УХВАЛА

про повернення позовної заяви

25.09.2015Справа № 910/25406/15

Суддя Ломака В.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1

до 1. Приватного акціонерного товариства «АТЕК»

2. Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку

про визнання недійсними рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «АТЕК», Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про визнання недійсними рішень.

Подана ОСОБА_1 позовна заява про визнання недійсними рішень не відповідає вимогам розділу VIII Господарського процесуального кодексу України, а тому підлягає поверненню з посиланням на ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на наступне.

Судовий захист прав суб'єктів господарювання передбачає їх звернення до відповідного судового органу з метою поновлення чи визнання прав зазначених суб'єктів, якщо ці права порушені, не визнаються чи оспорюються. Втім, таке звернення до суду обумовлене дотриманням вимог процесуального закону, зокрема необхідністю сплати судового збору, що надає можливість доступу особи до правосуддя та отримання нею судового захисту, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

Згідно зі ст. 1 цього Закону судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим законом, і включається до складу судових витрат.

Статтею 2 вказаного Закону передбачено, що платниками судового збору є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим законом.

При цьому, гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя, від 14.05.1981 N R (81) 7: "В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати" (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України, що має беззаперечно виконуватись сторонами в разі необхідності реалізації цього права.

Відтак, механізм реалізації вищевказаного права, яке закріплене в Основному Законі, включає в себе необхідність дотримання вимог процесуального законодавства при зверненні до суду, зокрема, щодо сплати судового збору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Як зазначено в п. п. 2 п. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати, а із позовних заяв немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Пунктом 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимоги немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Як вбачається зі змісту прохальної частини позовної заяви, позивачем заявлені вимоги про:

- визнання недійсними рішень Загальних зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства «АТЕК», які відбулися 05.11.2013 р.;

- визнання недійсними рішень Наглядової ради Приватного акціонерного товариства «АТЕК» від 07.11.2013 р. про дематеріалізацію випуску іменних акцій товариства;

- визнання недійсним та скасування рішення (розпорядження) Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 05.12.2013 р. та 02.06.2014 р. щодо заміни свідоцтва про реєстрацію випуску акцій у документарній формі існування на свідоцтво про реєстрацію випуску акцій у бездокументарній формі існування Приватного акціонерного товариства «АТЕК».

Таким чином, позивачем заявлено:

- немайнову вимогу про визнання недійсними рішень Загальних зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства «АТЕК», які відбулися 05.11.2013 р., по якій має бути сплачено судовий збір у розмірі 1 218, 00 грн.;

- немайнову вимогу про визнання недійсними рішень Наглядової ради Приватного акціонерного товариства «АТЕК» від 07.11.2013 р. про дематеріалізацію випуску іменних акцій товариства, по якій має бути сплачено судовий збір у розмірі 1 218, 00 грн.;

- немайнову вимогу про визнання недійсним та скасування рішення (розпорядження) Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 05.12.2013 р. щодо заміни свідоцтва про реєстрацію випуску акцій у документарній формі існування на свідоцтво про реєстрацію випуску акцій у бездокументарній формі існування Приватного акціонерного товариства «АТЕК», по якій має бути сплачено судовий збір у розмірі 1 218, 00 грн.;

- немайнову вимогу про визнання недійсним та скасування рішення (розпорядження) Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 02.06.2014 р. щодо заміни свідоцтва про реєстрацію випуску акцій у документарній формі існування на свідоцтво про реєстрацію випуску акцій у бездокументарній формі існування Приватного акціонерного товариства «АТЕК», по якій має бути сплачено судовий збір у розмірі 1 218, 00 грн.

Вказане також відображено у п. 2.11. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», відповідно до якого, якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

Позивачем подано квитанцію № 1322/з29 від 24.09.2015 р. на суму 1 218,00 грн., на підтвердження сплати судового збору лише за одну немайнову вимогу, проте, на підтвердження сплати судового збору за інші перелічені немайнові вимоги позивачем не подано доказу про сплату судового збору у розмірі 3 654, 00 грн. (1 218,00 грн. х 3).

За вказаних обставин, суд вважає, що позивачем не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі, тому дана позовна заява підлягає поверненню позивачу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, приписами ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Проте, зі змісту наданих позивачем фіскальних чеків та описів вкладення від 24.09.2015 р. вбачається, що позивачем на адресу відповідачів скеровано: «Позовна заява про визнання недійсними рішень загальних зборів товариства та рішень наглядової ради товариства, визнання недійсними та скасування рішення (розпорядження), тобто позивачем на адресу відповідачів направлено лише копію позовної заяви без доданих до неї документів, що суперечить приписам ч. 1 ст. 56, п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України.

Дані обставини є суттєвими, оскільки нормами ст. 59 Господарського процесуального кодексу України передбачено право відповідачів після одержання ухвали про порушення провадження у справі надіслати суду відзив на позовну заяву, тоді як у даному випадку відповідачі позбавляються можливості підготувати обґрунтовані заперечення на позовну заяву, з урахуванням усіх обставин, на які посилається позивач та поданих ним доказів.

В силу п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до п. 3.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у разі коли до позовної заяви додано докази надсилання відповідачеві копії лише самої заяви, але відсутні докази надсилання йому копій доданих до неї документів, така заява підлягає поверненню на загальних підставах згідно з пунктом 6 частини першої статті 63 ГПК. Недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись п. п. 4, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву повернути без розгляду.

Звернути увагу позивача, що після усунення недоліків, які стали підставою повернення позовної заяви без розгляду, він може повторно звернутися до господарського суду міста Києва з позовом.

Суддя В.С. Ломака