ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

28 вересня 2015 року Справа № 924/1718/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:Полянського А.Г.
суддів:Кравчука Г.А., Мачульського Г.М.
розглянувши матеріали
касаційної скаргиЛютарської сільської ради
на постановуРівненського апеляційного господарського суду від 31.03.2013 року
у справі№ 924/1718/14 Господарського суду Хмельницької області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Галкон Плюс"
доЛютарської сільської ради
простягнення 74588,40 грн.

В С Т А Н О В И В :

Подана касаційна скарга Лютарської сільської ради від 02.07.2015 року (зареєстровано ВГСУ за № 11770/2015 від 25.09.2015 року) не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Згідно частини 4 статті 111 Господарського процесуального кодексу України до скарги додаються докази сплати судового збору.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

До касаційної скарги додані квитанція № N17VU59306 від 20.04.2015 року про сплату судового збору в розмірі 243,60 грн. та квитанція № N17VU37861 від 06.07.2015 року про сплату судового збору в розмірі 322,92 грн.

З 1 листопада 2011 року набрав чинності Закон України "Про судовий збір" від 6 жовтня 2011 року № 3828-VI, статтею 4 якого визначено у тому числі розміри ставок судового збору за подання касаційної скарги на судові акти господарського суду.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання касаційної скарги на рішення господарського суду ставки судового збору встановлюються у розмірі 70 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, а у разі подання позовної заяви майнового характеру - у розмірі 50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми (пункт 5 частини 2 статті 4 Закону).

При цьому, зазначені ставки судового збору підлягають застосуванню незалежно від того, коли - до набрання Законом чинності чи після цього - подано позов та прийнято рішення суду, яке оскаржується в апеляційному або в касаційному порядку.

Водночас розмір ставки судового збору (станом на 1 січня календарного року) у кожному конкретному випадку визначається виходячи з того розміру МЗП, який було встановлено законом на момент сплати судового збору (станом на 1 січня календарного року).

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Бюджетного кодексу України до набрання чинності законом про Державний бюджет України на поточний бюджетний період діють норми закону про Державний бюджет України на попередній бюджетний період.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" з 1 січня установлено мінімальну заробітну плату у розмірі 1 218 грн.

Відтак з огляду на те, що предметом даного спору є майнові вимоги, то додані квитанція № N17VU59306 від 20.04.2015 року про сплату судового збору в розмірі 243,60 грн. та квитанція № N17VU37861 від 06.07.2015 року про сплату судового збору в розмірі 322,92 грн. не є належним доказом сплати судового збору у встановленому розмірі.

Крім того, відповідно до ст. 110 ГПК України, касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про повернення касаційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, та незалежно від поважності причини пропуску цього строку - у разі, якщо вона подана прокурором, органом державної влади, органом місцевого самоврядування після спливу одного року з моменту набрання оскаржуваним судовим рішенням законної сили.

Як вбачається ухвалою Вищого господарського суду України від 22.06.2015 року було повернуто касаційну скаргу Лютарської сільської ради на підставі ст. 111 та п. 4 ст.1113 ГПК України. Скаржником вдруге подано касаційну скаргу до Рівненського апеляційного господарського суду 09.07.2015 року, тобто після закінчення процесуального строку, встановленого для її подання, без клопотання про відновлення цього строку.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

За таких обставин, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню.

На підставі наведеного, керуючись п. 4, 5 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Лютарської сільської ради на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 31.03.2015 року у справі № 924/1718/14 господарського суду Хмельницької області повернути скаржнику.

Головуючий суддя А.Г. Полянський

Судді Г.А. Кравчук

Г.М. Мачульський