ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2015р. Справа№ 914/2265/15

За позовом: Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека №45»,

м. Львів

про: стягнення 159 735,16 грн.,

Суддя Долінська О.З.

При секретарі Вашкевич Н.І.

За участю представників:

позивача: ОСОБА_1 дов. №2302-вих-1647 від 23.07.2015 року,

відповідача: не зявився.

Учасникам судового процесу роз'яснено права та обов'язки передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді не подавалось. Клопотань про технічну фіксацію судового процесу не поступало.

На розгляд господарського суду Львівської області поступив позов Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека №45» про стягнення 159 735,16 грн. Ухвалою від 10.07.2015 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 23.07.2015р.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 4.09.2015 р. за клопотанням представника позивача, проти задоволення якого не заперечив представник відповідача, продовжено строк розгляду справи на 15 календарних днів згідно ст. 69 ГПК України.

Рух справи відображено в ухвалах суду, які містяться в матеріалах справи.

28.09.2015 р. представником позивача подано заяву про зменшення позовних вимог (вх. №4372/15 від 28.09.2015 р.), в якій просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 107 835,16 грн., в тому числі 5 716,82 грн. заборгованість за період з 01.01.2011 р. по 10.05.2011 р. та 102 118,34 грн. неустойки за період з 11.05.2011 р. до 08.07.2014 р. так як у позовній заяві допущено описку 159 735,16 грн. замість 107 835,16 грн.

В судове засідання 28.09.2015 р. представник позивача зявився, позов підтримав із врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, вимоги ухвали суду виконав.

В судове засідання 28.09.2015 р. представник відповідача не зявився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи судом(докази містяться в матеріалах справи), причини неявки в судове засідання не повідомив, вимоги ухвал суду виконав частково.

Суд, розглянувши заяву позивача про зменшення позовних вимог у даній справі (вх. №4372/15 від 28.09.2015 р.), прийняв її до розгляду, так як згідно ст. 22 ГПК України, це є процесуальним правом позивача та не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Відповідно до п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11 № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 811 ГПК України), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку Укрпошта щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Господарським судом Львівської області встановлено, що ухвала про порушення провадження у справі та ухвали про відкладення розгляду справи надсилалися місцевим господарським судом на адресу відповідача, яка зазначена у позовній заяві та у спеціальному витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 03.09.15 р., а саме за адресою: 79019, м. Львів, вул. Долинського, 2.

Як вбачається з матеріалів справи, поштові конверти з ухвалами суду від 08.07.2015 р. та 23.07.2015р. повернулися на адресу господарського суду Львівської області з відміткою: «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до п.2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26.12.2011р. №18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами.

Таким чином, судом вжито усі передбачені дії і дотримано встановлені вимоги щодо належного повідомлення сторін про дату, час та місце судового розгляду даної справи.

Крім того, суд зазначає, що керівник Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека №45» був присутній в судовому засіданні 14.09.2015 р. та 17.09.2015 р., а також подав відзив на позовну заяву за вх.. №39181/15 від 16.09.2015 р., з якого вбачається, що відповідач позов не визнає, так як орендоване приміщення є вільним і просить припинити провадження із-за відсутності предмету спору.

На виконання зазначених вимог Кодексу, в ухвалі господарського суду Львівської області про порушення провадження у справі (на необхідність виконання вимог якої зазначалось в ухвалах про відкладення розгляду справи), окрім подання відзиву на позовну заяву, Відповідача зобовязувалось надати всі докази в обгрунтування правової позиції по суті спору.

Крім того, відповідно до ч. 1 та 2 ст.43 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Враховуючи вищенаведене, слід зазначити, що судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість Учасникам процесу щодо обгрунтування їх правової позиції по суті спору та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

В судовому засіданні 28.09.2015 р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши оригінали документів і матеріали справи господарського суду Львівської області №5015/1950/11, повно, всебічно і обєктивно зясувавши усі обставини справи в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено таке.

18 листопада 2002 року між Управлянням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради (Орендодавець) (позивач у справі) та ТзОВ „Аптека №45 (Орендар) (позивач у справі) укладено договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № Ш-1258 (надалі Договір).

Згідно з п.1.1 Положення про управляння комунальної власності Львівської міської ради , затвердженого рішенням виконавчого комітету міської ради від 07.12.2007р. №1100, управління комунальної власності Львівської міської ради є структурним підрозділом департаменту економічної політики Львівської міської ради. Пунктом 1.4 Положення визначено, що управління є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в органах ДКУ, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням , кутовий штамп та бланк встановленого зразка.

У відповідності до Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради , затвердженого ухвалою ЛМР від 19.10.2006р. №219, до повноважень департаменту економічної політики Львівської міської ради належить здійснення управління майном, що належить до комунальної власності міста у визначених міською радою та виконавчим комітетом межах; виконання функцій орендодавця тощо.

Основними завданнями управління є: виконання функцій органу управління майном комунальної власності територіальної громади м. Львова; передача в оренду, відчуження майна комунальної власності територіальної громади м. Львова (п.п. 2.1,2.2 Положення).

Відповідно до п. 4.1. Положення про оренду майна територіальної громади м. Львова, затвердженого Ухвалою Львівської міської ради від 09.04.2009 р. за №2569 Управління комунальної власності здійснює організаційне забезпечення відносин оренди майна територіальної громади м. Львова. З цією метою управління здійснює облік та інвентаризацію майна, формує та підтримує банк даних про майно комунальної власності міста, забезпечує контроль за його використанням та збереженням.

Згідно з п. 4.5.1 та 4.1.7. Положення управління укладає як орендодавець договори оренди, здійснює їх облік та реєстрацію, приймає рішення про надання в оренду майна, яке перебуває у повному господарському віданні чи оперативному управлінні комунальних підприємств (організацій, установ), на балансі інших юридичних осіб.

У відповідності до п.1 Договору, Позивач передав, а Відповідач прийняв у строкове платне користування нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Долинського, 2 загальною площею 101,4 кв.м. Вартість обєкта оренди визначена станом на 01.08.2002 р. становить 86 291,00 грн. відповідно до звіту про експертну оцінку затвердженого наказом від 23.09.2002 р. №554-е.

Згідно п.5.3 Договору, орендна плата сплачується Орендарем не пізніше 10 числа місяця у встановленому нормативними документами власника орендованого майна порядку.

З розрахунку заборгованості з орендної плати по договору оренди №Ш-1258 від 18.11.2002 р. вбачається, що Відповідач не сплачує орендної плати у відповідності до взятих на себе зобовязань та вимог закону і заборгованість за період з 01.01.2011 р. по 10.05.2011 р. складає 5 716,82 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 102 118,34 грн. неустойки з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 10.05.2011 р. господарським судом Львівської області у справі №5015/1950/11 прийнято рішення, яким вирішено: «Розірвати договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) №Ш-1258 від 18.11.2002р., укладений між Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради та ТзОВ „Аптека №45 на нежитлові приміщення площею 101,4 кв. м. за адресою: вул. Долинського, 2 у м. Львові. Виселити ТзОВ „Аптека №45 (79019, м. Львів, вул. Долинського, 2, ) із нежитлових приміщень за адресою: м. Львів, вул. Долинського, 2 загальною площею 101,4 кв.м. Стягнути з ТзОВ „Аптека №45 (79019, м. Львів, вул. Долинського, 2, ) на користь Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл.Галицька,15, ) 29 449 грн. 09 коп. заборгованості. Стягнути з ТзОВ „Аптека №45 (79019, м. Львів, вул. Долинського, 2, ) в дохід державного бюджету 249 грн. 49 коп. державного мита та 236 грн.00 коп. на оплату за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.»

Як встановлено в судовому засіданні і не заперечується в тому числі у поясненнях представником відповідача, то після прийняття рішення господарським судом Львівської області 10.05.2011 р. у справі №5015/1950/11 орендар не передавав (не повертав) по акту приймання передачі орендовані ним за Договором приміщення орендодавцю чи балансоутримувачу.

Дане рішення господарським судом Львівської області від 10.05.2011 року у справі №5015/1950/11, сторонами не оскаржувалось і вступило в законну силу.

Відповідно до акта комісії з розгляду нарахувань та заборгованості по оплаті за використання нежитлових приміщень територіальної громади м. Львова №185 від 30.12.2014 р., що міститься в матеріалах справи, нарахування за договором було припинено відповідно до Довідки про вільне приміщення наданої ЛКП «Варшавське 407» (Балансоутримувачем) від 08.07.2014 р.

Тобто, до 10.05.2011 р. відповідачу нараховувалась заборгованість в сумі 5716,82 грн. за Договором оренди №Ш-12558 від 18.11.2002 р. за оренду нежитлових приміщення, що знаходяться за адресою м. Львів, вул. Долинського, 2, а за період з 11.05.2011 р. до 08.07.2014 р. (день звільнення приміщення орендарем) відповідач зобовязаний сплатити неустойку в сумі 102 118,34 грн. за користування обєктом оренди за час прострочення.

Відповідач не надав суду належних і допустимих письмових доказів, в обґрунтування того, що він із поважних причин не міг своєчасно передати (звільнити) обєкт оренди по Договору.

Суд, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю з наступних підстав.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України)

За приписами ст. 193 ГК України, Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За умовами ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом.

Згідно ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Статтею 283 ГК України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відносини щодо оренди державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності регулюються Законом України Про оренду державного та комунального майна від 10.04.1992р. № 2269-ХІІ із змінами та доповненнями.

За умовами ст.2 Закону України Про оренду державного та комунального майна орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Частиною 1 ст.17 Закону України Про оренду державного та комунального майна встановлено, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін.

Порушенням зобовязання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Правова норма ч. 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, ч. 3 ст. 35 ГПК України, передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

18 листопада 2002 року між сторонами укладено договір оренди нерухомого майна № Ш-1258 (надалі Договір).

Договір оренди нерухомого майна № Ш-1258 від 18.11.2002 - розірвано, що встановлено Рішенням Господарського суду Львівської області від 10.05.2011 у справі №5015/1950/11, яким вирішено: розірвати договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) №Ш-1258 від 18.11.2002р. та виселити ТзОВ „Аптека №45 із нежитлових приміщень за адресою: м. Львів, вул. Долинського, 2 загальною площею 101,4 кв.м.). Дане рішення сторонами не оскаржувалось і воно вступило в законну силу.

ОСОБА_2 приймання-передавання майна - не складався, - після прийняття господарським судом рішення 10.05.2015 року у справі №5015/1950/11.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, враховуючи відсутність доказів спростування боргу з орендної плати за період з 01.01.2011 р. по 10.05.2011 р. та доказів його погашення, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення повністю щодо стягнення з відповідача на користь позивача 5 716,82 грн. заборгованості з орендної плати.

Відповідно до ст. 785 ЦК України, якщо наймач не виконує обовязку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Як вбачається з долученої до матеріалів справи довідки, за період з 11.05.2011 року до 08.07.2014 року з врахуванням положень ч. 2 ст. 785 ЦК України, до стягнення підлягає неустойка, яка становить подвійний розмір нарахувань в загальній сумі 102 118,34 грн.

Пленумом Вищого господарського суду України у п. 5.4 Постанови № 12 від 29.05.2013 р. розяснено, що застосовуючи приписи статті 785 ЦК України у розгляді справ зі спорів про стягнення неустойки за прострочення виконання зобов'язань з повернення об'єкта оренди, господарським судам слід звертати увагу на те, що неустойка, стягнення якої передбачено частиною другою статті 785 ЦК України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається як подвійна плата за користування річчю за час прострочення, ця неустойка не може бути ототожнена з неустойкою (штрафом, пенею), передбаченою пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК України, оскільки, на відміну від приписів статті 549 ЦК України, її обчислення не здійснюється у відсотках від суми невиконання або неналежного виконання зобов'язання (штраф), а також у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (пеня).

Таким чином, позовна вимога про стягнення 102118,34 грн. неустойки, нарахованих за період з 11.05.2011 року до 08.07.2014 року, обґрунтована матеріалами справи, відповідачем не спростована та підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідач в судове засідання не зявився, доказів оплати заборгованості з орендної плати та неустойки не представив.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення повністю.

Відповідно до ст. 7 Закону України Про судовий збір, сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Оскільки, позивачем сплачений судовий збір в більшому розмірі, то позивачу слід повернути з державного бюджету зайво сплачений судовий збір в сумі 295,55 грн.

Судові витрати слід віднести на відповідача в порядку ст. 49 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 22, 33, 35, 43, 44, 49, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека №45», (адреса: вул. Долинського, 2, м. Львів, 79019, ідентифікаційний ) на користь Управління комунального власності департаменту економічної політики Львівської міської ради (адреса: 79008, пл. Галицька, б. 15, м. Львів, ідентифікаційний код 25558625) 5 716,82 грн. основної заборгованості, 102 118,34 грн. неустойки та 2 156,70 грн. витрат, понесених на сплату судового збору.

3. Повернути Управлінню комунального власності департаменту економічної політики Львівської міської ради (адреса: 79008, пл. Галицька, б. 15, м. Львів, ідентифікаційний код 25558625) з державного бюджету судовий збір в сумі 295,55 грн. сплачений платіжним дорученням №192967 від 26.12.2014 р.

4. Наказ видати відповідно до ст.116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст. ст. 91- 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 01.10.2015 р.

Суддя Долінська О.З.