ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2015 р. Справа № 923/1215/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Ярошенко В.П. при секретарі Бєловій О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Київсоюзшляхпроект" м. Київ

до: Управління капітального будівництва Херсонської міської ради м. Херсон

про стягнення 170051грн. 80коп.

за участю представників сторін:

від позивача уповноважена особа ОСОБА_1, довір. № 235 від 08.09.2015 р.

від відповідача уповноважена особа ОСОБА_2, довір. від 10.09.2015 р.

Публічне акціонерне товариство "Київсоюзшляхпроект" (позивач) звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з Управління капітального будівництва Херсонської міської ради (відповідач) суму основного боргу в розмірі 170051грн. 80коп.

Від представника позивача у порядку ст. 22 ГПК України 14.09.2015 р. було подано заяву про уточнення позовних вимог, за якою позивач просив стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 171051грн. 80коп., зазначаючи, що при складанні позову допущено описку у сумі заборгованості, а саме у позовній заяві про стягнення боргу за договором № 369/09 позивач по справі просить суд стягнути з Управління капітального будівництва Херсонської міської ради суму основного боргу в розмірі 170051грн. 80коп.

Натомість зазначає, що 14.08.2013 р. між позивачем та відповідачем був підписаний акт здачі-приймання проектної документації № 20 до Договору № 369/09, відповідно до якого виконана позивачем проектна продукція відповідає умовам і належним чином оформлена. Відповідно до п.2.1. Договору платник зобовязаний сплатити виконавцю встановлену ціну згідно з розділом 3 Договору. Відповідно до акту здачі-приймання № 20 по Договору № 369/09 до сплати належить 171051,80 грн., що не заперечується відповідачем.

Крім того, позивач відмовився від своїх вимог щодо стягнення судового збору.

Оскільки вищевказана заява не суперечить законодавству, не зачіпає інтересів інших осіб і не порушує охоронювані законом їх права, суд прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи вищезазначену заяву позивача.

Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав зазначених у позові.

Відповідач відповідно до відзиву та в судовому засіданні позовні вимоги визнав, та не заперечував проти їх задоволення.

Після закінчення розгляду справи в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши сторін, суд -

в с т а н о в и в:

Між сторонами 31.08.2006 р. було укладено договір № 369/09 на створення проектної продукції (далі Договір), за умовами якого (п.1.1.) відповідач доручає, а позивач бере на себе зобовязання своїми силами та засобами за рахунок відповідача виконати зазначені в п.1.2. Договору роботи, а відповідач зобовязується прийняти результати таких робіт (проектно-вишукальну продукцію) та сплатити позивачу вартість розробленої продукцію.

Відповідно до п. 1.2. Договору сторони визначили, що обєктом проектної продукції є "Розробка проектно-вишукувальної документації на будівництво шляхопроводу пр.Сенявіна вул. Залаегерсег у м.Херсоні".

Зміст, термін виконання етапів та термін здачі робіт за Договором визначаються календарним планом, якій є невідємною частиною цього Договору (п.1.3. Договору).

Відповідно до п. 3.1. Договору в редакції додаткової угоди № 7, вартість проектно-вишукувальних робіт складає 3565065,40 грн., з урахуванням ПДВ 20 % - 594177,57 грн., у тому числі фінансування 2013 року 1475420,40 грн., з урахуванням ПДВ.

Пунктом 2 додаткової угоди № 7 від 12.03.2013 р. сторонами був погоджений у новій редакції календарний графік виконаних робіт, а саме: термін закінчення виконаних робіт грудень 2013 р., а в частині розрахунків між сторонами до повного їх виконання.

Відповідно до п. 3.2. Договору, оплата виконаних робіт здійснюється відповідно до календарного плану робіт на підставі актів виконаних робіт.

Пунктом 4.5. Договору сторони визначили, що при завершенні робіт або етапу роботи позивач має право подати відповідачу акт здачі-приймання проектної продукції з додатком до нього накладної про відправку проектної продукції, а також комплект проектно-кошторисної документації.

Відповідач протягом 15 днів з дня одержання акту здачі-приймання робіт зобовязаний направити позивачу підписаний акт здачі-приймання проектної продукції або мотивовану відмову від прийняття робіт. Якщо у вказаний строк оформлений акт приймання проектної документації або мотивована відмова позивачу від відповідача не надійде, то проектна продукція вважається прийнятою і належить до оплати за одностороннім актом, оформленим позивачем (п.п. 4.6, 4.8 Договору).

Судом встановлено, що 14.08.2013 р. між позивачем та відповідачем був підписаний акт здачі-приймання проектної документації № 20 по Договору № 369/06, відповідно до якого виконана позивачем проектна продукція відповідає умовам і належним чином оформлена.

Відповідач в порушення умов договору свої зобов'язання за договором щодо своєчасної оплати розробленої продукції належним чином не виконав, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в сумі 171051грн. 80 коп.

Аналіз правовідносин, які існували між сторонами свідчить, що за своєю юридичною природою між ними укладено договір про надання послуг, згідно до приписів статті 901 Цивільного кодексу України за яким одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, Договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України одностороння відмова від виконання умов договору не допускається, а тому несплата відповідачем заборгованості є порушенням господарських зобовязань за вказаним договором, у звязку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач позовні вимоги належними та доступними засобами доказування не спростував, а наявні в матеріалах справи документи свідчать про безспірність та обґрунтованість позовних вимог.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги документально підтверджені, а отже такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, яка діяла на день звернення позивача з позовом) ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 2% від ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Позивачем заявлено позов, яким з урахуванням заяви про уточнення, він просить стягнути з відповідача 171051грн. 80коп.

Отже, розмір судового збору за подання до суду даної позовної заяви становить 3421грн. 04коп.

Позивач додав до позовної заяви квитанцію № 12289467 від 08.06.2015р. про сплату 1700грн. 52коп. судового збору та платіжне доручення № 151 від 19.06.2015р. про сплату 1700грн. 52коп., всього - 3401грн. 04коп.

Таким чином, позивачем недоплачено 20грн. судового збору.

Пунктом 2.8 постанови пленуму Вищого господарського суду від 21.02.2013року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" роз'яснено, що у разі коли позивач на підставі частини четвертої статті 22 ГПК до прийняття рішення зі справи збільшив розмір позовних вимог чи до початку розгляду справи по суті змінив предмет або підставу позову, в зв'язку з чим зросла ціна позову, він відповідно до абзацу другого частини другої статті 6 Закону повинен сплатити недоплачену в зв'язку з цим суму судового збору до звернення з відповідною заявою до господарського суду. Якщо до останньої не додано доказів такої доплати, заява повертається без розгляду на підставі пункту 4 частини першої статті 63 ГПК, що згідно з частиною третьою згаданої статті ГПК не перешкоджає позивачеві повторно звернутися до господарського суду з відповідною заявою після доплати ним необхідної суми судового збору; у цьому випадку до відповідного звернення суд здійснює розгляд раніше заявленої позовної вимоги (позовних вимог), якщо позивач не відмовився від неї. З урахуванням конкретних обставин справи суд може розглянути й змінені вимоги позивача без доплати останнім суми судового збору з подальшим розподілом останнього між сторонами за правилами статті 49 ГПК.

З огляду на викладене, з позивача підлягає стягненню в доход держбюджету 20грн. 00коп. недоплаченого судового збору.

Понесені позивачем витрати зі сплати судового збору з відповідача не стягуються, оскільки позивач подав заяву про відмову від їх стягнення, яка прийнято судом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Управління капітального будівництва Херсонської міської ради (73025, м. Херсон, вул. Суворова, 38, ) на користь публічного акціонерного товариства "Київсоюзшляхпроект" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 3/5, ) суму основного боргу в розмірі 171051грн. 80коп.

3. Стягнути з публічного акціонерного товариства "Київсоюзшляхпроект" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 3/5, ) в доход спеціального фонду державного бюджету на р/р № 3002 в ГУДКСУ у Херсонській області МФО 852010 одержувач УДКСУ у місті Херсоні. Призначення платежу: судовий збір код 03500045, - 20грн. 00коп. судового збору.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 21.09.2015 р.

Суддя В.П.Ярошенко