ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.09.2015 Справа № 908/5543/14

Суддя господарського суду Донецької області Макарова Ю.В., при секретарі судового засідання Купченко Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовною заявою: Державного підприємства Придніпровська залізниця, м.Дніпропетровськ, в особі відокремленого підрозділу Запорізька дирекція залізничних перевезень

до відповідача: Публічного акціонерного товариства ДЕТЕК Добропільська ЦЗФ м.Добропілля, Донецька область

про: стягнення 21 127грн. 24 коп.

за участю уповноважених представників:

від Позивача: ОСОБА_1 (довіреність №37 від 01.01.2015р .);

від Відповідача: не зявився;

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Державне підприємство Придніпровська залізниця, м.Дніпропетровськ, в особі відокремленого підрозділу Запорізька дирекція залізничних перевезень, звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства ДЕТЕК Добропільська ЦЗФ про стягнення штрафу у розмірі 16450грн. 00коп. та додаткових зборів у сумі 4977грн. 24коп., всього 21 127грн. 24коп.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 09.02.2015 у справі №908/5543/14 (суддя Кутіщева-Арнет Н.С.), залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 21.04.2015р., стягнуто з Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" на користь Державного підприємства "Придніпровська залізниця" 16 450, 00 штрафу та 4 977, 24грн. додаткових зборів.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.07.2015р. касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" задоволено частково, скасовано рішення Господарського суду Запорізької області від 09.02.2015р. та постанова Харківського апеляційного господарського суду від 21.04.2015р. у справі № 908/5543/14. Справу № 908/5543/14 передано на новий розгляд до господарського суду Донецької області.

За змістом постанови, касаційна інстанція не погодилася з висновками судів попередніх інстанцій стосовно доводів відповідача щодо різної ваги перевантаження у акті загальної форми №180 від 02.06.2014р. та комерційному акті РА 018742/2 від 02.06.2014р., вказала на те, що судами не наведено правового обгрунтування відхилення доводів відповідача проти заявлених позивачем додаткових зборів.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 908/5543/14 передано на розгляд судді Макарової Ю.В.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 30.05.2014 року зі станції Добропілля Донецької залізниці відповідач згідно накладної №48700371 у вагоні №66936584 відправив вантаж на станцію Енергодар Придніпровської залізниці. На попутній станції Запоріжжя-1 Придніпровської залізниці залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні не відповідає масі вказаній відправником у накладній, у зв'язку з чим позивачем нарахований штраф у розмірі 16450грн.00коп. та додаткові збори у сумі 4977грн. 24коп., які він просить стягнути з відповідача.

Ухвалою від 25.08.2015р. суд відклав розгляд справи на 24.09.2015р.

Представник позивача в судове засідання 24.09.2015р. з'явився, позовні вимоги підтримав, у виконання вимог ухвали суду від 25.08.2015р. надав суду письмові пояснення по справі.

Відповідач участь своїх представників у судових засіданнях 25.08.2015р., 24.09.2015р. не забезпечив, вимоги ухвал суду не виконав. Ухвали суду надсилалася на адресу відповідача, яка вказана позивачем у позові та яка підтверджується відомостями у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, розміщених на офіційному сайті розпорядника ЄДР Міністерства юстиції України, за безкоштовним запитом станом на 24.09.2015р.

Згідно із статтею 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, вони вважаються достовірними, доки до них не внесено відповідних змін.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Про необхідність витребування від сторін будьяких інших доказів, без яких неможливо розглянути дану справу, до суду не заявлялося.

Виходячи з того, що в матерілах справи є письмова позиція відповідача по суті спору, явка сторін ухвалою суду від 25.08.2015р. не визнавалася обов'язковою, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статтею 22 Господарського процесуального кодексу України) є правом, а не обов'язком сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників відповідача за наявними у ній матеріалами.

Суд, вислухавши представників позивача під час судових засідань, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в порядку ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, ВСТАНОВИВ:

Як встановлено ч.3 ст. 909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно ч.5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Як зазначено в ст.6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи -одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

30.05.2015р. Публічне акціонерне товариство ДТЕК Добропільська ЦЗФ зі станції Добропілля Донецької залізниці на станцію Бурштин Львівської залізниці відвантажив на адресу Бурштинської ТЕС ПАТ ДТЕК (вантажоодержувач) за залізничною накладною №48700371 у вагоні №66936584 вантаж вугілля камяне марки г-газовий.

При оформленні залізничної накладної №48700371 у вагоні №66936584 відповідачем вказано масу вантажу: нетто - 70000кг.

В накладній також відображено, що вантаж маркований однією борозною, повздовжня катка ущільнювача, вантаж у вологому стані. Навантаження на рівні борта. Як свідчить розділ 24 та 26 вищевказаної накладної, маса вантажу визначена відправником на 150 тонних вагонних вагах.

Отже, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Згідно з п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. №644, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу. Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

На попутній станції Запоріжжя-1 Придніпровської залізниці було здійснено контрольне переважування поїзду на тензодинамічних вагах, під час якої було виявлено перевантаження вагону №66936584 понад вантажопід'емність на 2100кг, спірний вагон простоює в очікуванні зважування на статистичних вагах, про що був складений акт загальної форми №180 від 02.06.2014р. Згідно вказаного акту виїмок, поглиблень у вагоні немає.

Відповідно до акту загальної форми №4551 від 02.06.2014р. вагон №66936584 відчеплений від групової відправки через комерційну несправність (перевантаження), буде досланий за відправкою №46742029.

Так, в матеріалах справи наявна накладна №46742029, відповідно до якої вагон 66936584 був відправлений 04.06.2014р. зі станції Запоріжжя-1 Придніпровської залізниці на станцію призначення з вагою 70000кг.

02.06.2015р. на підставі акту загальної форми №180 від 02.06.2014р., за результатами контрольної перевірки станцією Запоріжжя-1 Придніпровської залізниці був складений комерційний акт РА 018742/2, відповідно до якого за результатами контрольного переважування вагону №66936584 на справних тензометричних вагах №0179 (держ. повірка 25.04.2014р.) станції Запоріжжя-1 Придніпровської залізниці виявилось, що при переваженні вага брутто складає 95750кг, тара за документом 23400кг, нетто 72350кг, що більше ваги зазначеної в документі на 2350кг.

У комерційному акті також містяться відомості про те, що навантаження у вагоні на рівні бортів, вантаж маркований однією повздовжньою полосою, вантаж ущільнений катком. Виїмок та розсипання вантажу немає. Вагон без дверей, люка зачинені. В технічному відношенні вагон справний.

Згідно технічного паспорту ваг №0179 станції Запоріжжя-1 Придніпровської залізниці, дата прийняття ЗВВТ в експлуатацію 28.08.2013р., міжпровірочний інтервал ЗВВТ становить 1 раз на 12 місяців, інтервал між оглядами-перевірками - 6 місяців, відміткою у паспорті підтверджено, що остання державна повірка ваг здійснена 25.04.2014р., ваги відповідають вимогам до них.

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002р. N 334, передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Суд встановив, що комерційний акт РА 018742/2 від 02.06.2015р. підписаний належними особами у відповідності до п. 10 Правил складання актів.

Відповідно до п. 12 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 р. N 334, якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі "Є" комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: "Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено". Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається.

При невідповідності відомостей, указаних в акті попутної станції, фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу, багажу або вантажобагажу, складається новий комерційний акт.

Так, на станції призначення був заповнений розділі "Є" комерційного акта РА 018742/2/162 від 02.06.2015р., відповідно до якого під час переважування вагону різниці проти комерційного акту не виявлено. Вказаний розділ засвідчений штемпелем станції призначення та підписами уповноважених осіб, тим самим підтверджує факт правильності вказаних у ньому відомостей.

Відповідно до ч.1 ст. 909 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України (далі - ГК України), за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно ч.2 ст. 908 ЦК України та ч. 5 т. 307 ГК України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту).

Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту) Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1. розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за № 863/5084, а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п. 2.1 та п. 2.2, графи "Маса вантажу, визначена відправником, кг" та "Спосіб визначення маси" заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно ст. 37 Статуту та п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000. за № 861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п. 2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника. Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.24 Статуту, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно ч. 1 ст.129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Для засвідчення обставини невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах законодавцем у ст.129 Статуту визначено складання комерційного акту.

Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній, засвідчено належним та допустимим доказом - комерційним актом РА 018742/2/162 від 02.06.2015р., який є підставою для покладання відповідальності на відправника, передбаченої ст.122 Статуту.

Вказаний комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, та фактичної маси вантажу.

Згідно з п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. за № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 № 863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно із ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. Відповідно до ст. 118 Статуту залізниць України штраф підлягає стягненню у п'ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

При застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Провізна плата за перевезення вантажу у спірному вагоні складає 3290грн.00коп., заявлений штраф до стягнення у розмірі 16450грн.00коп.

Судом встановлено, що розрахунок суми штрафу є арифметично вірним та відповідає ст.ст. 118, 122 Статут залізниць України.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів встановлено, що надлишок вантажу порівняно з масою, вказаною в накладній, вважається таким, що не перевищує норму, якщо він не виходить за межу граничного розходження визначення маси нетто, яке становить 0,2%.

Отже, норма надлишку становить 140кг, виявлений надлишок - 2350кг.

Як свідчать наявний в матеріалах справи відзив на позовну заяву та додаткові заперечення на позовну заяву, відповідач не спростовував факт невірного зазначення вантажовідправником маси вантажу у перевізному документі, а посилався на те, що в порушення п. 8 Правил складання актів та п.4.3. Правил оформлення перевізних документів в графі "49" накладної №48700371 не внесені відомості про складання акту загальної форми від 02.06.2014 року №180 та комерційний акт від 02.06.2014 року АА № 018742/2, а також зазначав, що в порушення п. 12 Правил складання актів розділ "Є" комерційного акту не заповнений.

Заперечення відповідача в частині не заповнення розділу "Є" комерційного акту РА 018742/2 від 02.06.2015р. спростовуються матеріалами справи та вищезазначеним.

Господарський суд дослідивши наявні у справі документи, встановив, що у перевізному документі на групу вагонів № 48700371, у графі "49" містяться відомості про складання акту загальної форми від 02.06.2014 року № 4551. Зі змісту цього акту вбачається, що вагон №66936584 відчеплений від групи вагонів через комерційну несправність (перевантаження) і буде досланий за досилочним перевізним документом №46742029. Таким чином, всі необхідні відомості про номер досильного документу внесені в акт загальної форми від 02.06.2014 року № 455, який прямував на станцію призначення Енергодар Придніпровської залізниці разом з основним перевізним документом на групу вагонів №48700371. Окрім цього, згідно з інформацією, що міститься в досилочному перевізному документі № 46742029 (графа 49), Залізницею внесені всі відомості про складання Актів загальної форми № 180, № 4058, № 3343, № 4062, № 3354, № 3355, №4063 та комерційний акт АА№018742/2, складений станцією Запоріжжя-1 02.06.2014р.

Суд відзначає, що виходячи з обставин справи, спірний вантаж прибув на попутну станцію Запоріжжя-1 Придніпровської залізниці у завантаженому засобами відправника вагоні, маркування в якому не порушено та відповідає даним перевізного документу, виїмок, розсипання вантажу немає. Викладені обставини підтверджують факт неправильного зазначення маси вантажу відправником в накладній. До того ж, в матеріалах справи відсутні та сторонами не надано жодних доказів, які б свідчили про намагання оскаржити відомості, викладені у комерційному акті. Наразі, вантажоотримувач прийняв спірний вантаж з комерційним актом без будь-яких заперечень, інше не доведено матеріалами справи.

При цьому судом враховано, що належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності вини вантажовідправника у завантаженні вантажу з перевищенням вантажопідйомності вагона, а також у невідповідності відомостей, зазначених у перевізному документі, фактичній масі вантажу у вагоні, відповідачем надано не було.

Крім того, не приймаються до уваги судом доводи відповідача про те, що відомості в акті загальної форми № 180 від 02.06.2014 року та в комерційному акті АА№018742/2 містять різну інформацію щодо виявленого надлишку вантажу у спірному вагоні через наступне.

Із акту загальної форми №180 від 02.06.2014 року вбачається, що вага надлишку вантажу у спірному вагоні виявлена внаслідок контрольного зважування поїзду саме на тензодинамічних вагах, за наслідками чого у акті є посилання на те, що у подальшому відбудеться переважування вагону на статичних вагах. Так, відповідно до акту загальної форми №4557 від 02.06.2014р. вагон №66936584 відчеплений від групової відправки через комерційну несправність (перевантаження). У комерційному акті відображені відомості щодо фактичної ваги вантажу у спірному вагоні за наслідками контрольного переважування відчепленого від групової відправки вагону №66936584 на тензометричних вагах.

Отже, за висновками суду, акт загальної форми № 180 від 02.06.2014р. складений за результатами зважування спірного вагону у складі поїзду №2151, тобто у динамічних умовах до його відчеплення від групової відправки, а різниця ваги, внесена до комерційного акту, визначена за результатами зважування спірного вагону після його відчеплення на статичних вагах.

Доводи відповідача не спростовують встановленого факту завантаження вагону понад вантажопідйомність та невірне зазначення вантажовідправником маси вантажу у залізничній накладній.

Враховуючи наведені вище обставини, приймаючи до уваги той факт, що відповідач допустивши завантаження вагону №66936584 з перевищенням його вантажопідйомності поставив під загрозу безпеку руху на залізничному транспорті, не спростував фактів, встановлених у розділі Д комерційного акта, суд дійшов висновку про те, що позов про стягнення штрафу у розмірі 16450грн. 00коп. за неправильно зазначену масу вантажу обґрунтований матеріалами справи та підлягає задоволенню.

Також, при виправленні комерційної несправності вагону №60676186, позивачем було нараховані додаткові збори у розмірі 4977грн. 24коп. згідно актів загальної форми: №4063 від 04.06.2014р. на суму 3220грн. 32коп.; № 966 від 05.06.2014р. на суму 1189грн. 08коп.; № 4064 від 06.06.2014р. на суму 567грн. 84коп., а саме: плату за користування, збір за маневрову роботу, збір за телеграфне повідомлення, збір за подавання й забирання вагонів. Розрахунок нарахованих додаткових зборів наявний в матеріалах справи.

Згідно статті 119 Статуту залізниць України за користування вагонами і контейнерами залізниць вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

Суд зазначає, що відповідно до приписів Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113 (далі - Правила користування) та Збірник тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, затверджений наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26 березня 2009р. № 317, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 квітня 2009 р. за № 340/16356 (далі - Тарифне керівництво № 1) плата за користування вагонами, збір за маневрові роботи, збір за зважування вантажу стягуються за певних обставин та за наявності відповідних документів, складених згідно приписів зазначених Правил.

За приписами п.3 Правил користування облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к, які складаються на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Пам'яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23.

Відповідно до п. 4 Правил користування, відомості плати за користування вагонами, контейнерами складаються на вагони, контейнери, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів, контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під'їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, контейнерами.

За п. 8 розділу ІІІ Правил користування у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Згідно з п.2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами) включаються в накопичувальні картки, які складаються на станціях в трьох примірниках із зазначенням в них відомостей про надані послуги та їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції та вантажовласника.

В матеріалах справи наявні належним чином оформлені відомість плати за користування вагонами форми ГУ-46, акти загальної форми ГУ-23 та накопичувальна картка.

Отже, вимоги в частині стягнення плати за користування вагонами у розмірі 744грн. 72коп. є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Також позивачем заявлено до стягнення збір за телеграфне повідомлення, який передбачений пунктом 10 розділу 3 Тарифного керівництва №1. Однак, позивачем не додано до матеріалів справи належних та допустимих доказів, які б підтверджували надсилання телеграфних повідомлень на адресу відповідача та понесені залізницею витрати, пов'язані з відправленням таких повідомлень. Отже вимоги в частині стягнення з відповідача збору за телеграфне повідомлення у розмірі 435грн. 36коп. задоволенню не підлягають.

Згідно з п. 4.3 розділу 3 Тарифного керівництва збір за маневрову роботу нараховується згідно з п. 1.8. Відповідно до цього пункту збір за маневрову роботу нараховується у разі, якщо ця послуга надається на вимогу власника під'їзної колії, вантажовласника або порту.

Матеріалами справи не підтверджується звернення власника під'їзної колії або вантажовласника до залізниці з вимогою про проведення маневрових робіт, тому нарахування вантажовідправнику плати за маневрові роботи у розмірі 1442грн. 04коп. з ПДВ є безпідставним, вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Також позивачем заявлено до стягнення збір за подавання та забирання вагонів у розмірі 2355грн. 12коп.

Відповідно до абзацу 20 пункту 4 Правил користування плата за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу нараховується за Відомостями плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу (додаток 10), які оформляються на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів. Відомості плати за користування вагонами, контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, Пам'ятки про подавання/забирання вагонів, Пам'ятки про видачу/приймання контейнерів, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами оформляються в електронному або паперовому вигляді.

Дослідивши матеріали справи суд встановив, що Відомості плати за подавання, забирання вагонів в матеріалах справи відсутні, відтак підстави для стягнення з відповідача збору за подавання та забирання вагонів у розмірі 2355грн. 12коп. відсутні, отже не підлягають задоволенню.

Таким чином, позов Державного підприємства "Придніпровська залізниця" до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК "Добропільська ЦЗФ" підлягає задоволенню частково.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 908,909 Цивільного кодексу України, ст.ст. 24, 118, 122,129 Статуту залізниць України, Правилами користування вагонами і контейнерами, ст.ст. 33,43,49,82,84,85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І ШИВ:

Позовні вимоги Державного підприємства "Придніпровська залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень" до Публічного акціонерного товариства ДТЕК Добропільська ЦЗФ, про стягнення штрафу у розмірі 16450грн. 00коп. та додаткових зборів у сумі 4977грн. 24коп. - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ДТЕК "Добропільська ЦЗФ" (адреса: 85003, Донецька область, м. Добропілля, вул. Київська, буд. 1; р/р № 1905 в Філії Головне управління ПАТ Промінвестбанку в Донецькій області, МФО 334635, ) на користь Державного підприємства "Придніпровська залізниця" (адреса: 49600, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 108, на поточний рахунок Відокремленого структурного підрозділу Запорізька дирекція залізничних перевезень ДП Придніпровська залізниця р/р № 601 у Дніпропетровському регіональному відділенні АБ Експрес-банк, МФО 322959 ) суму штрафу у розмірі 16450грн. 00коп., плату за користування вагонами у розмірі 744грн. 72коп., витрати на оплату судового збору в розмірі 1486грн. 93коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

У судовому засіданні 24.09.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Повний текст рішення складено та підписано 25.09.2015р.

Суддя Ю.В. Макарова