ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.09.2015 Справа № 905/1656/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Подколзіної Л.Д.,

при секретарі судового засідання (помічнику судді) Сиса А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовною заявою: Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, м. Маріуполь Донецької області

до відповідача: Комунального комерційного підприємства «МАРІУПОЛЬТЕПЛОМЕРЕЖА», м. Маріуполь Донецької області

про стягнення: 89 013,97 грн.

за участі уповноважених сторін:

від позивача ОСОБА_2 представник за довіреністю б/н від 05.08.2015 року

від відповідача ОСОБА_3 представник за довіреністю № 41/01 від 21.11.2014 року

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Фізична особа підприємець ОСОБА_1, м. Маріуполь Донецької області, звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з Комунального комерційного підприємства «МАРІУПОЛЬТЕПЛОМЕРЕЖА», м. Маріуполь Донецької області, суми основного боргу у розмірі 62 600,00 грн., інфляційних витрат у розмірі 25 482,69 грн., 3% річних у розмірі 931,28 грн. (Всього 89 013,97 грн.)

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору купівлі - продажу б/н від 03.11.2014 року в частині розрахунків за поставлений товар, внаслідок чого утворилась заборгованість.

На підтвердження своїх вимог позивачем представлено копію вказаного договору, копію видаткової накладної № 1311 від 03.11.2014 року, копію рахунку-фактури № СФ-1311 від 03.11.2014 року.

Представник позивач у засіданні суду позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі. 22.09.2015 року через канцелярію суду подав заяву Вх. № 12160/15 про ознайомлення з матеріалами справи, клопотання Вх. № 12159/15 про фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та просив долучити до матеріалів справи копію супровідного листа до відповідача з пропонуванням підписати акти звірки взаєморозрахунків, копію квитанції про відправлення, копію вкладення в цінний лист.

23.09.2014 року представник позивача подав заяву Вх. № 12351/15, в якій він відмовився від фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ознайомленням з матеріалами справи.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Через канцелярію суду 23.09.2015 року подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивач не виконав взяті на себе зобовязання згідно договору, оскільки якість поставленого товару, окрім печі опалення, не відповідає умовам укладеного договору (поставлено товар, що був у експлуатації, а не новий), крім того, позивач не надав товаросупроводжувальних документів на поставлений товар.

Недоліки товару були прихованими, отже вони не могли бути відомі відповідачу під час приймання продукції від позивача, крім того, відповідач при прийманні товару не зміг визначити його якість, так як не володіє спеціальними знаннями в галузі оцінки якості товару, що поставлявся, а тому саме під час приймання продукції не складався акт. Проте, 08.01.2015 року, після виявлення недоліків, відповідачем складений акт про неналежну якість товару, від підпису якого позивач відмовився.

До того, представник відповідача подав клопотання Вх. № 12353/15 про долучення до матеріалів справи копії виписок і витягу з ЄДР відносно ККП «МАРІУПОЛЬТЕПЛОМЕРЕЖА», копії уставу, копії акту від 08.01.2015 року.

Дослідивши матеріали справи і оцінивши надані суду докази в порядку ст.43 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВСТАНОВИВ:

03 листопада 2014 року між Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1, м. Маріуполь Донецької області, (надалі по тексту - продавець) та Комунальним комерційним підприємством «МАРІУПОЛЬТЕПЛОМЕРЕЖА», м. Маріуполь Донецької області, (надалі по тексту - покупець) укладений договір купівлі продажу б/н, згідно умов якого продавець зобовязався передати, а покупець зобовязався прийняти та оплатити товар на умовах, передбачених даним договором.

Згідно п.2.2. договору оплату за поставлений товар покупець оплачує банківським платежем на розрахунковий рахунок продавця наступним чином:

-100% оплата протягом 45 банківських днів з дня переходу права власності від постачальника до покупця.

Згідно положень п.2.3. договору, оплата проводиться за наявності наступних документів: рахунку.

В пункті 3.2. договору вказано, що приймання-передача товару здійснюється на основі видаткових накладних. Перевірка дотримання продавцем умов договору відносно асортименту, кількості та якості поставленого товару здійснюється покупцем в момент передачі покупцю товару в пункті поставки.

Відповідно п.3.3. договору, товар вважається переданим продавцем і прийнятим покупцем за кількістю та якістю з моменту підписання уповноваженими представниками обох сторін видаткової накладної.

Пунктом 7.1. договору зазначено, що він вступає в силу з моменту його підписання і діє до виконання зобовязань сторонами в повному обсязі.

Враховуючи вищезазначене, договір, на який посилається позивач, вважається судом укладеним, так як в ньому сторонами передбачені всі істотні умови.

Відповідно до ч.1 ст.67 Господарського кодексу України (далі: ГК України) відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

У відповідності до вище вказаного договору, за видатковою накладною № 1311 від 03.11.2014 року позивач передав відповідачеві товар на загальну суму 62 600,00 грн.

З представленої накладної вбачається, що вона підписана обома сторонами без жодних зауважень, містить всі необхідні відомості про товар, а також містить відомості про фактичне отримання товару. Тобто, за своїми ознаками така накладна є підтвердженням передачі позивачем та приймання відповідачем спірного товару.

Таким чином, на підставі укладеного між сторонами договору у позивача виник обовязок поставити товар, а у відповідача прийняти та оплатити його.

З урахуванням п.2.2. договору, відповідач повинен був оплатити товар до 08.01.2015 року.

Оплата повинна проводитись за наявності рахунку, який передбачений п.2.3. договору. Як вбачається з матеріалів справи, 20.01.2015 року на адресу відповідача направлений рахунок-фактура № СФ-1311 від 03.11.2014 року, який 21.01.2015 року отриманий відповідачем, що підтверджується печаткою. Крім того, повторне отримання відповідачем вказаного рахунку-фактури підтверджується описом вкладення та фіскальним чеком від 20.08.2015 року.

Однак, станом на час подачі позовної заяви до суду, сума основного боргу відповідачем не оплачена.

За таких обставин, враховуючи, що сума основного боргу підтверджена матеріалами справи, позов Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 щодо стягнення основної заборгованості у розмірі 25 482,69 грн. суд вважає таким, що підлягає задоволенню.

У звязку з тим, що відповідачем порушені строки виконання грошового зобовязання позивачем заявлені вимоги щодо стягнення 3% річних за період з 09.01.2015 року по 08.07.2015 року у розмірі 931,28 грн., інфляційних витрат у розмірі 25 482,69 грн.

Оцінюючи вимоги позивача в цій частині господарський суд виходить з наступного.

Стаття 625 Цивільного кодексу України не звільняє боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, за вимогою кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Таким чином, відповідно до частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Положення цієї статті застосовуються до боржника у разі порушення ним грошового зобовязання в не залежності від наявності вини в його діях.

Відтак, встановлені статтею 625 ЦК України відсотки річних підлягають нарахуванню до моменту фактичного виконання грошового зобовязання.

Враховуючи, що матеріалами справи доведений факт порушення відповідачем строків оплати товару, нарахування інфляційних проведене позивачем з дотриманням загальних правил (методики) нарахування та з урахуванням строків оплати, наданий арифметично обґрунтований розрахунок інфляційних, господарський суд, задовольняє вимоги позивача щодо стягнення 25 482,69 грн. інфляційних за період з 06.10.2014 року по 06.08.2015 року в повному обсязі.

З урахуванням того, що матеріалами справи доведений факт порушення відповідачем строків оплати товару, нарахування 3% річних проведене позивачем з дотриманням загальних правил (методики) нарахування та з урахуванням строків оплати, визначених в п. 2.2. договору, наданий арифметично обґрунтований розрахунок річних, господарський суд, задовольняє вимоги позивача щодо стягнення 931,28 грн. 3% річних в повному обсязі.

Доводи відповідача у відзиві на позовну заяву, що отримана продукція мала приховані недоліки, не приймаються судом до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.269 ГК України строки і порядок встановлення покупцем недоліків поставлених йому товарів, які не могли бути виявлені при звичайному їх прийманні, визначаються законодавством відповідно до цього Кодексу. Пунктом 9 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю № П-7 від 25.04.1966 року передбачено, що акт про скриті недоліки товару має бути складено на протязі 5-ти днів з моменту виявлення недоліків, однак не пізніше 4-х місяців з дня поставки продукції на склад отримувача, який виявив скриті недоліки. Відповідно п.33 Інструкції № П-7 акт про приховані недоліки складається в порядку, передбаченому Інструкцією.

Але наданий відповідачем акт обстеження обладнання від 08.01.2015 року не може бути прийнятим судом до уваги, оскільки в ньому вказано, що в результаті візуального огляду виявлено, що основна частина обладнання є такою, що раніше була в експлуатації довгий час. Оглянувши вказаний акт судом встановлено, що він не містить в собі висновків, що отримане обладнання має приховані недоліки. В акті чітко вказано, що «в результаті візуального огляду основна частина є такою, яка раніше була в експлуатації довгий час». Тобто в момент отримання обладнання, вже було видно, що продукція не є новою, а є такою, що вже була в експлуатації.

Пунктом 3.2. договору передбачено, що приймання-передача товару здійснюється на основі видаткових накладних. Перевірка дотримання продавцем умов договору відносно асортименту, кількості та якості поставленого товару здійснюється покупцем в момент передачі покупцю товару в пункті поставки. Тому, з урахуванням вищевказаного, посилання відповідача на невідповідність товару якості є необґрунтованими.

Положеннями пункту 2.3. договору визначено, що оплата проводиться за наявності наступних документів: рахунку. Отже, посилання відповідача на ненадання позивачем товаросупроводжувальних документів на поставлений товар, за наявності видаткової накладної та рахунку-фактури, - є безпідставними.

Крім того, відповідач не звертався до суду з позовом до позивача, щодо поставки неякісної продукції. Рішення суду, яким підтверджено факт поставки неякісної продукції, відсутнє. Зустрічний позов відповідачем не заявлено, тому отримана продукція повинна бути оплачена відповідно до умов договору.

Судові витрати відповідно до ст.49 ГПК України підлягають віднесенню на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 546, 549, 625 ЦК України, ст.193 ГК України, ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, м. Маріуполь Донецької області, до Комунального комерційного підприємства МАРІУПОЛЬТЕПЛОМЕРЕЖА, м. Маріуполь Донецької області, про стягнення 89 013,97 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального комерційного підприємство МАРІУПОЛЬТЕПЛОМЕРЕЖА, м. Маріуполь Донецької області, на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, м. Маріуполь Донецької області, (87525, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1, п/р № 5116 у ПАТ КБ Приватбанк, МФО 335429) суму основного боргу у розмірі 62 600,00 грн., інфляційні витрати у розмірі 25 482,69 грн., 3% річних у розмірі 931,28 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 7 519 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

У судовому засіданні 23.09.2015 року проголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 28.09.2015 року.

Суддя Л.Д. Подколзіна