ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.15 Справа№ 914/2588/15

Господарський суд Львівської області у складі судді Сухович Ю.О., при секретарі судових засідань ОСОБА_1, розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія управління проектами Акрополь, м.Львів

до відповідача ОСОБА_2 міське комунальне підприємство Львівводоканал, м.Львів

про заборону Львівському міському комунальному підприємству Львівводоканал припиняти та/або обмежувати водопостачання Товариству з обмеженою відповідальністю Компанія управління проектами Акрополь.

За участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_3 представник (довіреність №29/07-15 від 29.07.2015р.);

від відповідача ОСОБА_4 представник (довіреність №01-5866 від 15.10.2014р.).

Права та обовязки сторін передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України розяснено, заяви про відвід судді не поступали, клопотання про технічну фіксацію судового процесу не надходили.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія управління проектами Акрополь подало на розгляд господарського суду Львівської області позов до Львівського міського комунального підприємства Львівводоканал про заборону останньому припиняти та/або обмежувати водопостачання Товариству з обмеженою відповідальністю Компанія управління проектами Акрополь.

Ухвалою суду від 03.08.2015р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 26.08.2015р.

Ухвалою суду від 26.08.2015р. розгляд справи було відкладено на 14.09.2015р. у зв"язку з неявкою представника відповідача та на підставі поданого відповідачем клопотання.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Позивач просить заборонити відповідачу припиняти чи обмежувати водопостачання, у зв"язку з отриманням акту попередження про можливість відключення від водопостачання за відсутності порущень зі сторони позивача.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві (вх.№38483/15 від 11.09.2015р.), просив у його задоволенні відмовити повністю.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача господарський суд,-

встановив:

19.10.2012р. між ТзОВ "Компанія управління проектами Акрополь" (надалі по договору абонент) та ЛМКП "Львівводоканал" (надалі по договору - Львівовдоканал) укладено договір №307565 на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до каналізаційної мережі.

Відповідно до п. 1.1 договору Львівводоканал надає послуги у забезпеченні питною водою та прийманні стічних вод, а абонент користується послугами: здійснює забір води з водопроводу, скид стічних вод у каналізацію і сплачує вартість наданих послуг на умовах, які визначені договором та чиним законодавством України.

19.10.2012р. сторони підписали додаток №1 до договору №307565 від 19.10.2012р. на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до каналазаційної мережі, згідно якого послуги надаються на обєктах позивача за адресами: м.Львів вул. Козланюка, 17 та м.Львів, вул.Мучна, 32.

04.11.2014р. представниками ЛМКП "Львівводоканал" складено акт №000702 про безоблікове користування послугами водопостачання та водовідведення ТзОВ "Компанія управління проектами Акрополь" за адресою: м.Львів, вул.Збиральна, 14.

06.11.2014р. відповідачем було виставлено рахунок № 305, а згодом 13.11.2014р. рахунок під тим же номером на оплату 62 860,98 грн. за послуги водопостачання та водовідведення. У рахунках вказано, як підставу їх видачі договір № 307565.

Контролером ЛМКП Львівводоканал була проведена перевірка по вул.Збиральна, 14 на підставі якої складено акт №002736 від 08.09.2014р. про те, що при перевірці стану водопровідної та каналізаційної мережі по вул.Збиральна, 14, належної абоненту Гіпсова ліпнина, виявлено, що в приміщенні є умивальник з краном та водовідведення.

05.11.2014р. ЛМКП Львівводоканал було складено ще один акт про порушення №000913, у якому зазначено, що відбір води по вул.Збиральна, 14 проводиться без договору з ЛМКП Львівводоканал та має місце самовільне приєднання до мережі водопостачання; директор ТзОВ Компанія управління проектами Акрополь від підпису відмовився.

На підставі проведених перевірок складено акт попередження №007410, у якому зазначено таке: заборгованість виникла на підставі договору №307565; абонент - ТзОВ Компанія управління проектами Акрополь, місце знаходження Мучна, 32; заборгованість станом на 11.12.2014р. становить 62 860,98грн.; дата вручення 11.12.2014р.; заборгованість підлягає оплаті протягом трьох днів; при невиконанні вимог буде обмежено подачу води з мережі міського водопроводу, а поновлення водопостачання відбудеться після оплати заборгованості та рахунку за відновлення водопостачання.

У зв"язку з вищевказаним позивач звертався до господарського суду Львівської області із позовом до відповідача про визнання одностороннього правочину ЛМКП "Львівводоканал" у формі акта-попередженн №007410 недійсним.

Рішенням господарського суду Львівської області від 02.03.2015р. у задоволенні позову було відмовлено. Вказане рішенням залишене без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 27.04.2025р. та постановою Вищого господарського суду України від 08.07.2015р.

28.07.2015р. ТзОВ "Компанія управління проектами Акрополь" отримало від ЛМКП "Львівводоканал" лист з актом попередження №004276, згідно якого позивач повинен сплатити заборгованість в сумі 62 860,97 грн. протягом трьох днів. В акті йде посилання на договір № 307565, вказано, що у випадку несплати ТзОВ "Компанія управління проектами Акрополь" буде обмежено подачу води з мережі міського водопроводу.

У зв"язку з діями відповідача щодо відключення водопостачання, позивач звертався із скаргою до Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, за результатами якої 27.03.2015р. адміністративною колегією було прийнято рішення №22р/к у справі №1-02-6/2015, яким визнано, що дії ЛМКП "Львівводоканал" спрямовані на припинення водопостачання за несплату нарахованої заборгованості за скид стічних вод у міську каналізацію без отримання дозволу є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.

Позивач зазначає, що він з початку дії договору № 307565 укладеного з відповідачем 19.10.2012р. справно здійснює оплату послуг, які надає відповідач і немає жодної заборгованості. Об"єкт по вул.Збиральній, 14 у м.Львові немає жодного відношення до договору № 307565, зміни в частині об"єктів водопостачання не вносились.

Позивач посилається на те, що ним не було допущено жодних порушень договору №307565 від 19.10.2012р., а акт попередження у тій формі, в якій він надійшов на адресу ТзОВ "Компанія управління проектами Акрополь" не можна сприймати як завчасне попередження або як будь-який інший належний документ.

Таким чином позивач, дійшов висновку, що відповідач не праві припиняти чи обмежувати позивачу водопостачання у випадку наявної спірної заборгованості на підставі акту №000702 від 04.11.2014р., акту попередження №007410 від 11.12.2012р. та акту попередження №004276 б/д, а дії щодо припинення водопостачання по недоведеній, спірній заборгованості є грубим порушенням відповідачем умов договору №307565 від 19.10.2012р., що у свою чергу порушує права позивача на отримання належного водопостачання для забезпечення нормальної господарської діяльності на об"єктах, що знаходяться по вул.Мучна, 32 та Козланюка, 17 у м.Львові.

У зв"язку з вищевикладеним, позивач просить заборонити відповідачу припиняти та/або обмежувати водопостачання позивачу на підставі акту №000702 від 04.11.2014р., акту попередження №007410 від 11.12.2014р. та акту попередження №004276 б/д на об"єктах за адресами: м.Львів, вул.Мучна, 32 та м.Львів, вул.Козланюка,17.

При прийнятті рішення суд виходить із наступного.

Відповідно до положень ст.16 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В переліку способів захисту порушеного права, передбачених ч.2 ст. 16 ЦК України, міститься, зокрема, припинення дії, яка порушує право.

Право на захист свого цивільного права або інтересу має кожна особа, у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст.15 ЦК України).

За приписами ст.1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих па запобігання правопорушенням.

Конституційний Суд України в рішенні у справі за конституційним зверненням громадян ОСОБА_5, ОСОБА_6 та інших громадян щодо офіційного тлумачення статей 55, 64. 124 Конституції України (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води) від 25 грудня 1997 року дав офіційне тлумачення такого змісту.

частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод;

відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене:

частину другу статті 124 Конституції України необхідно розуміти так, що юрисдикція судів, тобто їх повноваження вирішувати спори про право та інші правові питання, поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Окрім того, Конституційний Суд України в мотивувальній частині цього рішення зазначив, що частина перша статті 55 Конституції України містить, загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Згідно ст. 2 ГПК України, господарський суд порушує провадження у справі за позовами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є, зокрема, забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України..

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

В даному випадку, позивач не подав належних та допустимих доказів на підтвердження факту припинення або обмеження водопостачання відповідачем на об"єктах, що знаходяться за адресами: м.Львів, вул.Мучна, 32, та м.Львів, вул.Козланюка, 17. Позивачем не доведено факт порушення його прав відповідачем, позов спрямований на захист прав у майбутньому.

Виходячи із змісту позовної заяви та доказів, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, суд вважає, що між сторонами на момент звернення до суду відсутній предмет спору, оскільки відповідач лише висловлював наміри по відключенню позивача від мереж каналізації, а тому такі дії відповідача не є протиправними та не перешкоджають позивачу здійснювати господарську діяльність. Наведене свідчить про відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами.

У відповідності до п. 4.4 Постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 Про деякі питання практики застосування ГПК України судами першої інстанції, господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Враховуючи те, що предмет спору між сторонами не існував на момент звернення з позовом до суду та не існує в процесі розгляду справи, позовні вимоги не підлягають до задоволення.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Судовий збір згідно ст.49 ГПК України слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст.15,16 ЦК України ст.ст. 1, 2, 43, 22, 33, 34, 43, 49, 82-85, 87 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

3. Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Згідно ст.87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повний текст рішення

складено 21.09.2015р.

Суддя Сухович Ю.О.