ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2015 р. Справа № 911/3666/15

Розглянувши матеріали справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд», м.Київ

До Публічного акціонерного товариства «Сімферопольський комбінат хлібопродуктів», м.Сімферополь, АРК

Про стягнення 1169900,60 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

За участю представників сторін:

Позивача ОСОБА_1

Відповідача не зявився

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд» до Публічного акціонерного товариства «Сімферопольський комбінат хлібопродуктів» про стягнення 1169900,60 грн.

Провадження у справі № 911/3666/15 було порушено ухвалою від 21.08.2015 року та призначено справу до розгляду на 08.09.2015 року.

Позов було прийнято Господарським судом Київської області у відповідності до ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207.

В судовому засіданні 08.09.2015 року позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання 08.09.2015 року не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав.

Судом враховано рекомендації Вищого господарського суду України, що викладені в інформаційному листі від 05.06.2014 року № 01-06/745/2014 «Про деякі питання практики застосування у судовій практиці Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», яким визначено, що неможливість надсилання будь-яких поштових відправлень на адресу учасників судового процесу, які знаходяться на тимчасово окупованих територіях України, підтверджується повідомленням від 04.04.2014 № 33-20.606 Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» про тимчасове призупинення приймання до пересилання поштових відправлень адресованих одержувачам населених пунктів Автономної Республіки Крим.

Тимчасове призупинення поштових відправлень одержувачам населених пунктів Автономної Республіки Крим також підтверджується доповідною запискою керівника апарату Господарського суду Київської області у справі.

Інформація про час і місце розгляду справи №911/3666/15 була розміщена на офіційному веб-порталі Господарського суду Київської області.

Відтак, суд здійснив всі заходи для належного повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи №911/3666/15.

За таких обставин суд розглядає справу у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані докази, господарський суд встановив:

06.02.2014 між Публічним акціонерним товариством «Аграрний фонд» (далі позивач, Покупець) та ТОВ «Айбари» (далі Постачальник) укладено біржовий договір поставки зерна врожаю 2014 року № 103Ф (далі Біржовий договір).

Відповідно до п. 1.1. Біржового договору Постачальник передає Покупцю у власність товар: 1100,000 тонн зерна пшениці мякої 4 класу, а Покупець зобовязується прийняти товар та оплатити його.

Пунктом 3.1 Біржового договору встановлено, що сума попередньої оплати складає 50 % вартості всього обсягу товару, виходячи з мінімальної інтервенційної ціни на момент укладення Біржового договору і становить 916850,00 грн.

Позивач - ПАТ «Аграрний фонд» у відповідності до п. 4.1 Біржового договору протягом пяти робочих днів з дня надходження на його адресу документів визначених в п. 2.5 Біржового договору, перерахував на поточний рахунок Постачальника суму попередньої оплати 916850,00 грн.

З метою належного виконання Біржового договору у відповідності до ст. 512 Цивільного кодексу України в даному зобовязанні було замінено кредитора, шляхом укладення 22.08.2014 року між ПАТ «Аграрний фонд» (Первісний кредитор) та ПАТ «Сімферопольський КХП» (Новий кредитор) договору про відступлення права вимоги № 54-06/14 (далі Договір відступлення), відповідно до умов якого ПАТ «Аграрний фонд» передає, а ПАТ «Сімферопольський КХП» приймає право вимоги, що належить ПАТ «Аграрний фонд» і стає кредитором за Біржовим договором поставки зерна врожаю 2014 року від 06.02.2014 року № 103Ф, укладеним між ПАТ «Аграрний фонд» та ТОВ «Айбари».

У свою чергу ПАТ «Сімферопольський КХП» відповідно п.п. 2.1-2.2 Договору відступлення протягом 4 календарних днів після його підписання мав сплатити ПАТ «Аграрний фонд» компенсацію у розмірі 916850,00 грн.

Відповідно до п. 5.1. Договору про відступлення права вимоги передбачено, що договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань за цим договором.

Таким чином, відповідач мав сплатити на користь позивача 916850,00 грн. протягом 4 календарних днів після підписання Договору, тобто до 26.08.2014 року включно.

Однак, ПАТ «Сімферопольський КХП» своє зобовязання своєчасно та в повному обсязі не виконало.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується заборгованість відповідача в сумі 916850,00 грн., що відповідачем не заперечено та не спростовано.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Враховуючи норми п.п. 4.1 - 4.2 Договору відступлення, якими передбачено застосування до Нового кредитора штрафних санкцій у разі порушення строків оплати, а саме, нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня, від суми, оплата якої прострочена за кожен день прострочення та штраф у розмірі 13,6 % від розміру компенсації, позивач просить стягнути з відповідача 124691,60 грн. штрафу та 128359,00 грн. пені.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, нарахування пені проведені з 27.08.2014 року, тобто з наступного дня за днем настання строку виконання зобовязання, що відповідає фактичним обставинам справи. Пеня нарахована в межах шестимісячного строку, передбаченого ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України. Штраф нарахований в розмірі та порядку, визначених Договором.

Враховуючи встановлені судом обставини щодо наявності заборгованості відповідача та факту прострочення платежу, суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача про стягнення пені та штрафу. Також, судом враховано, що пеня та штраф є окремими видами відповідальності і їх одночасне стягнення не суперечить нормам чинного законодавства, крім того, обидва види відповідальності та її розмір погоджені сторонами в Договорі.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем доведені та обґрунтовані, відповідачем не заперечені та не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Київської області, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сімферопольський комбінат хлібопродуктів» (Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь, вул. Елеваторна, 14, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд» (01001, м. Київ, вулиця Бориса Грінченка, 1, ) 916850,00 грн. основного боргу, 124691,60 грн. штрафу, 128359,00 грн. пені та 23398,01 грн. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя А.Ю. Кошик