КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2015 р. Справа№ 911/2579/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Шевченка Е.О.

Дідиченко М.А.

при секретарі: Дяченко Р.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: Шкель О.М. ( за довіреністю №02/287/2 від 02.07.2015)

від відповідача: Стужна В.М. ( за довіреністю №2-ЮВ від 12.01.2015)

розглянувши апеляційну скаргу Державного спеціалізованого підприємства "Чорнобильська АЕС "

на рішення господарського суду Київської області від 05.08.2015р.

у справі № 911/2579/15 (суддя: Бацуца В.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Буденергомонтаж"

до Державного спеціалізованого підприємства "Чорнобильська АЕС "

про стягнення 454 667, 67 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року позивач звернувся до господарського суду Київської області з позовною заявою до відповідача про стягнення 269 016, 19 грн. основної заборгованості, 62 338, 05 грн. пені, 119 311, 35 грн. інфляційних збитків, 4 002, 08 грн. 3 % річних.

Рішенням господарського суду Київської області від 05.08.2015р. у справі №911/2579/15 позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з державного спеціалізованого підприємства „Чорнобильська АЕС" на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Буденергомонтаж" 269 016, 19грн. основної заборгованості, 107 875,49 грн. інфляційних збитків, 3 316,64 грн. коп. 3 % річних, в задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що позивач виконав зобов'язання за договором підряду, проте, відповідач за виконані роботи повністю не розрахувався.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач Державне спеціалізоване підприємство "Чорнобильська АЕС" звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення господарського суду Київської області від 05.08.2015р. у справі №911/2579/15 повністю та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги, те що у відповідача недостатньо бюджетного фінансування. Також зазначив, що відповідно до умов договору підряду строк виконання зобов'язання з оплати повинен настати з моменту надходження бюджетних коштів на рахунок відповідача, проте, оскільки кошти в необхідному обсязі не надходили, оплата за виконанні роботи здійснена не була.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.09.2015 року було прийнято до провадження апеляційну скаргу Державного спеціалізованого підприємства "Чорнобильська АЕС " та призначено справу № 911/2579/15 до розгляду.

17.09.2015 року через відділ документального забезпечення від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У судовому засіданні, 22.09.2015 року представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати.

Представник позивача заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 101 Господарського процесуального кодексу, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 11.11.2013 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір підряду № 31/10-13 на виконання робіт „ДБН Д.1-1-2000. Будівельно-монтажні роботи по будівництву об'єкту „ДСП ЧАЕС. Капітальний ремонт покрівлі машзала енергоблоків 1 та 2" укладений на підставі проведення закупівлі № 1-110-13/1 (т.1 а.с.9).

За умовами зазначеного договору, підрядник зобов'язується за завданням замовника на свій ризик виконати і здати замовникові у встановлений цим договором строк роботи по об'єкту: „ДСП ЧАЕС. Капітальний ремонт покрівлі машзала енергоблоків 1 та 2" відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується передати підряднику затверджену проектно-кошторисну документацію, надати будівельний майданчик (фронт робіт), прийняти від підрядника закінчені роботи та оплатити їх( п. 1.1. договору ). Склад та обсяг робіт, які повинен виконати підрядник, визначені в проекті № 1-110 (п. 1.2. договору). За належним чином виконану роботу, згідно з договором, замовник повинен сплатити підряднику договірну ціну в сумі разом з ПДВ 20 % 7 181 461, 81 грн. Договірна ціна є твердою (п. 3.1. договору). Обсяг фінансування на 2013 рік та на наступні роки уточнюватиметься шляхом укладення відповідних додаткових угод до цього договору, в залежності від обсягу фінансування, виділеного замовнику для оплати бюджетного зобов'язання за даним договором. Про зміну розмірів фінансування протягом відповідного бюджетного року замовник письмово повідомляє підрядника, що є підставою для укладання додаткової угоди та перегляду сторонами календарного плану(п. 3.1.2. договору).

Пунктами 4.1.- 4.2.1 договору передбачено, що фінансування робіт за цим договором здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України. В разі неотримання (зміни) повністю або частково бюджетного призначення щодо фінансування зобов'язань замовника за цим договором, замовник повинен за можливості негайно письмово повідомити про це підрядника, після чого сторони повинні внести відповідні зміни до договору, скоригувавши обсяги і вартість робіт. Розрахунки з підрядником за виконані будівельно-монтажні роботи здійснюються шляхом перерахування коштів на банківський рахунок підрядника після підписання сторонами акту виконаних робіт (форма КБ-2в) та форми КБ-3. Укладаючи договір, підрядник усвідомлює, що здійснення замовником оплати за виконані підрядником роботи залежить від надходження бюджетних коштів на реєстраційний рахунок замовника, виділених під оплату бюджетного зобов'язання, взятого за даним договором. Замовник повинен здійснити оплату Підряднику протягом 20 банківських днів з дня надходження бюджетних коштів на його реєстраційний рахунок. Оплата може проводитись частинами.

Строк виконання робіт визначений в п. 5.1. договору, за яким початок виконання робіт: протягом п'яти днів з дати укладання договору. Закінчення виконання робіт: 25 грудня 2014 р.

Пунктом 13.1. договору визначено строк його дії, згідно якого цей договір набирає чинності з дати підписання сторонами та його скріплення печатками і діє до 25.12.2014 р., а по фінансовим та гарантійним зобов'язанням - до повного виконання.

Як свідчать матеріали справи, в подальшому між позивачем та відповідачем були укладені додаткові угоди до договору: 05.08.2014 року додаткова угода №4, а також 04.12.2014 року додаткова угода № 5, згідно умов п. 1. якої змінено п. 3.1. договору та викладено його в наступній редакції: „За належним чином виконану роботу згідно з договором замовник повинен сплатити підряднику договірну ціну в сумі 5 984 153, 30 грн, крім того ПДВ 1 196 830, 66 грн, всього разом з ПДВ 20 % 7 180 983, 96 грн. Договірна ціна є твердою."(т.1 а.с.20,21)

Як було встановлено судом першої інстанції, на виконання умов договору позивачем у 2014 р. було виконано для відповідача роботи на загальну суму 7 180 983, 96 грн, що підтверджується актом № 1 від 24.07.2014 р. приймання виконаних будівельних робіт за червень-липень 2014 р. на суму 402 394, 18 грн та довідкою № 1 від 24.07.2014 р. про вартість виконаних будівельних робіт за червень-липень 2014 р. на суму 402 394, 18 грн, актом № 1/кор від 04.09.2014 р. приймання виконаних будівельних робіт за червень-липень 2014 р. на суму 31 484, 14 грн, актом № 2 від 04.09.2014 р. приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2014 р. на суму 1 508 772, 10 грн та довідкою № 2 від 04.09.2014 р. про вартість виконаних будівельних робіт за серпень 2014 р. на суму 1 540 256, 50 грн, актом № 3 від 24.09.2014 р. приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2014 р. на суму 4 359 989, 40 грн та довідкою № 3 від 24.09.2014 р. про вартість виконаних будівельних робіт за вересень 2014 р. на суму 4 359 989, 40 грн, актом № 4 від 01.10.2014 р. приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2014 р. на суму 266 647, 78 грн та довідкою № 4 від 01.10.2014 р. про вартість виконаних будівельних робіт за вересень 2014 р. на суму 266 647, 78 грн, актом № 5 від 27.10.2014 р. приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2014 р. на суму 342 679, 91 грн та довідкою № 5 від 27.10.2014 р. про вартість виконаних будівельних робіт за жовтень 2014 р. на суму 342 679, 91 грн, актом № 6 від 09.12.2014 р. приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2014 р. на суму 189 766, 02 грн, актом № 07 від 09.12.2014 р. приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2014 р. на суму 79 250, 17 грн та довідкою № 6 від 09.12.2014 р. про вартість виконаних будівельних робіт за листопад 2014 р. на суму 269 016, 19 грн. Окрім того, відповідно до довідки № 15-31/38 від 29.05.2015 р. Броварської об'єднаної державної фінансової інспекції, складеної за зустрічною звіркою в товаристві з обмеженою відповідальністю «Буденергомонтаж» з метою документального підтвердження обсягу, виду та якості операцій та розрахунків, що здійснювались державним спеціалізованим підприємством «Чорнобильська АЕС» за період з 01.01.2014 року по 01.05.2015 року (т.1 а.с.24-29, 234-270) визначено, що станом на 01.05.2015 року між сторонами рахується дебіторська заборгованість, в т.ч. по договору підряду № 31/10-13 від 11.11.2013 року, в сумі 269 016,19 грн.

Оскільки відповідач не в повному обсязі розрахувався за виконані роботи по договору підряду № 31/10-13 від 11.11.2013 року, позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення боргу в розмірі 269 016,19 грн. та штрафних санкцій - 62 338,05 грн. пені, 119311,35 грн. інфляційних збитків, 4 002,08 гр. 3% річних, в зв'язку з несвоєчасним виконанням зобов'язання по сплаті за виконанні роботи.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що доказами наявними в матеріалах справи належним чином підтверджено невиконання відповідачем у повному обсязі зобов'язання по сплаті в повному обсязі за виконанні роботи по договору підряду. При цьому зазначив, що порушення строків у розрахунків є підставою для стягнення з відповідача інфляційних збитків в розмірі 107 875,49 грн. та 3% річних - 3 316,64 грн., відповідно до ст. 625 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України закріплено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 854 ЦК України передбачено, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Як видно з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, у встановлений договором строк і станом на час розгляду справи відповідач обов'язок щодо оплати виконаних позивачем робіт у повному обсязі не виконав і його основна заборгованість перед позивачем складає 269 016, 19 грн., що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт, довідками про вартість виконаних будівельних робіт, довідкою № 15-31/38 від 29.05.2015 р. Броварської об'єднаної державної фінансової інспекції, відповідними платіжними дорученнями та виписками з банківського рахунку позивача (т.1 а.с. 234-270).

Необґрунтованими є доводи апелянта про те, що оплата в повному обсязі виконаних робіт не була проведена у зв'язку з недостатністю фінансування під його бюджетне зобов'язання по договору підряду №31/10-13 від 11.11.2013 року, тому що ця обставина не може бути підставою для звільнення відповідача від їх оплати, оскільки в разі відсутності таких коштів відповідач мав право на підставі п.4.1.1 вищевказаного договору підряду повідомити про це підрядника, після чого сторони повинні були внести відповідні зміни до договору, скоригувати обсяги та вартість робіт. Окрім того, як вже зазначалось сторони уклали додаткові угоди №4 та №5 (т.1 а.с.20,22) якими погодили та підтвердили наявність повного фактичного фінансування у 2014 році під зобов'язання відповідача за цим договором підряду, відповідно у розмірі 7 181 141,30 грн. та 7 180 983,96 грн.

Також колегія суддів зазначає, що недостатність бюджетного фінансування не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до частини другої статті 617 ЦК України, частини другої статті 218 ГК України та рішення Європейського суду з прав людини у справі «Терем ДТД.Чечеткін та Оліус проти України» від 18 жовтня 2005 року.

Про наявність коштів для проведення розрахунків свідчить виписка по казначейському рахунку відповідача за період з 10.12.2014 року по 30.12.2014 р., з якої вбачається, що станом 10.12.2014 р. на реєстраційному рахунку відповідача обліковувалось від 5 521 103, 82 грн. до 5 398 343, 30 грн. (а.с.116-126)

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про задоволення позовних вимог про стягнення основного боргу за виконанні роботи в розмірі 269 016,16 грн.

Такої правової позиції дотримується також Верховний суд України в Постанові від 15 травня 2012 року № 11/446 .

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач частково здійснив оплату виконаних будівельних робіт по договору підряду № 31/10-13 від 11.11.2013 року в розмірі 6 911 967,77 грн.

Відносно стягнення пені в розмірі 62 338,05 грн., за період прострочення відповідачем виконання обов'язку по оплаті виконаних робіт з 10.12.2014 р. по 08.06.2015 р. колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки, при укладенні договору підряду сторони не досягли згоди щодо встановлення у договорі неустойки, а саме пені від суми несвоєчасно виконаного відповідачем грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, то безпідставним є нарахування позивачем пені за прострочення відповідачем виконання обов'язку, щодо оплати виконаних робіт у заявлений період на підставі положень ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України так як, зазначені положення Господарського кодексу України не встановлюють розмір пені за невиконання або неналежне виконання грошового зобов'язання, а визначають порядок обчислення таких штрафних санкцій.

Стосовно стягнення інфляційних збитків та 3 % річних від суми основної заборгованості за періоди прострочення відповідачем виконання обов'язку по оплаті виконаних робіт з 10.12.2014 р. по 08.06.2015 р. всього на загальну суму 119 311, 35 грн. та 4 002, 08 грн. колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обов'язок відповідача щодо оплати виконаних робіт у відповідності до положень пунктів 4.2. договору виник після підписання сторонами акту виконаних робіт (форма КБ-2в) та форми КБ-3 , а прострочення виконання обов'язку відповідачем щодо оплати виконаних робіт почалось після підписання сторонами акту виконаних робіт (форма КБ-2в) та форми КБ-3 і спливу 20 банківських днів з дня надходження бюджетних коштів на реєстраційний рахунок відповідача, а саме по акту № 6 від 09.12.2014 р. приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2014 р. на суму 189 766, 02 грн., акту № 07 від 09.12.2014 р. приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2014 р. на суму 79 250, 17 грн. та довідці № 6 від 09.12.2014 р. про вартість виконаних будівельних робіт за листопад 2014 р. на суму 269 016, 19 грн. з 10.01.2015 р., то безпідставним є нарахування позивачем інфляційних збитків та 3 % річних від суми основної заборгованості за прострочення відповідачем виконання обов'язку щодо оплати виконаних робіт у заявлений період, а саме з 10.12.2014 р. по 09.01.2015 р., до моменту виникнення прострочення відповідачем виконання такого обов'язку - до 10.01.2015 р.

Колегія суддів, перевіривши розрахунок інфляційних збитків, від суми основної заборгованості за договором, погоджується з розрахунком здійсненим судом першої інстанції, а тому стягненню підлягають інфляційні збитки в розмірі 107 875, 49 грн.

Також, колегія суддів перевіривши розрахунок 3% річних, від суми основної заборгованості за договором, погоджується з розрахунком здійсненим судом першої інстанції за період з 10.01.2015 р.- по 08.06.2015 р. в сумі 3 316,64 грн.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду Київської області від 05.08.2015 року у справі № 911/2579/15, отже, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного спеціалізованого підприємства "Чорнобильська АЕС " на рішення господарського суду Київської області від 05.08.2015 року у справі № 911/2579/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Київської області від 05.08.2015 року у справі № 911/2579/15 залишити без змін.

Матеріали справи № 911/2579/15 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Е.О. Шевченко

М.А. Дідиченко