ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01 жовтня 2015 р. Справа № 903/820/15

за позовом: Державного підприємства Львіввугілля в особі відокремленого підрозділу Шахтоспецмонтажно налагоджувальне управління, м.Сокаль

до відповідача: Державного підприємства Волиньвугілля, м. Нововолинськ

про стягнення 9 898 226,45рн.

Суддя Дем'як В.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність №8/53 від 01.04.2015р.

від відповідача: ОСОБА_2 довіреність №27 від 29.05.2015р.

Суть спору: позивач - Державне підприємство Львіввугілля в особі відокремленого підрозділу Шахтоспецмонтажно налагоджувальне управління звернувся до суду із позовом до відповідача Державного підприємства Волиньвугілля про стягнення 12 956 613,06грн., в т.ч.: 5 820 900,18грн. основної заборгованості, 4 519 337,86грн. інфляційних витрат, 312 414,89грн. 3% річних та 2 303 960,13грн. пені.

В підтвердження позовних вимог посилається на договір №13 на виконання робіт від 31.05.2010р. з додатками, №17 на виконання робіт від 01.07.2010р., №18 на виконання робіт від 20.07.2010р., №21 на виконання робіт від 02.08.2010р., №35 на виконання робіт від 01.09.2010р., №29 на виконання робіт від 01.10.2010р., №41 на виконання робіт від 01.11.2010р., №51 на виконання робіт від 30.12.2010р., №14 на виконання робіт від 01.02.2011р., №19 на виконання робіт від 28.02.2011р., договір підряду №26 від 01.04.2011р., №32 від 04.05.2011р., №37 від 01.06.2011р., №43 від 01.07.2011р., №50 від 01.08.2011р., №52 від 01.09.2011р.,№55 від 03.10.2011р., №61 від 01.11.2011р., №66 від 01.12.2011р., №70 від 30.12.2011р., №5 від 04.01.2012р., №10 від 01.02.2012р., №13 від 06.05.2012р., №14 від 01.03.2012р., №21 від 13.04.2012р., №26 від 03.05.2012р., №29 від 01.06.2012р., №34 від 14.06.2012р., №37 від 02.07.2012р., №40 від 01.08.2012р., №45 від 03.09.2012р., №49 від 01.10.2012р., №55 від 01.11.2012р., №58 від 03.12.2012р., №62 від 10.12.2012р., додаткову угоду №1 від 26.11.2010р. до договору №41 від 01.11.2010р., №1 від 14.03.2011р. до договору №19 від 28.02.2011р., №1 від 07.04.2011р. до договору №26 від 01.04.2011р., №1 до договору №37 від 01.06.2011р., №1 від 07.07.2011р. до договору №43 від 01.07.2011р., №1 від 12.09.2011р. до договору №52 від 01.09.2011р., мирову угоду від 01.09.2013р., акт звірки взаємних розрахунків станом на 01.01.2013р., на01.06.2015р., виска з ЄДРПОУ відокремленого підрозділу Шахтоспецмонтажно налагоджувальне управління, витяг Державного підприємства Львіввугілля, положення про відокремлений підрозділ Шахтоспецмонтажно налагоджувальне управління Державного підприємства Львіввугілля від 12.09.2011р., довіреність №36 від 01.04.2015р.

Представник позивача на вимогу ухвали суду від 08.09.2015р. супровідним листом за вх. №01-54/9883/15 від 01.10.2015р., долучила до матеріалів справи наступні документи:

- розгорнутий уточнений розрахунок суми позову із зазначенням реквізитів: номеру та дати договору; найменування юридичної особи з якою договір укладався; переліку видів робіт, що позивач зобовязався виконати; перелік робіт, які фактично виконані; номеру та дати акта виконаних робіт; вартість робіт; сума, яка оплачена; залишок заборгованості;

- розрахунок позову до ДП «Волиньвугілля».

В судовому засіданні представник позивача подала заяву за вх. №01-65/280/15 від 01.10.2015р. про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить зменшити суму позову, оскільки після здійснення уточненого розрахунку розмір суми належної до стягнення становить 9 898 266,45грн., в т.ч.: 5 820 900,18грн. основний борг, 3 807 611,29грн. інфляційне збільшення та 269 714,98грн. 3% річних.

Вказана заява, відповідаючи вимогам ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, не суперечить законодавству України, не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, є прийнятою судом.

Згідно пункту 17 інформаційного листа Вищого господарського суду України N 01-8/2351 від 20.10.2006 "Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році та в першому півріччі 2006 року" та пункту 6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/482 від 13.08.2008р., в разі зменшення позовних вимог, якщо його прийнято господарським судом, має місце нова ціна позову, виходячи із якої вирішується спір. При цьому будь-які підстави для припинення провадження у справі в частині зменшення позовних вимог у господарського суду відсутні.

Представник відповідач в судовому засіданні подав заяву за вх. №01-54/9885/15 від 01.10.2015р., в якій позовні вимоги вважає обґрунтованими та такими, що відповідають акту звірки взаємних розрахунків станом на 31.08.2015р. (а.с.56). Повідомив, що борг сформувався у звязку зі скрутним фінансовим становищем і відсутністю державної підтримки вугільної галузі, а також значною наявністю боргу по виплаті заробітної плати.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Державне Підприємство «Львіввугілля» в особі Відокремленого Підрозділу Шахтоспецмонтажно налагоджувальне управління (Підрядник) та Державне Підприємство «Волиньвугілля» (Замовник), уклали договори № 13 від 31.05.2010р., №17 від 01.07.2010р., № 18 від 23.07.2010р., №21 від 02.08.2010р., № 35 від 01.09.2010р., № 29 від 01.10.2010р., №41 від 01.11.2010р., № 51 від 30.12.2010р., № 14 від 01.02.2011р., № 19 від 28.02.2011., №26 від 01.04.2011р., № 32 від 04.05.2011р., № 37 від 01.06.2011р., №43 від 01.07.2011., №50 від 01.08.2011р, №52 від 01.09.2011р., № 55 від 03.10.2011р., № 61 від 01.11.2011., №66 від 01.12.2011р., №70 від 30.12.2012р., № 5 від 04.01.2012р., № 10 від 01.02.2012р., №13 від 06.02.2012р., №14 від 01.03.2012р., № 21 від 13.04.2012р., № 26 від 03.05.2012р., №.29 від 01.06.2012р., №34 від 14.06.2012р„ №37 від 02.07.2012р., №40 від 01.08.2012р., №45 від 03.09.2012р., №49 від 01.10.2012р., №55 від 01.11.2012р., №58 від 03.12.2012р., №62 від 10.12.2012р. на виконання робіт. Ці договори обєднані в цьому позові, оскільки вони є однорідними.

Відповідно до п. 1.1 договорів Замовник доручає, а Виконавець приймає вказаних у договорі робіт по цінах на основі «Ресурсних елементних кошторисних норм на роботи з ревізії, налагодження і випробування устаткування приладів та засобів автоматики», виходячи з мінімальної місячної заробітної плати.

Згідно п.3.4 договорів прийняття виконаних підрядних робіт здійснюється шляхом підписання сторонами акту приймання виконаних робіт.

Відповідно до п.4.1 договорів кінцевий розрахунок проводиться Замовником на протязі 15 діб з моменту підписання актів форми 2 по кожному виду робіт окремо. Підставою для оплати є акти виконаних робіт підписані Замовником.

01 вересня 2013р. між Державним Підприємством «Львіввугілля» в особі Відокремленого Підрозділу Шахтоспецмонтажно налагоджувальне управління та Державним Підприємством «Волиньвугілля» укладено мирову угоду (а.с.121).

Пунктом 1 угоди сторони домовились, що за даною угодою погашається борг, який утворився у період з 01.06.2010р. по 01.01.2013р. у сумі 5 820 900,18грн., рівними частинами(щомісячно).

На день розгляду справи ДП «Волиньвугілля» не здійснило жодної оплати на виконання умов мирової угоди, заборгованість відповідача перед позивачем становить 5 820 900,18грн.

На виконання умов договору, позивач взяті на себе зобовязання по виконанню підрядних робіт виконав в повному обсязі на загальну суму 6 111 697,53грн. Даний факт підтверджує актами приймання виконаних підрядних робіт за період з 01.06.2010р. по 01.01.2013р.(а.с.146-250,том-1; а.с1-250,том-2; а.с1-206,том-3).

Замовник взяті на себе зобовязання щодо оплати послуг виконав частково. Залишок заборгованості станом на день розгляду справи становить 5 820 900,18грн.грн.

Відповідно до ст. 144 Господарського кодексу України, ст.11 Цивільного кодексу України обовязки субєктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, непередбачених законом, але таких які йому не суперечать.

Як встановлено, між сторонами виникли цивільні права та обовязки на підставі договорів на виконання робіт.

Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобовязання. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи зазначене, нараховані позивачем згідно до заяви про зменшення позовних вимог індекс інфляції за період з 01.10.2013р по 01.10.2015р. в сумі 3 807 611,29грн. та 3% річних за період з 01.10.2013р. по 01.10.2015р. в сумі 269 714,98грн. нараховані підставно та підлягають до задоволення.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оцінюючи подані стороною докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача за договорами на виконання робіт підтверджені матеріалами справи, відповідачем не спростовані підлягають до задоволення в сумі 9 898 226,45рн. заборгованості, в т.ч.: 5 820 900,18грн. основного боргу, 3 807 611,29грн. інфляційних втрат та 269 714,98грн. 3% річних.

Оскільки розгляд справи в суді доведено з вини відповідача, то судові витрати по справі, на підставі ст. 44,49 ГПК України, слід покласти на нього.

Керуючись ст.ст. 144, 193Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 526, 527, 530, 536, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст.22, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Державного підприємства Волиньвугілля (45400, Волинська обл., м.Нововолинськ, вул. Луцька,1, ) на користь Державного підприємства Львіввугілля в особі відокремленого підрозділу Шахтоспецмонтажно налагоджувальне управління (80000, Львівська обл., м.Сокаль, площа Січових Стрільців,8 ) 9 898 226,45грн. заборгованості, в т.ч.: 5 820 900,18грн. основного боргу, 3 807 611,29грн. інфляційних втрат, 269 714,98грн. 3% річних та 73 080,00 грн. в повернення витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду, у відповідності до ст.85 ГПК України, набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 цього Кодексу.

Повний текст

рішення складено

02.10.2015р.

Суддя В. М. Дем`як