ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2015 р. Справа № 922/91/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Гончар Т. В. , суддя Гребенюк Н. В.

при секретарі Томіній І.В.

за участю представників сторін:

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - 1) ОСОБА_2, дов. б/н від 23.06.2015 року, 2) не з"явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. №3842 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 22.06.15 року у справі № 922/91/15

за позовом ОСОБА_1, м. Харків,

до 1) ОСОБА_3 акціонерного товариства "Автрамат", м. Харків, 2) голови правління ОСОБА_3 акціонерного товариства "Автрамат", м. Харків,

про визнання незаконними дій, стягнення 50000,00 грн.

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року позивач - ОСОБА_1 звернулася до господарського суду Харківської області з позовом до ОСОБА_3 акціонерного товариства "Автрамат" та голови правління ОСОБА_3 акціонерного товариства "Автрамат", першого та другого відповідачів, про :

1) визнання дій та бездіяльності ПАТ Автрамат незаконними;

2) визнати незаконною процедури ліквідації підприємства та нелегітимним зібрання акціонерів 06.11.2014 р.;

3) відновлення порушених прав акціонерів, позбавлених права голосу 06.11.2014 р., у тому числі і позивача;

4) зобов'язання ПАТ Автрамат відшкодувати позивачу моральну шкоду в сумі 50000,00 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 22.06.2015 року у справі №922/91/15 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Ольшанченко В.І., суддя Аюпова Р.М., суддя Яризько В.О.) в позові до ПАТ "Автрамат" відмовлено повністю.

Провадження у справі в частині позовних вимог до голови правління ПАТ "Автрамат" припинено повністю.

Позивач не погодився з рішенням місцевого господарського суду, подав до Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати це рішення та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційну скаргу з урахуванням письмових пояснень щодо відшкодування моральної шкоди (вх.№13304 від 21.09.2015 року) обгрунтовує тим, що справа №922/91/15 в господарському суді Харківської області була розподілена автоматизованою системою документообігу на суддю Сальнікову Г.І., проте після розгляду апеляційним господарським судом апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду від 27.02.2015 року у справі №922/91/15 та поверненні справи до господарського суду Харківської області справу було розподілено не на суддю Сальнікову Г.І., яка спочатку розглядала дану справу, а на суддю Ольшанченко, що суперечит пункту 2.3.43 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженої рішенням Ради суддів України 26.11.10 року.

Також вказує на те, що : позивач не був допущений до судового засідання 27.05.2015 року за надуманих причин, що призвело до внесення до оскаржуваного рішення неправдивих даних щодо відсутності позивача в даному судовому засіданні та свідчить про службове підроблення, а також порушує права позивача, передбачені статтями 6, 14 Конвенції з прав людини та основоположних свобод, а також про завдання шкоди здоров"ю; в судовому засіданні позивачу було відомо лише про відмову у задоволенні його заяви про відвід суддям, а про перенесення розгляду справи на 22.06.2015 року відомо не було; в порушення статті 77 ГПК України суд не відклав розгляду справи у зв"язку із неявкою позивача в судове засідання та неподанням витребуваних доказів.

Звертає увагу на те, що суд першої інстанції, припиняючи провадження в частині позовних вимог до голови правління ПАТ "Автрамат", посилався на пункт 1 частини 1 статті 80 ГПК України, яким передбачено таку підставу для припинення провадження у справі, як непідвідомчість спору господарському суду, проте суд мав вказати, до якої юрисдикції відноситься розгляд вказаної частини позову, чого ним здійснено не було.

Крім того, зазначає, що : суд прийняв як належний та допустимий доказ повідомлення акціонерів про призначення на 20.04.2006 року чергових загальних зборів реєстр поштових відправлень акціонерам, який таким доказом не є, так як відноситься до простої кореспонденції; не є належним та допустимим доказом і повідомлення у Бюллетені "Цінні папери України", оскільки позивач на них не підписувався через тяжке матеріальне становище; місцевий господарський суд не врахував того, що про заключення договору з ПАТ "Мегабанк" акціонери повинні бути повідомлені письмово і доказ такого повідомлення має містити дані про його отримання позивачем.

Також позивач посилається на те, що він працював на підприємстві ПАТ "Автрамат" більше 30 років, є ветераном праці, інвалідом ІІ групи, людиною похилого віку, проте відповідачі чинять протиправну поведінку (дії та бездіяльність) щодо прав позивача як акціонера вказаного підприємства, що призвело до його фізичних та моральних страждань : погіршення сна, стосунків в сім"ї, стану здоров"я і свідчить про спричинення позивачеві моральної шкоди, яку він оцінює в 50000 грн.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 21.07.2015 року апеляційну скаргу позивача було прийнято до провадження та призначено її до розгляду на 07.09.2015 року на 11:00 год.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 07.09.2015 року розгляд справи було відкладено на 21.09.2015 року на 14:30 год.

Позивач у судових засіданнях 07.09.2015 року та 21.09.2015 року підтримав апеляційну скаргу.

Відповідач у запереченнях на апеляційну скаргу (вх.№12709 від 07.09.2015 року) та його представник у судових засіданнях 07.09.2015 року та 21.09.2015 року проти її доводів заперечує, вважає оскаржуване рішення законним та обгрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Свої заперечення обгрунтовує тим, що всі дії ПАТ "Автрамат" повністю відповідають вимогам діючого законодавства, оскільки на виконання пункту 6 розділу 2 Положення про переведення випуску іменних цінних паперів у бездокументарну форму, затвердженого рішенням ДКЦПФР від 30.06.2000 року №98 товариством було розміщено повідомлення про дематеріалізацію (переведення в бездокументарну форму) випуску іменних цінних паперів в офіційному друкованому виданні - Бюлетені "Цінни папери України" від 20.02.2006 року №39-40. При цьому, в зазначеному повідомленні було повністю наведено інформацію про переведення випуску акцій в бездокументарну форму, із зазначенням реквізитів депозитарію, зберігача та реєстроутримувача. Крім того, зазначено, що для подальшого обліку власникам акцій особисто потрібно укласти договір про відкриття рахунку у цінних паперах із зберігачем. Письмове повідомлення було надіслано кожному акціонеру поштою з таким самим текстом.

Таким чином, як вказує відповідач, кожен акціонер, включаючи і ОСОБА_1, був повідомлений про переведення випуску акцій відповідача в бездокументарну форму, відкриття товариством рахунків в цінних паперах та необхідність акціонерам особисто укласти із зберігачем договору на обслуговування рахунку в цінних паперах.

Представник другого відповідача в судове засідання не з"явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце його проведення, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення №433 про вручення другому відповідачу ухвали, якою було призначено розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

А тому колегія суддів розглядає апеляційну скаргу за відсутності представника другого відповідача за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач заявив клопотання (вх.№13259 від 21.09.2015 року), яке в письмової формі було подано до початку судового засідання через канцелярію суду в якому просить відтворити технічний запис судового процесу, який здійснювався в господарському суду Харківської області.

Колегія суддів, розглянувши вказане клопотання, вирішила його відхилити, так як технічний запис судового процесу, який здійснювався в господарському суду Харківської області, відтворювався і прослуховувався позивачем 11.09.2015 року та 15.09.2015 року в апеляційному господарському суді, що підтверджується розпискою позивача на його заяві (вх.№12736 від 07.09.2015 року) ( том ІІ, а.с. 113), а також прослуховувся апеляційним господарським судом і позивач не позбавлений посилатися на конкретні фрагменти технічного запису, здійснивши відповідну виписку, для його послідуючого дослідження судом.

Позивач заявив усне клопотання, в якому просить виділити матеріали справи, надані відповідачем стосовно повідомлення позивача про проведення загальних зборів від 15.12.2005 року для направлення в правоохоронні органи та внесення до єдиного реєстру досудового розслідування по факту службового підроблення та відкласти розгляд справи.

Колегія суддів, розглянувши зазначене клопотання, дійшла висновку про його відхилення, оскільки звернення до правоохоронних органів в даному випадку з питань внесення до єдиного реєстру досудового розслідування певних даних є виключно правом позивача.

Також позивач в судовому засіданні 21.09.2015 року заявив усне клопотання, в якому просить відкласти розгляд справи та витребувати із суду першої інстанції поданий позивачем до суду першої інстанції оригінал зауважень на протокол судового засідання від 27.05.2015 року, 22.06.2015 року та звукозапис судового процесу .

Колегія суддів, розглянувши зазначене клопотання, вирішила його відхилити, так як зауваження на протоколи суду першої інстанції розглядаються лише судом першої інстанції, про що виноситься відповідна ухвала. Апеляційний господарський суд не наділений правом розгляду вказаних зауважень, а має право лише прийняти їх до уваги при розгляді апеляційної скарги на рішення суду, при цьому після винесення судом першої інстанції відповідної ухвали стосовно цих зауважень .

Разом з цим, ухвала про прийняття або відхилення зауважень на протокол суду першої інстанції не підлягає апеляційному чи касаційному оскарженню окремо від рішення, а заперечення на таку ухвалу може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду. Проте в матеріалах справи відсутні докази винесення судом першої інстанції зазначеної ухвали, заперечення на яку могли б бути включені до апеляційної скарги позивача.

Що стосується звукозапису судового процесу, то диск такого звукозапису наявний в матеріалах справи.

До того ж, апеляційний господарський суд при розгляді апеляційної скарги обмежений двохмісячним строком, встановленим статтею 102 ГПК України, який спливає 21.09.2015 року, тоді як клопотання про продовження зазначеного строку сторонами не заявлялося, що унеможливлює відкладення розгляду справи. Крім того, ГПК України не передбачено такої підстави для відкладення розгляду справи, як як розгляд судом першої інстанції зауважень на протокол судового засідання.

Позивач заявив усне клопотання про зупинення розгляду справи до розгляду судом першої інстанції зауважень позивача на протокол судового засідання від 27.05.2015 року, 22.06.2015 року та звукозапис судового процесу.

Колегія суддів, розглянувши зазначене клопотання, залишає його без задоволення, оскільки статтею 79 ГПК України не передбачено такої підстави зупинення розгляду справи, як розгляд судом першої інстанції зауважень на протокол судового засідання.

Окрім цього, в судовому засіданні 21.09.2015 року позивач заявив усне клопотання, в якому просить визнати зауваження щодо протоколу судового засідання від 27.05.2015 р. та 22.06.2015 та технічного запису як доказ того, що позивач був недопущений до судового засідання судом першої інстанції, у зв'язку з чим просить відкласти розгляд справи.

Колегія суддів, розглянувши вказане клопотання, дійшла висновку про його відхилення, так як за змістом статей 32, 43 Господарського процесуального кодексу України суд надає оцінку окремому доказу лише в сукупності із іншими доказами із викладенням результатів такої оцінки у рішенні в порядку статті 82 Господарського процесуального кодексу України, яке виноситься лише після закінчення розгляду справи, а не на стадії заявлення сторонами клопотань.

Позивач заявив усне клопотання про оголошення перерви у розгляді апеляційної скарги для надання позивачем документів стосовно його важкого матеріального стану, який унеможливлює зняття позивачем самостійно копій матеріалів справи.

Колегія суддів, порадившись на місці вирішила клопотання позивача відхилити, оскільки в попередньому судовому засіданні позивачу було роз"яснено про виготовлення судом для позивача безкоштовно копій документів, про які він вказував у відповідній заяві.

Позивач заявив усне клопотання, в якому просить зробити та приєднати до матеріалів справи копію довідки з ДПІ про доходи.

Колегія суддів, порадившись на місці, задовольняє зазначене клопотання.

Позивач заявив усне клопотання, в якому просить оглянути в судовому засіданні оригінал довідки про інвалідність.

Колегія суддів зазначене клопотання відхиляє, оскільки позивач не довів, яким чином вказаний документ відноситься до предмету спору у даній справі.

Позивач заявив усне клопотання, в якому просить зробити копію відповіді начальника поштампу Гончарова від 25.02.2015 р. та долучити її до матеріалів справи.

За проханням позивача в судовому засіданні судовим розпорядником були зроблені, окрім вказаної відповіді, інші заявлені позивачем копії документів для долучення до матеріалів справи, які позивач наполягав засвідчити своїм підписом. Однак, отримавши копії для їх засвідчення, не повернув їх суду.

Позивач заявив усне клопотання, в якому просить долучити до матеріалів справи копію виписки з медичної карти.

Колегія суддів, розглянувши зазначене клопотання, вирішила долучити до матеріалів справи копії наданих документів щодо фізичного стану позивача.

Позивач заявив усне клопотання, в якому просить зробити копію трудової книжки, засвідчити цю копію та долучити її до матеріалів справи.

Колегія суддів зазначене клопотання відхиляє, оскільки позивач не довів, яким чином вказаний документ відноситься до предмету спору у даній справі.

Позивач заявив усне клопотання, в якому просить долучити до матеріалів справи письмові пояснення щодо відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів порадившись на місці ухвалила долучити до матеріалів справи письмові пояснення щодо відшкодування моральної шкоди.

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі, письмових поясненнях щодо відшкодування моральної шкоди, запереченнях на апеляційну скаргу доводи позивача та першого відповідача, заслухавши пояснення позивача та представника першого відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, відповідно до наданого відповідачу ОСОБА_3 акціонерним товариством «Національний депозитарій України» переліку акціонерів, які мають право на участь у загальних зборах акціонерного товариства станом на 03.11.2014 р., позивач є акціонером ПАТ «Автрамат», якому належить 15840 простих іменних акцій загальною номінальною вартістю 3960,00 грн., що становить 0,0303% у статутному капіталі товариства (52303428 шт. простих іменних акцій на загальну номінальну вартість 13075607,00 грн.), з яких кількість голосуючих акцій становить 0 (нуль) шт.

15.12.2005 р. позачерговими загальними зборами акціонерів було прийнято рішення (протокол №18) про зміну форми випуску акцій ВАТ «Автрамат» та укладання договору з депозитарієм цінних паперів ВАТ «Межрегіональний фондовий союз» на обслуговування випуску акцій та про укладання договору зі зберігачем цінних паперів ВАТ «Мегабанк» на відкриття рахунків в цінних паперах власникам акцій ВАТ «Автрамат» відповідно до Закону України "Про Національну депозитарну систему та особливості електронного обігу цінних паперів в Україні", Положення про Депозитарну діяльність, затвердженого рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 26.05.1998 року №61, Положення про порядок переведення випуску іменних цінних паперів у бездокументарну форму, затвердженого рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 30.06.2000 року №98.

Про проведення загальних зборів акціонерів 15.12.2005 року повідомлялись всі акціонери ПАТ "Автрамат", в тому числі і ОСОБА_1 шляхом поштового повідомлення, а також публікацій в Бюлетені "Цінні папери України" від 20.10.2005 року №245-246 та газеті "Слобідський край" (а.с. 78-90, том І).

На виконання прийнятого позачерговими загальними зборами акціонерів рішення (протокол №18 від 15.12.2005 р.), 16.12.2005 р. ВАТ «Автрамат» уклало з ВАТ «Мегабанк» договір №07-1460/1 75000333 про відкриття рахунків у цінних паперах, за яким зберігач відкриває рахунки акціонерам емітента, які були зареєстровані в реєстрі власників іменних цінних паперів (акцій) на дату припинення ведення реєстру.

На 20.04.2006 р. були призначені чергові загальні збори акціонерів, про що у Бюлетені "Цінні папери України» №30-40 (1663-1664) від 20.02.2006 р. було надруковано оголошення, а також повідомлення про переведення випуску акцій ВАТ «Автрамат» з документарної форми у бездокументарну (том І, а.с. 82-83) на виконання вимог пункту 6 розділу 2 Положення про порядок переведення випуску іменних цінних паперів у бездокументарну форму, затвердженого рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 30.06.2000 року №98.

У вказаному повідомленні вказано про необхідність власників цінних паперів укласти зі зберігачем ВАТ «Мегабанк» особисто договір про відкриття рахунку в цінних паперах.

Крім того, ВАТ «Автрамат» надіслав всім акціонерам повідомлення про призначені на 20.04.2006 р. чергові загальні збори акціонерів, в якому було розміщено інформацію про переведення випуску акцій ВАТ «Автрамат», випущених у документарній формі у бездокументарну, що підтверджується копією поштового реєстру, в якому під номером 477 вказаний позивач (а.с. 87, том І).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач в обгрунтування позову посилається на те, що про укладення ПАТ "Автрамат" договору з ПАТ "Мегабанк" позивач належним чином не повідомлявся і дізнався про вказаний факт лише 06.11.2014 року під час регістрації на позачерговому зібранні акціонерів; ПАТ "Мегабанк" були передані неповні дані, які містяться у ПАТ "Автрамат", з метою оплати акціонерами додаткових услуг банку.

Крім того, позивач зазначає, що вирішення питання про ліквідацію ПАТ "Автрамат" відбувалося з порушенням процедури, у зв"язку з чим позивач вважає зібрання акціонерів з цього приводу нелегітимним.

Місцевий господарський суд, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що позивач був належним чином повідомлений та обізнаний про вимоги діючого законодавства щодо необхідності укладання зі зберігачем договору про відкриття рахунку в цінних паперах.

Також господарський суд першої інстанції вказував на те, що з переліку акціонерів, які зареєструвалися для участі у позачергових загальних зборах акціонерів ПАТ «Автрамат» 06.11.2014 р. вбачається , що позивач був повідомлений про їх скликання та зареєстрована під номером 27 з кількістю акцій 15840 шт., з них голосуючих акцій - 0. При цьому, позивач не надав суду жодних доказів порушення відповідачем процедури скликання та порядку проведення позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ «Автрамат» 06.11.2014 р.

Крім того, місцевий господарський суд зазначив, що наявність або відсутність голосів позивачки жодним чином не могла вплинути на прийняття рішення, яке оскаржується через свою незначимість.

Колегія суддів погоджується із висновком господарського суду першої інстанції щодо відсутності достатніх правових підстав для задоволення позову, зважаючи на таке.

Закон України «Про депозитарну систему України» був опублікований в газетах «Голос України» від 11.10.2012 р. №191 та «Урядовий кур'єр» від 17.10.2012 р. №189.

Згідно з п. 10 розділу VI Закону України «Про депозитарну систему України» власник цінних паперів, які були дематеріалізовані, зобовязаний звернутися до обраної емітентом депозитарної установи та укласти з нею договір про обслуговування рахунка в цінних паперах від власного імені або здійснити переказ прав на цінні папери на свій рахунок в цінних паперах, відкритий в іншій депозитарній установі.

У разі якщо власник цінних паперів протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом не уклав з обраною емітентом депозитарною установою договору про обслуговування рахунка в цінних паперах від власного імені або не здійснив переказ належних йому прав на цінні папери на свій рахунок у цінних паперах, відкритий в іншій депозитарній установі, цінні папери такого власника (які дають право на участь в органах емітента) не враховуються при визначенні кворуму та при голосуванні в органах емітента.

Обмеження щодо врахування цінних паперів при визначенні кворуму та при голосуванні в органах емітента встановлюються депозитарною установою в системі депозитарного обліку протягом одного робочого дня після закінчення строку, зазначеного в абзаці другому цього пункту.

Скасування таких обмежень здійснюється депозитарною установою протягом одного робочого дня після укладення власником цінних паперів з депозитарною установою договору про обслуговування рахунка в цінних паперах.

Особливості депозитарного обліку цінних паперів, прав на цінні папери, власники яких не виконали вимоги абзаців першого та другого цього пункту, та порядок встановлення і скасування обмежень, передбачених абзацом третім цього пункту, визначаються Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку.

Відповідно до пунктів 1 та 2 розділу VI Закону України «Про депозитарну систему України» цей Закон набирає чинності через дванадцять місяців з дня його опублікування, крім розділу II цього Закону, абзаців другого - девятого підпункту 9, абзаців сорок шостого - сто тринадцятого підпункту 16 пункту 4 в частині утворення Центрального депозитарію, Розрахункового центру та депозитарних установ та пунктів 5-10 цього розділу, які набирають чинності з дня опублікування цього Закону, а також крім абзаців девятого - девятнадцятого підпункту 2, абзаців пятого та шостого підпункту 10 та підпункту 13 пункту 4 цього розділу, які набирають чинності з 1 січня 2013 року.

До приведення законодавства у відповідність із цим Законом закони та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

У 2008 році на сайті відповідача (ПАТ «Автрамат») було розміщено звернення до власників цінних паперів, в якому звертається увага на вимоги Закону України «Про депозитарну систему України» щодо необхідності укладання договору на обслуговування рахунку в цінних паперах з депозитарною установою. Також в цьому зверненні повідомлялося, що наведені положення п. 10 розділу VI Закону України «Про депозитарну систему України» набирають чинності з жовтня 2014 року.

Отже, як вірно встановив господарський суд першої інстанції, позивач був належним чином повідомлений та обізнаний щодо вимог діючого законодавства про необхідність укладання зі зберігачем договору про відкриття рахунку в цінних паперах.

Разом з цим, відповідно до частині 1 статті 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності за їх невиконання.

Позивач вказує про її неналежне повідомлення про проведення загальних зборів, призначених на 20.04.2006 року. Однак колегія суддів вважає такі посилання безпідставними

Як вже зазначалося, на 20.04.2006 р. були призначені чергові загальні збори акціонерів.

Про проведення зазначених загальних зборів у Бюлетені "Цінні папери України» №30-40 (1663-1664) від 20.02.2006 р. було надруковано оголошення, а також повідомлення про переведення випуску акцій ВАТ «Автрамат» з документарної форми у бездокументарну.

У вказаному повідомленні вказано про необхідність власників цінних паперів укласти зі зберігачем ВАТ «Мегабанк» особисто договір про відкриття рахунку в цінних паперах.

Крім того, ВАТ «Автрамат» надіслав всім акціонерам повідомлення про призначені на 20.04.2006 р. чергові загальні збори акціонерів, в якому було розміщено інформацію про переведення випуску акцій ВАТ «Автрамат», випущених у документарній формі у бездокументарну, що підтверджується копією поштового реєстру, в якому під номером 477 вказаний позивач.

Відповідно до статті 43 закону України "Про господарські товариства" (діючого на час проведення зборів від 20.04.2006 р.) про проведення загальних зборів акціонерів держателі іменних акцій повідомляються персонально передбаченим статутом способом. Крім того, загальне повідомлення друкується в місцевій пресі за місцезнаходженням акціонерного товариства і в одному із офіційних друкованих видань Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України чи Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку із зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного.

Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 45 днів до скликання загальних зборів.

Отже, позивач був завчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення загальних зборів від 20.04.2006 р.

Позивач в апеляційній скарзі посилається на те, що суд прийняв як належний та допустимий доказ повідомлення акціонерів про призначення на 20.04,2006 року чергових загальних зборів реєстр поштових відправлень акціонерам, який таким доказом не є, так як відноситься до простої кореспонденції; не є належним та допустимим доказом і повідомлення у Бюллетені "Цінні папери України", оскільки позивач на них не підписувався через тяжке матеріальне становище.

Колегія суддів не може погодитися із такими твердженями позивача, так як позивач не навів жодних доказів повідомлення відповідачем позивача про проведення загальних зборів від 20.04.2006 р. способом, який би суперечив вимогам Статуту ПАТ "Автрамат" або Закону.

Також позивач посилається на те, що місцевий господарський суд не врахував того, що про заключення договору з ПАТ "Мегабанк" акціонери повинні бути повідомлені письмово і доказ такого повідомлення має містити дані про його отримання позивачем

Однак, жодною нормою законодавства та жодним положенням Статуту на відповідача не покладено обов"язку контролювати отримання акціонером повідомлення про обрання депозитарної установи.

Як вбачається з переліку акціонерів, які зареєструвалися для участі у позачергових загальних зборах акціонерів ПАТ «Автрамат» 06.11.2014 р., позивач був повідомлений про їх скликання та зареєстрований під номером 27 з кількістю акцій 15840 шт., з них голосуючих акцій - 0.

Четвертим пунктом порядку денного позачергових загальних зборів 06.11.2014 р. було прийняття рішення про припинення ПАТ «Автрамат» шляхом ліквідації, яке було прийнято більшістю голосів (40808086 шт.), які становили 99,856% від загального числа голосуючих акцій акціонерів, які зареєструвались для участі у зборах (40866989 шт., що становить 87,51% від числа голосуючих акцій товариства, прийнятих до визначення кворуму 46709432 шт.).

Позивач не надала суду жодних доказів порушення відповідачем (ПАТ «Автрамат») процедури скликання та порядку проведення позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ «Автрамат» від 06.11.2014 р.

Отже, позачергові загальні збори акціонерів ПАТ «Автрамат» були проведені 06.11.2014 р. також без порушення вимог законодавства про скликання і проведення загальних зборів.

Слід зазначити, що згідно з пунктом 4 частини 1 статті 25 Закону України "Про акціонерні товариства" кожною простою акцією акціонерного товариства її власнику - акціонеру надається однакова сукупність прав, включаючи право на отримання інформації про господарську діяльність акціонерного товариства.

Згідно з пунктом 4.3 Статуту ПАТ "Автрамат" акціонер має право на отримання інформації про діяльність товариства в порядку, передбаченому цим Статутом і діючим законодавством.

Отже, позивач з часу проведення загальних зборів від 20.04.2006 р. і до часу проведення загальних зборів від 06.11.2014 р не був позбавлений права отримувати безоплатно від ПАТ "Автрамат" інформацію про діяльність цього товариства, в тому числі - щодо переходу на бездокументарну форму акцій та укладення договору з ПАТ "Мегабанк". Однак позивач на протязі більш ніж восьми років таким правом не скористався.

Поряд з цим, наявність або відсутність голосів позивача жодним чином не могла вплинути на прийняття рішення, яке оскаржується через незначну їх кількість, при цьому позивач не надав доказів порушення цим рішенням його прав та законних інтересів, в тому числі позбавлення права голосу.

Слід зазначити, що позивач заявив позовні вимоги про захист не лише своїх прав, а і прав інших акціонерів.

Як вірно вказував суд першої інстанції, стаття 1 ГПК України не дозволяє звертатися з позовом за захистом права та законних інтересів інших осіб, крім випадків, встановлених законом.

Крім того, Верховний Суд України в Узагальненнях судової практики розгляду судами корпоративних спорів за 2005 рік- І півріччя 2007 року роз"яснив, що господарським судам слід враховувати, що акціонери (учасники) господарського товариства не в праві також звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших акціонерів (учасників) господарського товариства та самого товариства, а також обгрунтовувати свої вимоги порушенням прав інших акціонерів (учасників).

А тому позовні вимоги ОСОБА_1 про поновлення прав інших акціонерів позбавлені правового підгрунтя.

Отже колегія суддів погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що позовні вимоги до ПАТ «Автрамат»: про визнання дій та бездіяльності ПАТ «Автрамат» незаконними; про визнання незаконною процедуру ліквідації підприємства та нелегітимним зібрання акціонерів 06.11.2014 р.; про відновлення порушених прав акціонерів, позбавлених права голосу 06.11.2014 р., у тому числі і позивача, є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Також позивачем заявлено позовну вимогу про зобов'язання ПАТ "Автрамат" відшкодувати позивачу моральну шкоду в сумі 50000,00 грн.

Стосовно вказаної позовної вимоги колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно зі статтею 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Разом з цим слід зазначити, що відповідальність особи у вигляді обовязку відшкодувати шкоду (в тому числі моральну) наступає лише за наявності в сукупності певних умов, які разом утворюють склад правопорушення, а саме: наявність шкоди, протиправної поведінки, причинного зв'язку між поведінкою і збитками, вини.

Такий елемент, як наявність моральної шкоди, полягає у фізични та душевних стражданнях потерпілої особи, приниженні честі і гідності.

Протиправна поведінка заподіювача шкоди полягає у порушенні правової норми, що виявляється у здійсненні заборонених правовою нормою дій або в утриманні в здійсненні наказів правової норми діяти певним чином.

Наявність такої умови цивільно-правової відповідальності, як причинний зв"язок між протиправною поведінкою і шкодою, зумовлена необхідністю встановлення факту, що саме протиправна поведінка конкретної особи, на яку покладається така відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що з необхідністю та невідворотністю спричинила шкоду потерпілому.

Вина є субєктивним елементом відповідальності і полягає у психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.

Проте, як вже зазначалося, позивач не довів належними та допустимими доказами факту порушення відповідачами процедури скликання та проведення як загальних зборів від 20.04.2006 року, так і загальних зборів від 06.11.2014 р. А тому відсутній такий невід"ємний елемент складу правопорушення, як наявність протиправної поведінки заподіювача шкоди.

Також позивачем не надано належних та допустимих доказів понесення ним моральної шкоди; доказів наявності причинного зв'язку між правопорушенням та моральною шкодою, а також обґрунтування суми моральної шкоди.

Позивач вказував на погіршення здоров"я після проведення ПАТ "Автрамат" загальних зборів, проте не довів, що таке погіршення відбулося не лише після відповідних дій першого відповідача, які позивач вважає протиправними, а і в результаті саме цих дій.

Таким чином, господарський суд дійшов правомірного висновку про відсутність достатніх правових підстав для задоволення позову в частині зобов'язання ПАТ "Автрамат" відшкодувати позивачу моральну шкоду в сумі 50000,00 грн.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, повязаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

Згідно зі ст. 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Як вірно зазначив господарський суд першої інстанції, позовні вимоги до голови Правління ПАТ «Автрамат» не підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки такі вимоги відносяться не до спору юридичної особи з її учасником, а до спору між посадовою особою органу управління юридичної особи та учасником юридичної особи.

Отже, місцевий господарський суд цілком правомірно припинив провадження щодо позовних вимог до голови Правління ПАТ «Автрамат».

Що стосується вимоги позивача, викладеної в позовній заяві, про призупинення процедури ліквідації ПАТ "Автрамат", то Закон не передбачає такого способу захисту порушеного права, як призупинення ліквідаційної процедури з огляду на приписи статей 110-111 Цивільного кодексу України під час проведення заходів щодо ліквідації юридичної особи ліквідаційною комісією.

Також позивач не навів жодних підстав для задоволення цієї вимоги.

Позивач в апеляційній скарзі посилається на те, що місцевий господарський суд, припинивши провадження у справ стосовно вимог до голови Правління ПАТ "Автрамат", не вказав, до якої юрисдикції відноситься розгляд вказаної частини позову, чого ним здійснено не було.

Однак, колегія суддів вважає такі посилання безпідставними, так як жодною нормою ГПК України на господарський суд не покладено обов"язку у разі припинення провадження за пунктом 1 частини 1 статті 80 ГПК України роз"ясняти сторонам, до суду якої юрисдикції їм слід звертатися.

Разом з цим, у господарському процесі діє принцип диспозитивності, який випливає зі змісту статті 33 ГПК України, за якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Тобто, сторона, яка звертається з певною вимогою, сама повинна обгрунтувати, зокрема, і підстави звернення до суду певної юрисдикції, а роз"яснення цього питання судом порушувало б принципи рівності сторін та змагальності процесу, встановлені статтями 42 та 43 ГПК України.

Позивач в апеляційній скарзі вказує на те, що справа №922/91/15 в господарському суді Харківської області була розподілена автоматизованою системою документообігу на суддю Сальнікову Г.І., проте після розгляду апеляційним господарським судом апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду від 27.02.2015 року у справі №922/91/15 та поверненні справи до господарського суду Харківської області справу було розподілено не на суддю Сальнікову Г.І., яка спочатку розглядала дану справу, а на суддю Ольшанченко, що суперечит пункту 2.3.43 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженої рішенням Ради суддів України 26.11.10 року.

Однак, колдегія суддів не може погодитися із такими твердженнями позивача, зважаючи на таке.

Як свідчать матеріали справи, за результатами розгляду апеляційним господарським судом апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Харківської області від 27.02.2015 року у справі №922/91/15, постановою Харківського апеляційного господарського суду від 21.04.2015 року вказуну ухвалу місцевого господарського суду було скасовано, а справу передано на розгляд до господарського суду Харківської області.

Ухвала господарського суду Харківської області від 27.02.2015 року у справі №922/91/15 приймалася за участю судді Сальнікової Г.І.

Відповідно до частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України суддя, який брав участь в розгляді справи, не може брати участі у новому розгляді справи у разі скасування рішення, ухвали, прийнятої за його участі.

Таким чином, після скасування в апеляційному порядку ухвали господарського суду Харківської області від 27.02.2015 року у справі №922/91/15 суддя Сальнікова Г.І. не мала права приймати участі в подальшому розгляді справи №922/91/15, а тому місцевим господарським судом цілком правомірно було здійснено новий розподіл даної справи.

Окрім цього, позивач в апеляційній скарзі посилався на те, що в судовому засіданні 27.05.2015 року позивачу було відомо лише про відмову у задоволенні його заяви про відвід суддям, а про перенесення розгляду справи на 22.06.2015 року позивачу відомо не було; в порушення статті 77 ГПК України суд не відклав розгляду справи у зв"язку із неявкою позивача в судове засідання та неподанням витребуваних доказів.

Однак, колегія суддів вважає такі посилання безпідставними, зважаючи на таке.

З матеріалів справи вбачається, що надіслана судом на адресу ОСОБА_1 (61121, АДРЕСА_1) копія ухвали господарського суду від 27.05.2015 року (том ІІ, а.с. 61-62), якою розгляд справи відкладався на 22.06.2015 року, повернулася на адресу суду з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання". Вказану адресу позивач зазначив у позовній заяві.

Разом з цим, відповідно до пункту 3.9.1. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК України , зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, позивач вважається таким, що був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання 22.06.2015 року, проте з власної вини не скористався правом на участь в ньому.

Стосовно того, що суд у судовому засіданні 22.06.2015 року не відклав розгляду справи у зв"язку із неявкою позивача в судове засідання та неподанням витребуваних доказів, то слід зазначити, що позивач в порядку статті 77 ГПК України не навів доводів неможливості розгляду справи за його відсутності.

До того ж, виходячи зі змісту статті 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Посилання заявника апеляційної скарги на те, що позивач не був допущений до судового засідання 27.05.2015 року за надуманих причин, що призвело до внесення до оскаржуваного рішення неправдивих даних щодо відсутності позивача, колегія суддів вважає необгрунтованим, оскільки предметом оскарження є рішення місцевого господарського суду, яке виносилося в іншому судовому засідання 22.06.2015 року, в яке позивач не з"явився з власної вини, про що вже зазначалося.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, повністю дослідив обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування або зміни вказаного рішення відсутні.

Керуючись статтями 33, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 22.06.15 року у справі № 922/91/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 28.09.2015 року.

Головуючий суддя Слободін М.М.

Суддя Гончар Т. В.

Суддя Гребенюк Н. В.