 від 24.06.2008 (надалі - Кредитний договір-1) з додатковими голами до нього на відкриття кредитної лінії з лімітом заборгованості 4 534 000,00 грн. з кінцевим терміном погашення кредиту 23.06.2010;

- кредитний договір № 68108К52 від 20.08.2008 (надалі - Кредитний договір-2) з додатковими угодами до нього на відкриття кредитної лінії з лімітом заборгованості 3 438 000,00 грн. з кінцевим терміном погашення 19.08.2010.

Кредитний договір-1 та Кредитний договір-2 (надалі - Кредитні договори).

Генеральною угодою №68108ШЗ від 18.08.2008. передбачено проведення Банком кредитних операцій в межах лімітів, визначених Генеральною угодою, на підставі та з урахуванням умов Кредитного договору, укладеного в рамках Генеральної угоди.

Згідно з п.п. 3.4.1. кредитних договорів Позичальник зобов'язаний погасити Кредит згідно з графіком зниження ліміту заборгованості за рахунок будь-яких грошових надходжень позичальника. Строки передбачені графіком зниження ліміту заборгованості за кредитною угодою, є обов'язковими.

Згідно з п.п. 3.5.1. кредитних договорів Позичальник сплачує Банкові проценти за користування Кредитом у Валюті кредиту і підлягають сплаті з 1 по 7 число кожного місяця, протягом цього періоду сплачуються проценти за попередній місяць.

Згідно з п.п. 4.1.1. кредитних договорів Позичальник сплачує Банкові плату за управління Кредитом. Плата за управління Кредитом нараховується за Період нарахування плати за управління Кредитом у національній валюті і підлягає сплаті щомісяця з 1 по 7 число місяця, наступного за розрахунковим.

У порушення зазначених умов Договору Відповідач зобов'язання за вказаним Кредитними договорами 1,2 належним чином не виконав, а саме не сплатив необхідні кошти для погашення заборгованості.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та статтею 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконати її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до частини 7 статті 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (стаття 1048 ЦК України).

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (стаття 1049 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до приписів статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 цього ж кодексу передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами статті 530 згаданого кодексу, зокрема, встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Порушенням зобов'язання, у відповідності до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, тобто - неналежне виконання.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за Кредитними договорами відповідач на даний час має заборгованість , яка складається з наступного:

- заборгованість за простроченими процентами за період з 21.08.2012 по 11.08.2015 року у сумі 23 933,36 грн., а саме:

а)за кредитним договором № 68108К43 від 24.06.2008 року - 13492,78 грн.;

б) за кредитним договором № 68108К52 від 20.08.2008 року - 10440,58 грн.

В зв'язку з несплатою Відповідачем платежів за Кредитними договорами у відповідності п.2.6.2. Кредитних договорів позивач набув права вимагати від Відповідача дострокового погашення Кредиту, процентів за користування Кредитом, комісій, зборів та інших належних до сплати платежів за Кредитними договорами.

Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

19.08.2011 Постановою господарського суду Харківської області Концерн «ХКЗ» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру в порядку ст. 51 ЗУ „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (справа № 5023/6837/11).

25.09.2011 року було пред'явлено претензію з кредиторськими вимогами Банку до Концерну «ХКЗ» в розмірі 10 632 528,54 грн.

04.10.2011року отримано повідомлення про результати розгляду вимог кредитора, кредиторські вимоги Банку визнані в повному обсязі.

20.08.2012 ухвалою господарського суду Харківської області провадження у справі про банкрутство припинено, мораторій скасовано.

Таким чином, з 21.08.2012 відновились нарахування відсотків та інших платежів за кредитними договорами.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за Кредитними договорами Позивачем була нарахована пеня за прострочені відсотки за період з 01.09.2014 по 08.2015 у сумі 563 369,87 гри., а саме :

а) за кредитним договором № 68108К43 від 24.06.2008 в сумі 317 642,95 грн.;

б) за кредитним договором № 68108К52 від 20.08.2008 в сумі 245 726,92 грн.

Пунктом 7.2. Кредитних договорів встановлено, що у разі невиконання зобов'язань згідно п.п. 3.4.1., 3.5.1. Відповідач сплачує Банку пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів у розмірі, зазначеному у п.3.4 Кредитних договорів.

Частиною 2 статті 343 Господарського кодексу України визначено, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як визначено у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

З огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Судом перевірений розрахунок, наданий позивачем та встановлено, що позивачем розрахунок пені здійснено без урахування положень зазначених норм законодавства, а саме нарахування пені здійснено за період з 01.09.2014 року по 11.08.2015 року (як за кредитним договором № 68108К43 від 24.06.2008 року так і за кредитним договором № 68108К52 від 20.08.2008 року), замість шести місяців, як передбачено діючим законодавством України, а тому, суд здійснивши розрахунок нарахованої пені, у відповідності до положень ст. 232 ГПК України, знаходить правові підстави часткового задоволення пені у розмірі:

- за кредитним договором № 68108К43 від 24.06.2008 року у сумі 110442,49 грн.;

- за кредитним договором № 68108К52 від 20.08.2008 року у сумі 85437,69 грн.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Наведені законодавчі приписи та установлені фактичні дані щодо невиконання Відповідачем взятих на себе зобов'язань по поверненню кредиту та сплати штрафних санкцій за його користування у розмірі та у строк, встановлений договором, дають підстави для висновку суду про правомірність позовних вимог та частковому задоволенню позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 49 ГПК України та постановою № 18 від 26.12.2011 р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції". Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 509, 525, 526, 530, 610, 611, 612, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 173,193 ГК України, ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Концерну "Харківський канатний завод" (61020, м. Харків, вул.Китаєнка, 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Харкові (61057, м. Харків, вул. Чернишевського, 11, п/р в філії АТ "Укрексімбанк" в м. Харкові, МФО 351618, ) 13492,78 грн. - заборгованість за простроченими процентами за кредитним договором № 68108К43 від 24.06.2008 року; 10440,58 грн. - заборгованість за простроченими процентами за кредитним договором № 68108К52 від 20.08.2008 року; пеню за кредитним договором № 68108К43 від 24.06.2008 року у сумі 110442,49 грн.; пеню за кредитним договором № 68108К52 від 20.08.2008 року у сумі 85437,69 грн. та судовий збір у розмірі 4396,26 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 25.09.2015 р.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Суддя Л.С. Лаврова