ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2015 р. справа № 910/13436/15

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши матеріали справи

за позовом Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Іволга 2», Київська обл., с. Літки

про стягнення 70 643,83 гривень

за участю представників:

від позивача: не прибув

від відповідача: ОСОБА_1 (довіреність б/н від 08.06.2015)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

26.05.2015 Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України (далі-ДП «Інформаційний центр»/позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Іволга 2» (далі-ТОВ «Іволга 2»/відповідач) про стягнення 70 643,83 грн штрафу за неналежне виконання відповідачем зобовязань, передбачених первісною редакцією договору №6Р/11 від 27.11.2013 на надання послуг щодо створення та впровадження компютерної програми «Єдиний державний реєстр осіб, які вчинили корупційні правопорушення.

Відповідач позов не визнав та просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.06.2015 у справі №910/13436/15 зазначену позовну заяву з доданими до неї документами передано за територіальною підсудністю до господарського суду Київської області.

Ухвалою господарського суду Київської області від 01.07.2015 порушено провадження у справі №910/13436/15 та призначено справу до розгляду на 14.07.2015.

07.08.2015 та 25.08.2015 через канцелярію господарського суду Київської області від відповідача та позивача відповідно надходили клопотання про відкладення розгляду даної справи. Зазначені клопотання судом задоволені.

Ухвалами господарського суду Київської області від 14.07.2015, 11.08.2015 та 25.08.2015 розгляд даної справи відкладався на 11.08.2015, 25.08.2015 та 15.09.2015 відповідно.

15.09.2015 через канцелярію господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання про здійснення розгляду даної справи без участі представника останнього. Зазначене клопотання судом задоволено.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

27.11.2013 між «Інформаційний центр» (далі-замовник) та ТОВ «Іволга 2» (далі-виконавець) було укладено договір на надання послуг щодо створення та впровадження компютерної програми «Єдиний державний реєстр осіб, які вчинили корупційні правопорушення» №6Р/11 (далі-договір), відповідно до якого замовник доручив, а виконавець взяв на себе зобовязання надати послуги зі створення (розробки) компютерної програми «Єдиний державний реєстр осіб, які вчинили корупційні правопорушення», відповідно до Вимог створення (розробки) компютерної програми, що є невідємною частиною цього договору (додаток №1), (далі-послуги) та передати всі майнові авторські права на неї замовнику.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 30.04.2014 включно, але у будь-якому випадку до виконання сторонами своїх зобовязань за договором (п. 10.1 договору).

У додатку №2 до договору сторонами погоджено календарний план на створення (розробки) компютерної програми «Єдиний державний реєстр осіб, які вчинили корупційні правопорушення», відповідно до якого кінцевий термін реалізації всіх передбачених за договором робіт 30.04.2014.

Додатковою угодою №1 від 03.10.2014 до договору сторони домовились викласти додаток №1, додаток №2 у редакції, що додається до цієї додаткової угоди, а також визначити строк дії договору з моменту його підписання сторонами і до 30.06.2015 включно, але у будь-якому випадку до виконання сторонами своїх зобовязань за договором.

У відповідності до календарного плану, викладеного у додатку №2 до договору, в редакції додаткової угоди №1 від 03.10.2014, сторонами окрім збільшення переліку робіт, які мають бути виконані за договором, також погоджено, кінцевий термін реалізації всіх передбачених за договором робіт 30.06.2015.

Посилаючись на те, що відповідач свої договірні зобовязання в частині виконання третього (заключного) етапу робіт у строки, передбачені первісною редакцією додатка №2 до договору (30.04.2014), не виконав, позивач просить суд стягнути з відповідача 70 643,83 грн штрафу, нарахованого з 01.05.2014 по 03.10.2014 на 1 500 000,00 грн сплаченого за договором авансу, з підстав п. 6.2 договору.

Відповідач, заперечуючи проти позову, посилався на його необґрунтованість, оскільки додатковою угодою №1 від 03.10.2014 до договору сторони змінили як кінцеві строки виконання договірних робіт, так і строки дії договору, що свідчить про безпідставність нарахування позивачем штрафних санкції за порушення відповідачем, як виконавцем, строків надання послуг, передбачених не чинною, а первісною редакції договору.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив, що заявлена позовна вимога задоволенню не підлягає виходячи з нижче викладеного.

Відповідно до ч. 1 ст. 173, ч.ч. 1, 2 ст. 317 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Будівництво об'єктів виробничого та іншого призначення, підготовка будівельних ділянок, роботи з обладнання будівель, роботи з завершення будівництва, прикладні та експериментальні дослідження і розробки тощо, які виконуються суб'єктами господарювання для інших суб'єктів або на їх замовлення, здійснюються на умовах підряду.

Загальні умови договорів підряду визначаються відповідно до положень Цивільного кодексу України про договір підряду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 837, ст.ст. 629, 611, 549 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6.2 договору передбачено, що за порушення виконавцем строку надання послуг він сплачує на користь замовника штраф у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несвоєчасно наданих послуг.

З огляду наведеного, порушення виконавцем передбаченого договором строку надання послуг є порушення договірного зобовязання та, відповідно, є підставою для стягнення з останнього неустойки, передбаченої п. 6.2 договору.

Водночас, судом встановлено, що додатковою угодою №1 від 03.10.2014 до договору сторони домовились викласти додаток №2 (календарний план) у іншій редакції, яка передбачає кінцевий термін реалізації всіх передбачених за договором робіт 30.06.2015, а не 30.04.2014, як зазначено у первісній редакції вказаного додатка.

Статтею 612 ЦК України унормовано, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, внесення змін до календарного плану до договору свідчить про відсутність у відповідача, як виконавця, обовязку по кінцевому виконанню договірних робіт у первісно передбачені строки, а саме до 01.05.2014, і, як наслідок, не наділяє позивача, як замовника, правом вимоги щодо стягнення з відповідача штрафу за порушення первісно передбачених строків виконання робіт, які в подальшому сторонами були продовжені.

При цьому, доказів наявності між сторонами домовленостей щодо сплати відповідачем штрафу, нарахованого за невиконання договірних робіт з моменту закінчення строків, визначених первісно погодженим календарним планом (01.05.2014) і до моменту укладення додаткової угоди №2 від 03.10.2014 до договору суду не надано, що свідчить про необґрунтованість нарахування позивачем штрафу за означений період.

Належних обґрунтувань, які б спростовували наведені висновки суду позивачем не наведено.

За таких обставин, враховуючи наведені нормативні приписи, договірні положення, а також внесення сторонами змін до договору, зокрема, щодо кінцевого терміну реалізації всіх передбачених за договором робіт, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 70 643,83 грн штрафу, за порушення відповідачем первісно передбачених договором строків виконання робіт не відповідає вимогам статей 611, 612, 549 ЦК України, а тому задоволенню не підлягає.

Аналогічна правова позиція про застосуванням господарським судом при вирішенні спору редакції договору, яка діє на момент винесення рішення у справі, викладена у постанові Вищого господарського суду України від 27.11.2014 у справі №910/19381/13.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, у звязку з відмовою у задоволенні позовних вимог покладаються судом на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 549, 611, 612, 629, 837 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 317 Господарського кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 21.09.2015.

Суддя В.А. Ярема