ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 року Справа № 914/168/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:Жукової Л.В. (доповідач),
суддів:Білошкап О.В.,
Погребняка В.Я.,
розглянувши касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області
на ухвалугосподарського суду Львівської області від 02.02.2015
та постановуЛьвівського апеляційного господарського суду від 20.05.2015
у справі№ 914/168/15 господарського суду Львівської області
за заявою Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області
дотовариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Габен"
провизнання банкрутом
Представники сторін у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою господарського суду Львівської області у справі №914/168/15 02.02.2015 (Суддя - Гутьєва В.В.) у порушенні провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю (Далі - ТОВ) Фірма "Габен" відмовлено.

Не погодившись із винесеною ухвалою, Державна податкова інспекція у Сихівському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області звернулась до апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просила наведену ухвалу скасувати та прийняти нове рішення, яким порушити провадження у справі про банкрутство ТОВ Фірма "Габен".

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 20.05.2015 (головуючий суддя: Желік М.Б., судді: Костів Т.С., Марко Р.І.) в задоволенні вимог апеляційної скарги Державної податкової інспекції у Сиxівському районі м. Львова Головного управління Державної фіксальної служби у Львівській області відмовлено. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 02.02.2015 у справі №914/168/15 залишено без змін.

Не погодившись із наведеними судовими актами попередніх інстанцій, Державна податкова інспекція у Сихівському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області звернулась до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить суд касаційної інстанції скасувати постанову Львівського апеляційного господарського суду від 20.05.2015 та ухвалу господарського суду Львівської області від 02.02.2015 у даній справі та передати справу на розгляд до господарського суду Львівської області.

В обґрунтування своїх вимог, скаржник посилається на те, що судами попередніх інстанцій належним чином не досліджені всі обставини справи, крім того неправильно застосовані норми ч. 3 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Далі -Закон).

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши, згідно ч.1 ст.1117 Господарського процесуального кодексу України, наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судових рішеннях, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У ч. 3 ст. 10 Закону передбачено, що справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом.

Безспірні вимоги кредиторів - грошові вимоги кредиторів, підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, і постановою про відкриття виконавчого провадження, згідно з яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону, до заяви про порушення справи про банкрутство додаються, зокрема, рішення суду про задоволення вимог кредитора, що набрало законної сили, відповідна постанова органу державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження з виконання вимог кредитора.

Згідно із ч.7 згаданої статті, до заяви кредитора додаються також, зокрема, копія виконавчого документа; до заяви кредитора - органу державної податкової служби чи інших органів, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння податків і зборів (обов'язкових платежів), страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, додаються докази вжиття заходів до отримання відповідної заборгованості у встановленому законодавством порядку.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що 20.01.2015 Державна податкова інспекція у Сихівському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області звернулась до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство ТОВ "Габен", яку обґрунтувала заборгованістю боржника перед бюджетом, яка станом на 13.01.2015 складає суму 536 654,81 грн., що виникла внаслідок порушення податкового законодавства.

У якості доказів безспірності вимог заявником додано до заяви постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05.08.2014 у справі №813/4942/14, якою стягнуто з ТОВ Фірма "Габен" на користь заявника 191 334,88 грн., постанову Львівського окружного адміністративного суду від 07.10.2014 у справі № 813/6367/14, якою стягнуто з боржника на користь заявника 112 622,62 грн., податкову вимогу за формою "Ю" № 1080-25 від 05.05.2014; податкову вимогу за формою "Ю" № 30/11 від 06.11.2014, інкасовe доручення № 1117/12 від 08.12.2014, інкасове доручення №118/12 від 08.12.2014, інкасове доручення № 1044/11 від 11.11.2014; податкову декларацію з плати за землю від 04.02.2014, звітність про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів та зборів від 20.03.2014 та від 17.04.2014, податкове повідомлення-рішення № від 23.06.2014, № від 23.06.2014, рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за № 000011703 від 12.02.2014 року.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 6, 7 статті 16 Закону перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з'ясування наявності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Законом. У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, а також вирішує інші питання, пов'язані з розглядом справи.

Якщо справа порушується за заявою кредитора, господарський суд перевіряє обґрунтованість його вимог, їх безспірність, вжиття заходів щодо примусового стягнення за цими вимогами в порядку виконавчого провадження.

За наслідками розгляду заяви про порушення справи про банкрутство та відзиву боржника господарський суд виносить ухвалу про: - порушення провадження у справі про банкрутство; - відмову у порушенні провадження у справі про банкрутство.

Суд відмовляє в порушенні провадження у справі про банкрутство, якщо, зокрема, заявником не доведено наявності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство; відсутня хоча б одна з підстав, передбачених ч. 3 ст. 10 цього Закону.

Відмовляючи Державній податковій інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області у задоволенні заяви про порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ Фірма "Габен" господарський суд Львівської області керувався приписами ч. 3 ст. 10, ч. 2, 7 ст. 11, ч. 7 ст. 16 Закону та виходив з того, що звертаючись до суду з відповідною заявою, кредитор повинен надати докази в підтвердження безспірності вимог до боржника та звернення судового рішення про задоволення вимог кредитора до примусового виконання органами державної виконавчої служби.

Господарським судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі встановлено, що в даному випадку заявником не доведено наявності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ Фірма "Габен", оскільки, відсутня постанова про відкриття виконавчого провадження за постановами Львівського окружного адміністративного суду від 05.08.2014 у справі №813/4942/14 та від 07.10.2014 у справі № 813/6367/14 та дані про її невиконання не менше ніж три місяці після встановленого для цього строку.

У відповідності до ч. 1 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Під час апеляційного перегляду даної справи суд другої інстанції спростував висновки господарського суду Львівської області про відмову в порушенні провадження у справі про банкрутство з підстав ненадання суду доказів відкриття виконавчого провадження відповідним органом державної виконавчої служби, виходячи з того, що постанова органу державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження у випадку, коли до суду із заявою про визнання боржника банкрутом звертається орган доходів і зборів не є обов'язковою, оскільки, рішення про стягнення податкового боргу виконується органами державної податкової інспекції шляхом оформлення інкасових доручень саме на підставі яких і здійснюється списання коштів з рахунків боржника, без залучення органів державної виконавчої служби.

Разом з тим, як встановлено судом другої інстанції, станом на 16.01.2015 (дата звернення заявника до суду з заявою про порушення провадження у справі) розмір мінімальної заробітної плати становив 1218,00 грн., з врахуванням зазначеного та вимог ст. 10 Закону мінімальний розмір безспірних грошових вимог достатніх для порушення провадження у справі про банкрутство заявника повинен становити 365 400,00 грн.

Суд апеляційної інстанції погодився із остаточним висновком господарського суду Львівської області, який викладений в резолютивній частині ухвали від 02.02.2015 про відмову у порушенні провадження у даній справі про банкрутство ТОВ Фірма "Габен", з огляду на те, що розмір безспірних грошових вимог заявника до боржника станом на час звернення до господарського суду є меншим аніж встановлений у ч. 3 ст. 10 Закону, що у відповідності до положень ч. 7 ст. 16 вказаного Закону є самостійною підставою для відмови у порушенні провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 Закону провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України , іншими законодавчими актами України.

Так, частиною першою статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у випадках, передбачених законом, рішення судів та інших органів щодо стягнення коштів виконуються органами доходів і зборів, банками та іншими фінансовими установами.

Згідно із пунктом 41.2 статті 41 Податкового кодексу України, органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Порядок стягнення податкового боргу платників податків регулюється статтями 95-99 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з абзацом першим пункту 95.3 статті 95 Податкового Кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Механізм виконання судових рішень про стягнення грошових коштів у рахунок погашення податкового боргу передбачений главою 12 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 №22, який передбачає оформлення інкасового доручення для примусового стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу. Відповідно до пункту 12.4 зазначеної Інструкції, судове рішення, на підставі якого з платника податків стягуються кошти, до банку не подається. Натомість реквізити відповідного судового рішення зазначаються в самому інкасовому дорученні.

Абзацами другим та третім пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що аналіз положень Закону України "Про виконавче провадження" та Податкового кодексу України дає підстави для правового висновку про те, що примусове виконання рішення суду про стягнення грошових коштів у рахунок погашення податкового боргу платника податків - юридичної особи за законом покладено виключно на контролюючи органи (органи доходів і зборів) за визначеною Податковим кодексом України процедурою, без залучення до неї органів державної виконавчої служби.

Таким чином, виходячи з приписів статті 95 Податкового кодексу України, частини третьої статті 10, частини сьомої статті 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", доказами в підтвердження безспірності грошових вимог ініціюючого кредитора - органу доходів і зборів, є рішення суду про стягнення грошових коштів у рахунок погашення податкового боргу, що набрало законної сили, інкасові доручення для примусового стягнення коштів в дохід бюджету у рахунок погашення податкового боргу та докази вжиття відповідних заходів до отримання відповідної заборгованості за процедурою, визначеною Податковим кодексом України.

Відповідна постанова органу державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження у такому випадку до заяви органу доходів і зборів про порушення провадження у справі про банкрутство не додається, оскільки списання коштів з рахунків боржника здійснюється відповідно до умов і порядку, визначених Податковим кодексом України, а не Законом України "Про виконавче провадження".

Одночасно колегія суддів Вищого господарського суду України звертає увагу на те, що перебіг трьохмісячного строку, визначеного ч. 3 ст. 10 Закону, починається з моменту прийняття банком платника (боржника) інкасового доручення для примусового стягнення грошових коштів у рахунок погашення податкового боргу, оформленого стягувачем (контролюючим органом) на підставі рішення суду, що набрало законної сили.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що апеляційним господарським судом надано належну правову оцінку усім наданим податковим органом доводам у даній справі стосовно відсутності підстав для відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду про стягнення податкового боргу в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження" та, разом з тим, зроблено правильний власний висновок про наявність правових підстав для відмови у порушенні провадження у справі про банкрутство ТОВ Фірма "Габен" з огляду на те, що розмір безспірних грошових вимог заявника до боржника станом на час звернення до господарського суду є меншим за встановлений у ч. 3 ст. 10 Закону, що є самостійною підставою для відмови у порушенні провадження у справі про банкрутство, відповідно до положень ч. 7 ст. 16 вказаного Закону.

Доводи скаржника, які по суті стосуються переоцінки обставин справи та доказів у справі, були предметом розгляду апеляційного господарського суду та обґрунтовано ним відхилені, не можуть бути підставою для скасування судових актів у справі.

Так, відповідно до ч.2 ст.1117 Господарського процесуального кодексу України, касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до п.1 ст.1119 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування судових рішень попередніх інстанцій.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11113 ГПК України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Львівської області від 02.02.2015 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 20.05.2015 року у справі №914/168/15 залишити без змін.

Головуючий Л.В. Жукова

Судді О.В. Білошкап

В.Я. Погребняк