РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2015Справа №910/21131/15

за позовом: Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія», м.Бровари,

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Київ, ідентифікаційний номер НОМЕР_1

про стягнення 1 257,73грн.

Суддя Любченко М.О.

Представники сторін:

від позивача: Супрун А.І. - по дов.

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Комунальне підприємство Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія», м.Бровари звернулось до господарського суду м.Києва з позовом до відповідача, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Київ про стягнення заборгованості в розмірі 1257,73 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 умов договору №381ВБС від 18.04.2013р. про надання послуг з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем житлового будинку в частині внесення плати за надані послуги в обсязі та строки, що встановлені правочином та додатками до нього, що і стало підставою звернення до суду з розглядуваним позовом.

Відповідач у судове засідання 23.09.2015р. не з'явився, представника не направив, відзиву на позов не надав, правами, що передбачені Господарським процесуальним кодексом України, не скористався, правової позиції по суті спору не висловив.

Проте, за висновками суду, Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. При цьому, господарський суд виходить з наступного.

За приписами ст.65 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається учасникам судового процесу за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Відповідно до п.11 листа №01-8/123 від 15.03.2007р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році» до повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Статтею 29 Цивільного кодексу України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

За змістом наявного у матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням відповідача на теперішній час є: 02125, АДРЕСА_1

На вказану адресу судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України було скеровано ухвалу від 18.08.2015р. з метою повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи.

Наразі, конверт з вказаною вище ухвалою було повернуто до суду з відміткою «За закінченням встановлено терміну зберігання».

У відповідності до п.3.9.1 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом статті 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За таких обставин, приймаючи до уваги направлення господарським судом поштової кореспонденції за адресою Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, з огляду на позицію Вищого господарського суду України, суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи.

Наразі, суд зазначає, що інформація стосовно слухання судом справ є публічною та розміщується на офіційному сайті господарського суду м.Києва в мережі Інтернет, що також свідчить про наявність у відповідача можливості дізнатись про слухання справи за його участю.

Крім того, господарський суд вважає за необхідне зауважити, що у відповідності до ч.2 ст.2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Статтею 3 вказаного нормативно-правового акту передбачено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - це автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

У статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» передбачено, що судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Отже, з огляду на наведене вище, суд наголошує, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою від 18.08.2015р. у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

З приводу неявки відповідача в судове засідання 23.09.2015р. господарський суд зазначає наступне.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 вказаного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, третіх осіб, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

У п.3 Постанови №11 від 17.10.2014р. Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010р., «Смірнова проти України» від 08.11.2005р., «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006р., «Літоселітіс Проти Греції» від 05.02.2004р.)

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Судом враховано, що ухвалою від 18.08.2015р. явка сторін у судове засідання обов'язковою не визнавалась, а відповідачем клопотань про відкладення розгляду спору не заявлялось.

За висновками суду, незважаючи на те, відповідач не з'явився у судове засідання 23.09.2015р., справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка вказаного учасника судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши всі представлені докази, господарський суд встановив:

За змістом ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

За змістом ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.ст.6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст.901 Цивільного кодексу України).

Як свідчать матеріали справи, 18.04.2013р. між Комунальним підприємством Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» (виконавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (споживач) було укладено договір №381ВБС про надання послуг з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем житлового будинку, предметом якого відповідно до п.1.1 є забезпечення виконавцем надання послуг з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення та ліквідації аварій у внутрішньобудинкових мережах, а споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені договором.

Договір набуває чинності з 18.04.2013р. та діє протягом терміну користування споживачем об'єктом, а в частині розрахунків - до повного виконання своїх зобов'язань (п.8.1 договору №381ВБС від 18.04.2013р.).

З огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір №381ВБС від 18.04.2013р. як належну підставу, у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов'язків з надання послуг з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем житлового будинку.

За приписами зі ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Як вказувалось вище, за умовами договору №381ВБС від 18.04.2013р. позивач зобов'язався надавати відповідачу послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем житлового будинку.

За умовами п.2.8 договору №381ВБС від 18.04.2013р. фактично надані виконавцем послуги у відповідному місяці оформлюються актом про надання послуг, який виконавець зобов'язується направити споживачу на адресу, що вказана у правочині, а споживач зобов'язується протягом п'яти днів з моменту його отримання повернути його виконавцю в належним чином оформленому вигляді.

У випадку неповернення споживачем належним чином оформлених актів та відсутності письмових заперечень, послуги вважаються наданими та прийнятими споживачем (п.2.9 договору №381ВБС від 18.04.2013р.).

За твердженнями позивача, які з боку відповідача належними та допустимими у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказами не спростовані, на виконання умов договору №381ВБС від 18.04.2013р. у період з листопада 2014р. по червень 2015р. Комунальним підприємством Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» було надано Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення та ліквідації аварій у внутрішньобудинкових мережах на загальну суму 1257,76 грн., про що заявником складено акти б/н від 30.11.2014р. на суму 166,22 грн., б/н від 31.12.2014р. на суму 166,22 грн., б/н від 31.01.2015р. на суму 166,22 грн., б/н від 28.02.2015р. на суму 166,22 грн., б/н від 31.03.2015р. на суму 166,22 грн., б/н від 30.04.2015р. на суму 166,22 грн., б/н від 31.05.2015р. на суму 166,22 грн. та б/н від 30.06.2015р. на суму 94,19 грн.

Вказані акти направлялись Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1, на підтвердження чого заявником представлено до матеріалів справи фіскальний чек б/н від 22.07.2015р. та опис вкладення до цінного листа, поштові квитанції №8115 від 02.04.2015р., №5760 від 04.03.2015р., №9576 від 03.12.2014р., поштові повідомлення №691, №911, №739, №904 та №811 та списки згрупованих поштових відправлень.

За твердженнями Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» наведені акти, належним чином оформлені Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 повернуто не було, заперечення з приводу обсягів послуг, що в них зазначено, не висловлено.

Наразі, господарським судом враховано, що за змістом п.3 Наказу №958 від 28.11.2013р. Міністерства інфраструктури України «Про затвердження Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень» нормативний строк пересилання поштових відправлень (крім простих листів та поштових карток) - це час, установлений для пересилання поштових відправлень від об'єкта поштового зв'язку місця приймання до об'єкта поштового зв'язку місця вручення.

Відповідно до розділу II Наказу №958 від 28.11.2013р. Міністерства інфраструктури України «Про затвердження Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень» нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв'язку (без урахування вихідних днів об'єктів поштового зв'язку) складають для місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1, у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+2, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об'єкті поштового зв'язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання.

Як вбачається зі змісту наданих заявником фіскальних чеків, позивачем було скеровано поштові відправлення на адресу відповідача з відділення поштового зв'язку м.Бровари, тобто, у даному випадку слід застосовувати нормативні строки поштових пересилань у межах області.

Таким чином, з урахуванням визначених Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень та умов п.2.9 договору №381ВБС від 18.04.2013р., суд дійшов висновку, що п'ятиденний строк для повернення відповідачем належним чином оформлених актів наданих послуг чи висловлення письмових обґрунтованих заперечень щодо їх підписання закінчився, а отже послуги за актами, що складені відповідачем у період з листопада 2014р. по червень 2015р., у відповідності до умов п.2.9 укладеного між сторонами правочину вважаються належним чином наданими Комунальним підприємством Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» та прийнятими Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1.

З метою повного та всебічного з'ясування всіх обставин справи, ухвалою від 18.08.2015р. відповідача було зобов'язано надати заперечення (у разі наявності) щодо отримання від позивача у період з листопада 2014р. по червень 2015р. послуг за договором №381ВБС від 18.04.2013р. на суму 1257,73 грн. та актів приймання-передачі послуг за наведений період.

Однак, відповідачем витребуваних судом пояснень надано не було, факту належного виконання Комунальним підприємством Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» своїх обов'язків за договором №381ВБС від 18.04.2013р. не спростовано.

За таких обставин, враховуючи наведене вище, судом встановлено, що Комунальним підприємством Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» було належним чином виконано свої зобов'язання перед Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем житлового будинку в межах договору №381ВБС від 18.04.2013р. у період з листопада 2014р. по червень 2015р. на загальну суму 1257,73 грн.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За умовами п.2.1 договору №381ВБС від 18.04.2013р. розрахунковим періодом є календарний місяць.

Пунктом 2.2 укладеного між сторонами правочину передбачено, що послуги оплачуються у безготівковій формі.

Плата за послуги здійснюється до десятого числа місяця, наступного за розрахунковим (п.2.3 договору №381ВБС від 18.04.2013р. ).

За таких обстави, враховуючи наведені вище умови спірного правочину, господарський суд дійшов висновку, що строк оплати послуг з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем житлового будинку, наданих Комунальним підприємством Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» в межах договору №381ВБС від 18.04.2013р. у період з листопада 2014р. по червень 2015р. на загальну суму 1257,73 грн., настав.

За твердженнями позивача, які з боку відповідача належними та допустимими у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказами не спростовані Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, надані позивачем послуги оплачено не було, в результаті чого у відповідача виникла заборгованість в сумі 1257,73 грн.

З метою повного та всебічного з'ясування всіх обставин справи судом ухвалою від 18.08.2015р. було зобов'язано відповідача надати докази повного або часткового виконання своїх грошових зобов'язань за договором №381ВБС від 18.04.2013р.

Проте, як зазначалось вище, відповідачем правової позиції по суті спору не висловлено, витребуваних документів не надано, факт наявності заборгованості перед позивачем у заявленому до стягнення розмірі не спростовано.

При цьому, суд зазначає, що відповідно п.2.3 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (ч.1 ст.38 Господарського процесуального кодексу України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

За таких обставин, з огляду на наведене вище, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 1257,73 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно із ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні вимоги Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія», м.Бровари до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Київ про стягнення заборгованості в розмірі 1257,73 грн.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (02125, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» (07400, Київська область, м.Бровари, вул.Грушевського, буд.3А, ) заборгованість в розмірі 1257,73 грн. та судовий збір в сумі 1827 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

У судовому засіданні 23.09.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 25.09.2015р.

Суддя М.О.Любченко