ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2015 р.Справа № 922/3958/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

при секретарі судового засідання Заводовій К.В.

розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства "Комунальник", с. Комсомольське Харківської області
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с. Лиман Харківської області
про стягнення коштів у розмірі 13476,26 грн.
за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 - доручення від 14.07.2015

від відповідача: ОСОБА_3 свідоцтво від 11.02.09 №1673, договір від 14.09.15

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Комунальник", с.Комсомольське Харківської області (далі за текстом - позивач), звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с.Лиман Харківської області (далі за текстом - відповідач), про стягнення заборгованості у розмірі 13476,26грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати послуг за договором №8 від 10.01.2012 про надання послуг із збирання, вивезення та захоронення твердих побутових відходів.

В судових засіданнях оголошувалися перерви до 22.09.2015 та до 23.09.2015 у звязку із необхідністю надання сторонами додаткових доказів та звіренням розрахунків.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідач у відзиві проти позову заперечив, просив у задоволенні позову відмовити, оскільки заборгованість перед позивачем відсутня. Вказує, що всі рахунки на оплату послуг, які виставлялися позивачем, були оплачені в повному обсязі.

Під час розгляду справи, повноваженим представником відповідача подано заяву про часткове визнання позовних вимог у розмірі 4329,64грн. основного боргу. Дана заява подана за результатами звірення розрахунків з позивачем. В решті позовних вимог відповідач позов не визнав.

Суд приймає дану заяву представника відповідача, оскільки він має відповідні повноваження, та ці дії не суперечать законодавству, не порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши представників сторін, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

10 січня 2012 року між позивачем, як виконавцем, та відповідачем, як замовником, укладено договір № 8 про надання послуг із збирання, вивезення та захоронення твердих побутових відходів (далі за текстом - Договір), за умовами якого замовник доручає, а виконавець надає йому послуги із збирання, вивезення та захоронення твердих побутових відходів, накопичених замовником (продовольчий магазин №1. вул.Дружби,5).

Відповідно до умов пунктів 2.1-2.2 Договору загальний обсяг перевезень на рік становить 40,55 куб.м. із розрахунку 3,4 куб.м. на місяць. Вартість наданих послуг розраховується виходячи з обсягів ТПВ (додаток №2) і тарифів з вивозу та захоронення ТПВ (додаток №1).

Пунктом 3.1 Договору сторони узгодили, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги із збирання, вивезення та захоронення побутових відходів здійснюється в грошовій формі відповідно установленими тарифами (додаток №1) на підставі підписаних сторонами актів прийому робіт та рахунку виконавця і вноситься Замовником не пізніше 10 числа наступного за розрахунковим місяця.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобовязань за Договором в частині оплати наданих послуг позивач звернувся з даним позовом, в якому просив стягнути на свою користь 13476,26грн. заборгованості, у тому числі 3233,83грн. збитків від інфляції, 380,28 грн. 3% річних та 2998,99грн. пені за період з 01.04.2013 по 29.05.2015.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно умов Договору з урахуванням додатків №1 та №2, відповідач мав сплачувати 333,05грн. щомісячно.

Згідно пояснень відповідача у відзиві вбачається, що оплата послуг позивача здійснювалася на підставі відповідних рахунків-фактур, що виставлялися позивачем.

Зокрема, відповідач надав суду рахунки-фактури на оплату вивозу сміття та послуг по захороненню твердих побутових відходів за період січень-грудень 2012 року, січень-березень 2013 року, січень-червень 2014 року, жовтень-грудень 2014 року, лютий-квітень 2015 року, червень-липень 2015 року. Також, відповідачем надано докази оплати цих рахунків-фактур.

При цьому, доказів сплати наданих послуг за період квітень-грудень 2013 року та липень-вересень 2014 року відповідачем не надано.

Також, за результатами проведеної сторонами звірки розрахунків за період, за який позивач просить стягнути заборгованість у даній справі, ними виявлено факт здійснення відповідачем за невірними реквізитами оплати за надані послуги у березні 2015 року.

Враховуючи викладене, за розрахунком суду загальна заборгованість відповідача за Договором склала 4329,64грн.

Також, в судовому засіданні 23.09.2015 представником позивача подано суду заяву про визнання позову в цій частині, і ця заява прийнята судом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення основного боргу підлягають частковому задоволенню в сумі 4329,64грн.

У задоволенні інших позовних вимог, у тому числі про стягнення пені, 3%річних та інфляційних витрат суд відмовляє, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач не надав суду належних доказів підписання сторонами актів виконаних робіт, які є підставою для здійснення оплати послуг за Договором, а також рахунків за періоди, які не оплачені відповідачем, що унеможливлює визначення дати початку порушення відповідачем грошового зобовязання.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (63463, Харківська область, Зміївський район, с. Лиман, пров. Садовий, 10, код НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства "Комунальник" (63460, Харківська область, Зміївський район, смт. Комсомольське, вул. Дружби, 7, ) 4329,64грн. основного боргу та 586,98грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в установленому законодавством порядку.

Повне рішення складено 28.09.2015 р.

Суддя ОСОБА_4