ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року Справа № 911/511/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:Малетича М.М., Круглікової К.С. (доповідач), Мамонтової О.М.
розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптос"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 30.06.2015
у справі№ 911/511/15 Господарського суду Київської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Оптос"
до за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Публічного акціонерного товариства "Вімм-Білль-Данн Україна" Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Груп 2" Товариства з обмеженою відповідальністю "Сандора"
проприпинення договору іпотеки та зобов'язання вчинити дії

за участю представників сторін:

позивача: Коломієць Є.В.,

відповідача : Скачко О.П.,

третьої особи 1: не з'явився,

третьої особи 2: не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Оптос" звернулося до господарського суду Київської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Вімм-Білль-Данн Україна" про припинення договору іпотеки та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги позивач обґрунтовував погашенням ТОВ "Бізнес Груп 2" заборгованості перед відповідачем за договором поставки продукції на умовах розстрочення платежу № 8307д -3135 від 15.05.2009 р., у зв'язку з чим припинилася іпотека за договором від 10.07.2012 р., який було укладено в забезпечення виконання ТОВ "Бізнес Груп 2" грошових зобов'язань за договором поставки продукції на умовах розстрочення платежу № 8307д -3135 від 15.05.2009 р.

Рішенням Господарського суду Київської області від 27.04.2015, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 30.06.2015 у справі №911/511/15, в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями, Товариство з обмеженою відповідальністю "Оптос" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просить постанову Київського апеляційного господарського суду від 30.06.2015 та рішення місцевого господарського суду від 27.04.2015 скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального та процесуального права при ухваленні зазначених судових рішень, вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 15.05.2009 між ПАТ "Вімм-Білль-Данн Україна" (відповідач у справі, постачальник) та ТОВ "Бізнес Груп 2" (третя особа-1, покупець) було укладено договір поставки товару на умовах відстрочення платежів №8307д-3135 (далі договір поставки), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов'язується виготовити в поставити, а покупець оплатити і прийняти продукцію (молоко, молочні та ін. продукти харчування) в кількості і асортименті, відповідно до заявки покупця, погодженої сторонами, яка являється невід'ємною частиною договору, по вільних відпускних цінах, діючих на день відвантаження і вказаних у ТТН або рахунку-фактурі.

01.11.2011 між ПАТ "Вімм-Білль-Данн Україна" (первинний постачальник), ТОВ "Сандора" (новий постачальник, третя особа-2 у справі) та ТОВ "Бізнес Груп 2" (покупець) було укладено договір №3135/12 про заміну сторони в договорі поставки №8307д від 15.05.2009 р., відповідно до умов якого всі права та обов'язки сторони постачальника в договорі поставки, пов'язані з поставкою продукції після набрання чинності цього договору про заміну сторони переходять від первинного постачальника до нового постачальника. В частині взаємних зобов'язань первинного постачальника і покупця, які виникли до набрання чинності цим договором про заміну сторони (зокрема, що стосуються продукції, поставленої первинним постачальником) - такі зобов'язання залишаються чинними для первинного постачальника і покупця до моменту їх повного виконання і не переходять за цим договором про заміну сторони.

В забезпечення виконання зобов'язань ТОВ "Бізнес Груп 2" за договором поставки товару на умовах відстрочення платежів №8307д-3135 від 15.05.2009 перед ПАТ "Вімм-Білль-Данн Україна" у частині оплати вартості поставленого останнім ТОВ "Бізнес Груп 2" товару, 10.07.2012 між ПАТ "Вімм-Білль-Данн Україна" (іпотекодержатель), ТОВ "Оптос" (іпотекодавець) та ТОВ "Бізнес Груп 2" (боржник) було укладено іпотечний договір, відповідно до п. 1.1. якого іпотекодавець передає у іпотеку іпотекодержателю наступне нерухоме майно: об'єкт незавершеного будівництва: адміністративну будівлю літ. А-3 готовністю 75 %, що розташована за адресою: м. Донецьк, вул. Челюскінців, буд. 43 "а" (предмет іпотеки).

Відповідно до п. 2 іпотечного договору, предмет іпотеки передається в іпотеку як забезпечення сплати коштів за поставлену продукцію боржнику за договором поставки продукції на умовах відстрочення платежів №8307д-3135 від 15.05.2009 та додаткової угоди до договору поставки продукції на умовах відстрочення платежів №8307д-3135 від 15.05.2009 від 02.07.2012. на загальну суму 35000000,00 грн., строком до 31 грудня 2012, а також штрафних санкцій обумовлених договором поставки та відшкодування витрат по зверненню стягнення на предмет іпотеки в повному обсязі, визначеному на момент фактичного задоволення вимог.

Судами також було встановлено, що на виконання умов договору поставки продукції на умовах відстрочення платежів №8307д-3135 від 15.05.2009 відповідачем було поставлено третій особі-1 продукцію, за яку станом на 01.01.2013 за ТОВ "Бізнес Груп 2" рахувалася заборгованість перед ПАТ "Вімм-Білль-Данн Україна" у розмірі 1765658,62 грн., що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків № 242 від 01.01.2013, письмовими поясненнями відповідача та позивача, та копіями платіжних доручень з призначенням "оплата за продукти харчування, відповідно до умов договору №8307д-3135 від 15.05.2009", копії яких долучені до матеріалів справи.

Також судами встановлено, що вказану заборгованість третьою особою-1 у повному обсязі було погашено 29.04.2013, що підтверджується платіжними дорученнями,які знаходяться в матеріалах справи. Факт погашення зазначеної суми боргу визнано відповідачем.

Оскільки третя особа -1 сплатила відповідачеві суму основного боргу за договором поставки продукції на умовах відстрочення платежів №8307д-3135 від 15.05.2009 у повному обсязі, позивач звернувся з даним позовом та просив визнати припиненим іпотечний договір від 10.07.2012.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд, з яким також погодився й апеляційний суд, виходив з того, що позовні вимоги ТОВ "Оптос" щодо визнання припиненим договору іпотеки від 10.07.2012 р., є необґрунтованими, не доведеними належними та допустимими доказами та такими, що задоволенню не підлягають. При цьому місцевий суд зазначив про те, що оскільки вимоги про зобов'язання відповідача вчинити дії щодо подання письмових заяв до органів нотаріату про зняття заборони відчуження об'єкту нерухомого майна та припинення обтяження іпотекою об'єкту нерухомого майна є похідними від вимоги про визнання припиненим договору іпотеки від 10.07.2012 р., останні також залишаються без задоволення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з огляду на таке.

Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина перша ст. 575 Цивільного кодексу України).

Згідно з п. 1 частини першої ст. 593 Цивільного кодексу України право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою.

У частині першій ст. 17 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вже зазначалось, суди встановили факт погашення третьою особою-1 заборгованості за договором поставки продукції на умовах відстрочення платежів №8307д-3135 від 15.05.2009 у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями,які знаходяться в матеріалах справи. Зазначений факт погашення суми боргу визнано й самим відповідачем.

Згідно з п. 6.1. договору поставки продукції на умовах відстрочення платежів №8307д-3135 від 15.05.2009 р. за кожний день прострочення у здійсненні розрахунку за поставлену продукцію, передбаченого п. 5.3. договору (14 календарних днів від дня поставки), покупець сплачує продавцеві неустойку в розмірі 0,5 % від вартості неоплаченої продукції, але не більше максимального розміру, встановленого законодавством.

Відповідно до умов вказаного пункту договору, відповідачем нараховано третій особі-1 пеню за несвоєчасні розрахунки за поставлений товар по 1455 видаткових накладних на суму 1 178 349,28 грн. та направлено вимогу №131 від 19.03.2015 р. ТОВ "Оптос" та ТОВ "Бізнес Груп 2", що підтверджується фіскальними чеками №9947, 9949, №9948 від 20.03.2015 р. та описами вкладення у листи.

Судами вірно було зазначено, що доказів сплати боржником суми пені відповідачеві не надано, у зв'язку з чим, на підставі викладених приписів законодавства, зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Груп 2" перед ПАТ "Вімм-Білль-Данн Україна" не можна вважати припиненим, оскільки п. 2 іпотечного договору забезпечено не лише сплату коштів за поставлену продукцію боржнику за договором поставки продукції на умовах відстрочення платежів №8307д-3135 від 15.05.2009 р., а також сплату штрафних санкцій обумовлених договором поставки, у тому числі і п. 6.1. договору поставки.

Колегія суддів вважає, що суди попередніх судових інстанцій правомірно не взяли до уваги твердження позивача, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя (ст. 559 ЦК України), а відповідачем вимогу про сплату штрафних санкцій у вказаний строк пред'явлено не було, відповідно іпотечний договір від 10.07.2012 р. є припиненим, оскільки положення ст. 559 ЦК України щодо припинення поруки не поширюються на відносини майнової поруки.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх судових інстанцій про те, що вимоги про зобов'язання відповідача вчинити дії щодо подання письмових заяв до органів нотаріату про зняття заборони відчуження об'єкту нерухомого майна та припинення обтяження іпотекою об'єкту нерухомого майна є похідними від вимоги про визнання припиненим договору іпотеки від 10.07.2012 р., тому останні також залишаються без задоволення.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ТОВ "Оптос" щодо визнання припиненим договору іпотеки від 10.07.2012 є необґрунтованими, не доведеними належними та допустимими доказами.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає висновки судів попередніх судових інстанцій про відмову у задоволенні позову цілком правомірними та обґрунтованими.

Відповідно до ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного господарського суду та не впливають на них, а тому підстави для її задоволення і скасування постанови Київського апеляційного господарського суду від 30.06.2015 , ухваленої з правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального законодавства, відсутні.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптос" залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 30.06.2015 у справі № 911/511/15 - без змін.

Головуючий М. Малетич
Судді: К. Круглікова
О. Мамонтова