ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.15 Справа№ 914/2404/15

Господарський суд Львівської області у складі колегії судді Петрашко М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Державного підприємства Державний інститут проектування міст Містопроект, м.Львів

до відповідача ОСОБА_1 капітального будівництва Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, м.Львів

про стягнення 92 942,40 грн.

За участю представників сторін:

від позивача не зявився;

від відповідача ОСОБА_2 представник.

Права та обовязки сторін передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України розяснено, заяви про відвід судді не поступали, клопотання про технічну фіксацію судового процесу не надходили. В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Державним підприємством Державний інститут проектування міст Містопроект подано позов до ОСОБА_1 капітального будівництва Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради про стягнення заборгованості в розмірі 92 942,40 грн.

Ухвалою суду від 20.07.2015р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 02.09.2015р. Ухвалою суду від 02.09.2015р. розгляд справи відкладено на 16.09.2015р.

Позивач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, причин неявки представника не повідомив. Позивач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому ОСОБА_1 капітального будівництва Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради проти позову не заперечує, однак зазначає, що невиконання відповідачем умов договору сталося не з його вини, а у звязку із відсутністю фактичних надходжень на оплату виконаних проектно-вишукувальних робіт.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши представника відповідача, суд -

встановив:

19.11.2012р. між ОСОБА_1 капітального будівництва Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради (замовник) та Державним підприємством Державний інститут проектування міст Містопроект (проектна організація) укладено договір №10919-11 на виконання проектно-вишукувальних робіт, відповідно до умов якого проектна організація зобовязується за завданням замовника, своїми силами і засобами виготовити згідно будівельних норм та правил проектно-кошторисну документацію по обєкту: «Реконструкція будинку на проспекті Червоної калини, 66».

Відповідно до п.2.1. договору вартість робіт щодо розробки проектної документації проектною організацією включає в себе відшкодування витрат та плату за виконані роботи і становить 92 942,40 грн. (Додаток №2), у тому числі ПДВ 20% - 15 490,40 грн.

Пунктом 2.5. передбачено, що повна оплата виконаних робіт щодо розробки документації проектною організацією здійснюється замовником після завершення робіт та підписання сторонами акта здавання-приймання робіт, при умові наявності фінансування по даному обєкту.

Згідно із п.2.4. договору замовник має право відтермінувати проведення оплати за виконані роботи, згідно підписаних актів виконаних робіт у випадку відсутності поступлення коштів на рахунок замовника по обєкту.

Як зазначає позивач, він виконав умови договору, виготовив та передав відповідачу проектно-кошторисну документацію, однак відповідач не оплатив вартість виконаних робіт.

Таким чином позивач звернувся до господарського суду Львівської області із позовом до ОСОБА_1 капітального будівництва Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради та просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 92 942,40 грн.

Відповідач проти позову не заперечив, однак подав відзив на позовну заяву, в якому ОСОБА_1 капітального будівництва Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради зазначає, що невиконання відповідачем умов договору сталося не з його вини, а у звязку із відсутністю фактичних надходжень на оплату виконаних проектно-вишукувальних робіт.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши представника відповідача, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити повністю з наступних підстав.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Як вбачається із матеріалів справи, 19.11.2012р. між сторонами укладено договір №10919-11 на виконання проектно-вишукувальних робіт, відповідно до умов якого позивач зобовязується за завданням відповідача, своїми силами і засобами виготовити згідно будівельних норм та правил проектно-кошторисну документацію по обєкту: «Реконструкція будинку на проспекті Червоної калини, 66».

Факт виконання позивачем робіт за договором підтверджується актом №71 на суму 92 942,40 грн. Як зазначалося вище, згідно із п.2.4. договору замовник має право відтермінувати проведення оплати за виконані роботи, згідно підписаних актів виконаних робіт у випадку відсутності поступлення коштів на рахунок замовника по обєкту. В матеріалах справи міститься претензія позивача від 26.06.2014р. з вимогою про сплату заборгованості в розмірі 92 942,40 грн., яка була надіслана на адресу відповідача, проте відповіді на претензію матеріали справи не містять, разом з тим, доказів використання відповідачем права відтермінувати проведення оплати за виконані роботи в матеріалах справи відсутні.

Щодо викладених у відзиві на позовну заяву доводів відповідача суд зазначає наступне. Відсутність бюджетних призначень та фактичних надходжень на рахунки відповідача не звільняє його від виконання зобов'язань щодо оплати виконаних позивачем робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Відповідач як юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями за договором і така відповідальність не може ставитися у залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб (аналогічної позиції дотримується Верховний суд України в постанові від 26.12.2011р. у справі № 3-138гс11).

Докази сплати відповідачем заборгованості в розмірі 92 942,40 грн. в матеріалах справи відсутні.

У відповідності із ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи вищенаведені норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 92 942,40 грн. є обґрунтованою, підтверджена матеріалами справи, та підлягає задоволенню.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищенаведені норми процесуального закону та як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, не надано суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судових засідань.

Сплата судового збору підтверджується платіжним дорученням №816 від 16.07.2015р. на суму 1 858,84 грн., який відповідно до ст.49 ГПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 43, 33, 34, 43, 49, 82-85, 115, 116 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 капітального будівництва Львівської міської ради (79044, м.Львів, вул.Горбачевського, 10, ) на користь Державного підприємства Державний інститут проектування міст Містопроект (79044, м.Львів, вул.Генерала Чупринки, 71, ) заборгованість в розмірі 92 942,40 грн. та судовий збір в розмірі 1 858,84 грн.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили, в порядку ст.116 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Повний текст рішення

виготовлено 21.09.2015р.

Суддя Петрашко М.М.