ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.09.2015 Справа № 920/1078/15

За позовом: Конотопського міжрайонного прокурора Сумської області в інтересах держави в особі Служби автомобільних доріг у Сумській області, м. Суми;

до відповідачів: 1. Глухівської районної державної адміністрації Сумської області, м. Глухів, Сумська область;

2. Спільного українсько-чеського підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «PST Україна», смт. Гоща, Рівненська область;

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних

вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1. Реєстраційна служба Глухівського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, м. Глухів, Сумська область;

2. Управління Держземагентства у Глухівському районі Сумської області, м. Глухів, Сумська область;

про визнання незаконним та скасування розпорядження райдержадміністрації, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки,

СУДДЯ КОВАЛЕНКО О.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність №11-2/361 від 15.04.2015 р.;

Від відповідачів: 1. не зявився;

2. ОСОБА_2, довіреність №01-07/2015 від 01.07.2015 р.;

Від третіх осіб: 1., 2 не зявились;

Прокурор: Васянович М.В.

При секретарі судового засідання Саленко Н.М.

Суть спору: прокурор просить суд поновити строк позовної давності для звернення з позовом до суду; визнати незаконним та скасувати розпорядження Глухівської РДА №447 від 21.09.2006 р. «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Глухівській районній державні адміністрації для подальшого надання в оренду на конкурентних засадах для комерційного використання на території Сопицької сільської ради»; визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 0,01 га (кадастровий номер :04:003:0107), розташованої на території Сопицької сільської ради Глухівського району Сумської області, укладений 20.10.2006 р. між Глухівською районною державною адміністрацією та Спільним українсько-чеським підприємством Товариством з обмеженою відповідальністю «PST Україна», а також зобовязати відповідача 1 звільнити земельну ділянку площею 0,01 га (кадастровий номер :04:003:0107), розташовану на автошляху Кіпті-Бачівськ біля пункту пропуску «Бачівськ» на території Сопицької сільської ради Глухівського району Сумської області.

Позивач подав суду письмові пояснення №11-2/927 від 21.09.2015 р. з додатковим обґрунтуванням позовних вимог. Представник позивача позовні вимоги в судовому засіданні підтримав у повному обсязі.

Відповідач 1 в письмовому відзиві №01-48/1857 від 24.07.2015 р. проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що спірне розпорядження прийнято головою Глухівської районної державної адміністрації у відповідності з вимогами діючого законодавства.

Відповідач 2 в письмовому відзиві №19-08/2015 від 19.08.2015 р. проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що позивач з 2010 р. знав про використання відповідачем 2 орендованої земельної ділянки у звязку з чим просить суд застосувати строки позовної давності до вимог позивача і прокурора у звязку з їх пропуском та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Крім того, зазначив, що ані проект землеустрою, ані спірне розпорядження не містять посилань на те, що виділення земельної ділянки та передача її в оренду для СП ТОВ «PST Україна» відбувалось за рахунок земель, що перебувають в постійному користуванні позивача згідно державного акту на право постійного користування землею серії СМ №0033, виданого 25.01.2001 р.

Відповідач 2 у клопотанні №19-08/2015-01 від 19.08.2015 р. просить суд призначити судову земельно-технічну експертизи, на вирішення якої поставити таке питання: «Чи існує накладення земельної ділянки загальною площею 8,2572 га (кадастровий номер :01:002:0001), що розміщена на території Сопицької сільської ради Глухівського району Сумської області і перебуває в постійному користуванні Адміністрації автомобільних доріг в Сумській області згідно державного акту на право постійного користування землею Серії СМ №0033, виданого 25.01.2001 року та земельної ділянки загальною площею 0,01 га (кадастровий номер :04:003:0107), що розміщена на території Сопицької сільської ради Глухівського району Сумської області і перебуває в оренді СП ТОВ «PST Україна» згідно договору оренди землі від 20.10.2006 р., який зареєстровано у Глухівському районному відділі Сумської регіональної філії «Центр Державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель 23.10.2006 р. вчинено запис за №43. Проведення експертизи доручити Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз імені заслуженого професора ОСОБА_3.

Представник позивача та прокурор заперечують проти задоволення клопотання.

Суд вважає клопотання відповідача 2 необгрунтованим і таким, що задоволенню не підлягає, оскільки на запит суду Головне управління Держгеокадастру у Глухівському районі Сумської області надало відповідь №125 від 10.09.2015 р., в якій зазначило, що відповідно до графічного матеріалу з системи NKS земельна ділянка загальною площею 0,01 га (кадастровий номер :04:003:0107) ), що розміщена на території Сопицької сільської ради Глухівського району Сумської області і перебуває в оренді СП ТОВ «PST Україна» накладується на земельну ділянку державної власності загальною площею 5,5213 га (кадастровий номер :04:003:0134), що розташована на території Сопицької сільської ради за межами населеного пункту. Крім того, з самого розпорядження голови Глухівської РДА №447 від 21.09.2006 р. вбачається, що була вилучена земельна ділянка загальною площею 0,01 га, розташована біля прикордонного пункту-пропуску «Бачівськ» на території Сопицької сільської ради за межами населеного пункту, яка в подальшому була передана в оренду СП ТОВ «PST Україна».

Третя особа 1 в письмових поясненнях №154/03-10 від 09.09.2015 р. зазначила, що законодавством у сфері державної реєстрації прав не встановлено правонаступництва органів державної реєстрації прав у зазначеній сфері, тобто переходу прав і обовязків від підприємств БТІ, органів земельних ресурсів або інших органів, які до 01.01.2013 р. проводили реєстрацію речових прав, розгляд справи просить суд здійснювати за відсутності її представника.

Третя особа 2 в поясненнях №9-28-0.3-2655/2-15 від 20.07.2015 р., в яких зазначено, що на вимогу прокурора нею було надано всі документи, що стосуються розгляду даної справи, інші документи у неї відсутні, просить здійснювати розгляд справи за відсутності її представника.

Представники відповідача 1, третіх осіб в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, тому відповідно до вимог ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача 2 і прокурора, суд встановив:

Статтею 121 Конституції України передбачено, що на органи прокуратури покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді, у випадках, визначених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на момент звернення в суд з позовом) представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (ч. 3 цієї ж статті).

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 р. № 3-рп/99 та ст. 1 постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 23.02.2012 р. №7 «Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам» під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах», зазначеним у частині другій ст.2 ГПК України, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Згідно Указу Президента України від 13.04.2011 р. №456/2011 «Про Положення про Державне агентство автомобільних доріг України» Служба автомобільних доріг України у Сумській області є правонаступником Державної служби автомобільних доріг України.

03.09.2014 р. до Конотопського прокурору з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері звернулась Служба автомобільних доріг у Сумській області (вих. 11-2/1033) з проханням провести перевірку законності вилучення земельних ділянок у смузі відводу автомобільної дороги М-02 Кіпті-Глухів-Бачівськ на території Сопицької сільської ради Глухівського району Сумської області з причини встановлення факту незаконного зменшення площі цих земельних ділянок.

Відповідно до постанови про проведення перевірки від 09.09.2014 р. Конотопською прокуратурою з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері проведено відповідну перевірку, за наслідками якої встановлено численні порушення норм діючого законодавства та наявність підстав для звернення в господарський суд з позовом про захист прав позивача.

Таким чином, судом встановлено наявність законних підстав для звернення прокурора з позовом в інтересах держави в особі Служби автомобільних доріг у Сумській області.

З Державного акту на право постійного користування землею серії СМ №0033 від 25.01.2001 р. вбачається, що відповідно до рішення 13 сесії 23 скликання Сопицької сільської ради народних депутатів від 10.11.2000 р. Адміністрації автомобільних доріг в Сумській області (Службі автомобільних доріг в Сумській області) було надано у постійне користування земельну ділянку загальною площею 8,2572 га для розміщення Державної магістральної автомобільної дороги М-02 Кіпті-Глухів-Бачівськ /а.с. 20/.

Розпорядженням голови Глухівської районної державної адміністрації № 447 від 21.09.2006 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки Глухівській районній державній адміністрації, для надання в оренду на конкурентних засадах для комерційного використання за рахунок земель державної власності, що знаходяться в постійному користуванні Служби автомобільних доріг у Сумській області біля прикордонного пункту-пропуску «Бачівськ», на території Сопицької сільської ради за межами населеного пункту.

Пунктом 2 вказаного розпорядження припинено право постійного користування земельною ділянкою Службі автомобільних доріг у Сумській області, загальною площею 0,01 га, розташованої біля прикордонного пункту-пропуску Бачівськ на території Сопицької сільської ради за межами населеного пункту, яка перебувала в постійному користуванні.

На підставі розпорядження голови Глухівської районної державної адміністрації № 447 від 21.09.2006 між Глухівською районною державною адміністрацією і Спільним українсько-чеським підприємством ТОВ «PST Україна» 20.10.2006 р. укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого відповідач 1 надав, а відповідач 2 прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для комерційного використання, яка знаходиться на території Сопицької сільської ради Глухівського району Сумської області за межами населеного пункту біля прикордонного пункту-пропуску «Бачівськ», загальною площею 0,01 га строком на 10 років.

Даний договір зареєстровано у Глухівському районному відділу Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель 23.10.2006 р. вчинено відповідний запис №43.

Крім того, спірна земельна ділянка була передана Спільному українсько-чеському підприємству ТОВ «PST Україна» відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки від 23.10.2006 р.

Таким чином, судом встановлено, що з 23.10.2006 р. земельна ділянка, загальною площею 0,01 га знаходиться у користуванні Спільного українсько-чеського підприємства ТОВ «PST Україна».

Прокурор та позивач мотивують свої вимоги тим, що розпорядження голови Глухівської РДА № 447 від 21.09.2006 р. суперечить нормам діючого законодавства, договір оренди землі, укладений на підставі даного розпорядження підлягає визнанню недійсним, а земельна ділянка підлягає звільненню з боку відповідача 2.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011 р. «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин», оскільки договір оренди укладається на виконання рішення органу місцевого самоврядування чи виконавчої влади, то без скасування таких рішень у встановленому законом порядку відсутні правові підстави для визнання відповідних договорів недійсними з підстав відсутності повноважень у відповідної місцевої ради чи органу виконавчої влади на затвердження проекту відведення та передачі спірної земельної ділянки в оренду.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 116 ЗК України (в редакції від 09.02.2006 р.) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом (п.5 ст. 116 ЗК України).

Статтею 141 Земельного кодексу України визначений чіткий перелік підстав припинення права користування земельною ділянкою, зокрема, такими підставами є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою та вилучення земельної ділянки у випадках, передбачений цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст. 122 Земельного Кодексу України районні державні адміністрації на їх території надають земельні ділянки із земель державної власності у постійне користування юридичним особам у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства, крім випадків, передбачених частиною сьомою цієї статті; в) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), крім випадків, визначених частиною сьомою цієї статті.

Судом встановлено, що Глухівська РДА передала спірну земельну ділянку для комерційного використання, що не відповідає меті надання земельних ділянок в оренду чи в користування в порядку ч.3 ст. 122 Земельного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 149 Земельного кодексу України земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади,

Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень (ч. 2 ст. 149 ЗК України).

Районні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства, крім випадків, визначених частиною дев'ятою цієї статті; в) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, лікарень, підприємств торгівлі тощо), крім випадків, визначених частиною дев'ятою цієї статті. (ч. 5 ст. 149 ЗК України).

Повноваження вилучати інші земельні ділянки за межами населених пунктів, відповідно до ч.6 ст. 149 ЗК України надані обласним державним адміністраціям.

Таким чином, суд дійшов до висновку про те, що Глухівська РДА розпорядженням №447 від 21.09.2006 р. перевищила свої повноваження щодо вилучення земельної ділянки з постійного користування Служби автомобільних доріг України у Сумській області.

Крім того, судом встановлено, що Служба автомобільних доріг у Сумській області не надавала згоди на вилучення спірної земельної ділянки в розумінні ст. 149 ЗК України.

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Зі змісту ч.1 ст. 215 ЦК України вбачається, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно ст. 207 ГК України господарське зобовязання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосубєктності), може бути визнано судом недійсним повністю або в частині.

Враховуючи те, що судом встановлена незаконність прийняття розпорядження №447 від 21.09.2006 р. головою Глухівської РДА, як прийнятого з перевищенням наданих Законом повноважень, суд дійшов до висновку про те, що договір оренди землі від 20.10.2006 р., який був укладений на підставі даного розпорядження, також підлягає визнанню недійсним.

Частиною 1 ст. 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до ч. 2 цієї ж статті у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Таким чином, вимога прокурора і позивача в частині зобовязання Спільного українсько-чеського підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «PST Україна» звільнити земельну ділянку площею 0,01 га, розташовану на території Сопицької сільської ради Глухівського району Сумської області, визнається судом правомірною та підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 53 ГПК України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Позивач та прокурор мотивують свої вимоги в частині поновлення строків позовної давності для звернення з даним позовом до суду тим, що відповідні порушення земельного законодавства з боку Глухівської районної державної адміністрації були виявлені під час здійснення роботи з державної реєстрації прав на нерухоме майно Службою автомобільних доріг у Сумській області у серпні-вересні 2014 р., а в подальшому і проведення перевірки Конотопським прокурором з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері у вересні 2014 р.

Відповідач 2, в свою чергу, просить суд звернути увагу на те, що позов заявлений після сплину строку позовної давності, оскільки позивач міг дізнатися про існування спірних розпорядження та договору оренди принаймні під час укладення 22.12.2011 р. договору №85/1 про встановлення земельного сервітуту між Службою автомобільних доріг у Сумській області і Спільним українсько-чеським підприємством ТОВ «PST Україна», згідно якого земельний сервітут встановлювався відносно земельної ділянки площею 0,0215 га за рахунок земель дорожнього господарства Служби автомобільних доріг України у Сумській області (право постійного користування), яка розташована: км 242+447 автодороги М-02 Кіпті-Глухів-Бачівськ на право розміщення малої архітектурної форми.

Відповідно до ст. 261 ЦК України та п. 4.1. Постанови пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013 р. «Про деякі питання практики застосування позовної у вирішенні господарських спорів» початок перебігу позовної давності визначається за правилами статті 261 ЦК України. Якщо у передбачених законом випадках з позовом до господарського суду звернувся прокурор, що не є позивачем, то позовна давність обчислюватиметься від дня, коли про порушення свого права або про особу, яка його порушила, довідався або мав довідатися саме позивач, а не прокурор. У таких випадках питання про визнання поважними причин пропущення позовної давності може порушуватися перед судом як прокурором, так і позивачем у справі.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Зі змісту ст. 261 ЦК України вбачається, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Проте, в матеріалах справи відсутні письмові докази того, що позивач чи прокурор якимсь чином був повідомлений чи знав про існування розпорядження голови Глухівської РДА №447 від 21.09.2006 р. та договору оренди землі від 20.10.2006 р. до серпня-вересня 2014 р., а отже суд визнає причини пропуску строку позовної давності для звернення в господарський суд поважною і відновлює пропущений строк.

Відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 44, 49 ГПК України судовий збір в рівних частинах покладається на відповідачів.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні клопотання Спільного українсько-чеського підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «PST Україна» №19-08/2015-01 від 19.08.2015 р. про призначення судової земельно-технічної експертизи відмовити.

2. Позов задовольнити.

3. Визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Глухівської районної державної адміністрації №447 від 21.09.2006 р. «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Глухівській районній державні адміністрації для подальшого надання в оренду на конкурентних засадах для комерційного використання на території Сопицької сільської ради».

4. Визнати недійсним договір оренди землі, укладений 20.10.2006 р. між Глухівською районною державною адміністрацією та Спільним українсько-чеським підприємством товариством з обмеженою відповідальністю «PST Україна».

5. Зобовязати Спільне українсько-чеське підприємство товариство з обмеженою відповідальністю «PST Україна» (35400, Рівненська область, смт. Гоща, вул. Рівненська, 76, код 21095660) звільнити земельну ділянку площею 0,01 га (кадастровий номер :04:003:0107), розташовану на автошляху Кіпті-Бачівськ біля пункту пропуску «Бачівськ» на території Сопицької сільської ради Глухівського району Сумської області.

6. Стягнути з Глухівської районної державної адміністрації Сумської області (41400, Сумська область, м. Глухів, вул. Києво-Московська, 43, код 04058108) в доход державного бюджету України (рахунок 3002, МФО 837013, , отримувач - УДКС у м. Суми (м. Суми), 22030001) 1 827 грн. 00 коп. судового збору.

7. Стягнути зі Спільного українсько-чеського підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «PST Україна» (35400, Рівненська область, смт. Гоща, вул. Рівненська, 76, код 21095660) в доход державного бюджету України (рахунок 3002, МФО 837013, , отримувач - УДКС у м. Суми (м. Суми), 22030001) 1 827 грн. 00 коп. судового збору.

8. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписано 23.09.2015 року.

Суддя ОСОБА_4