ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2015 р. Справа №917/1287/15

Господарський суд Полтавської області

в складі головуючого судді Кульбако М.М.,

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Державного підприємства "Дослідне господарство "Степне" Полтавської сільськогосподарської дослідної станції імені ОСОБА_3 Інституту свинарства і агропромислового виробництва Національної академії аграрних наук України",

вул. Дослідна, 16, с. Степне Полтавського району Полтавської області, 38744

до Державного підприємства "Полтавський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою",

вул. Центральна, 6, с. Щербані Полтавського району Полтавської області, 38750

про стягнення 15 200,00 грн. та розірвання договору, -

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство "Дослідне господарство "Степне" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до Державного підприємства "Полтавський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" про розірвання договору №661 на розробку документації із землеустрою від 22.12.2011р., укладеного між Державним підприємством "Дослідне господарство "Степне" та Державним підприємством "Полтавський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" та стягнення 15 200,00грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що всупереч умовам договору №661, укладеного між сторонами, відповідач не виконав роботи по виготовленню ОСОБА_4 документації щодо інвентаризації земельних ділянок та посвідчення права позивач на постійне користування землею на території ОСОБА_5 сільської ради Полтавського району Полтавської області (за межами населеного пункту).

В судовому засіданні представником позивача позовні вимоги підтримані в повному обсязі з мотивів, викладених у позовній заяві та письмових поясненнях(а.с.80-82).

Відповідач у відзиві на позовну заяву (а.с.70-71) та його представник у судовому засіданні проти позову заперечує, посилаючись на те, що відповідачем виконані умови договору, про що свідчать: рішення ОСОБА_5 сільської ради Полтавського району від 10.12.2011 року про затвердження технічної документації, акти приймання-передачі виконаних робіт та проведена позивачем часткова оплата.

За клопотанням позивача ухвалою суду від 13.08.2015р. строк розгляду даної справи продовжено на 15 днів відповідно до статті 69 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив, що 22 грудня 2011 року між Державним підприємством "Дослідне господарство "Степне" Полтавської сільськогосподарської дослідної станції імені ОСОБА_3 Інституту свинарства і агропромислового виробництва Національної академії аграрних наук України" (надалі - Замовник, позивач) та Державним підприємством "Полтавський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" (надалі - Виконавець, відповідач) було укладено договір №661 на розробку документації із землеустрою (надалі Договір №661).

В договорі сторони узгодили наступне:

- Замовник доручає, а Виконавець бере на себе виконання робіт: ОСОБА_4 документація щодо інвентаризації земельних ділянок та посвідчення права постійного користування землею на території ОСОБА_5 сільської ради Полтавського району Полтавської області (за межами) (п. п. 1.1 Договору );

- етапи та строки виконання робіт визначаються погодженим сторонами календарним планом виконання робіт (додаток 2) (п. 1.2. Договору );

- загальна вартість робіт становить 25200,40 грн. Загальна вартість робіт визначається згідно з протоколом погодження договірної ціни на виконання робіт (додаток 3), що складається на підставі погодженого сторонами кошторису на виконання робіт (додаток 4) (п. 2.1 Договору);

- оплата послуг здійснюється поетапно на підставі актів приймання - передавання наданих послуг та рахунка - фактури ( п. 2.3 Договору №661);

- приймання виконаних робіт за договором оформляється актом приймання - передачі робіт. Замовник зобов'язаний підписати акт приймання - передачі робіт одночасно з одержанням документації (п. 3.2 Договору).

- початок робіт - 22.12.2011 року, їх закінчення 22.06.2012 року (п. 4.1 Договору №661);

Згідно підписаних Актів приймання - передачі робіт від 26.12.2011 року та 25.12.2012 року, рахунка - фактури №зм-0000755 від 26.12.2011року на суму 8 400,00 грн. та рахунка - фактури №зм - 0000783 від 19.12.2012року на суму 6 800,00 грн., на користь відповідача було частково проведено оплату за виконання робіт: ОСОБА_4 документація щодо інвентаризації земельних ділянок та посвідчення права постійного користування землею на території ОСОБА_5 сільської ради Полтавського району Полтавської області (за межами). Вказане підтверджується платіжним дорученням №1985 від 20.12.2011року на суму 6 800,00 грн. та банківською випискою на суму 8 400,00 грн. ( а.с. 19-20, 23).

Як пояснив позивач, вказані акти від 26.12.2011р. та 25.12.2012р. були підписані сторонами, однак на момент їх підписання ОСОБА_4 документація щодо інвентаризації земельних ділянок та посвідчення права постійного користування землею на території ОСОБА_5 сільської ради Полтавського району Полтавської області (за межами) у вигляді технічного звіту ще не була передана позивачу, оскільки, з усних пояснень керівника відповідача ОСОБА_6 (станом на даний час - колишній керівник) вбачалось, що технічна документація із землеустрою начебто була подана на погодження до відділу Держземагентства в Полтавському районі і після її повернення відразу буде передана позивачу.

Однак, як стверджує позивач, до цього часу ОСОБА_4 документація щодо інвентаризації земельних ділянок та посвідчення права постійного користування землею на території ОСОБА_5 сільської ради Полтавського району Полтавської області (за межами) у вигляді технічного звіту з боку відповідача так і не була передана позивачу.

Позивач неодноразово звертався до Відповідача з письмовими листами - запитами відповідно до яких просили повідомити причини затримання з боку Відповідача виготовлення документів та можливі строки закінчення виконання робіт (вказані листи наявні в матеріалах справи, вих. №450 від 03.07.2014 року, за вих. №515 від 05.08.2014 року, за вих. №301 від 30.04.2015 року).

Як вбачається з матеріалів справи 19.05.2015року на адресу позивача надійшов лист відповідача за вих. №01-15/1257 від 15.05.2015 року, в якому відповідач просив позивача поновити пакет документів для виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право користування землею на території ОСОБА_5 сільської ради Полтавського району Полтавської області, оскільки землевпорядні роботи по договору №661 не завершені, а технічна документація в архіві Інституту відсутня (а.с. 32).

Отримавши вказаний лист позивач звернувся з листом - запитом за вих. №363 від 26.05.2015 року (а.с. 35) до ОСОБА_5 сільської ради, в якому просив передати виготовлену Відповідачем технічну документацію назад до Інституту.

На вказаний лист позивача ОСОБА_5 сільською радою було надано відповідь, в якій зазначається, що технічна документація після 27 сесії 6 скликання ОСОБА_5 сільської ради від 10.12.2012 року з рішенням була передана ДП "Полтавський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою".

Таким чином, як стверджує позивач ОСОБА_4 документація щодо інвентаризації земельних ділянок та посвідчення права постійного користування землею на території ОСОБА_5 сільської ради Полтавського району Полтавської області (за межами) у вигляді технічного звіту до цього часу так йому і не передана, а відтак слід вважати, що відповідачем умови Договору №661 на момент подання позову не виконанні.

Також в обґрунтування даної позовної заяви позивач, зокрема, зазначає, що 06 червня 2015 року вступив в законну силу Закон України №418-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо формування земельних ділянок та їх державної реєстрації на підставі документації із землеустрою, розробленої до 2013 року", яким були внесені зміни до пункту 2 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Державний земельний кадастр", а саме доповнено абзацом п'ятим такого змісту: "...У разі якщо до 1 січня 2013 року була розроблена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність або надання в користування, у тому числі на умовах оренди, а відомості про таку земельну ділянку не внесені до Державного реєстру земель, державна реєстрація такої земельної ділянки здійснюється на підставі зазначеної технічної документації із землеустрою в порядку, встановленому законом...".

Позивач, зазначив, що державна реєстрація земельної ділянки в даному випадку, шляхом внесення до Державного земельного кадастру передбачених Законом України "Про Державний земельний кадастр" відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера, так і не відбулася.

Отже, з огляду на вищезазначені зміни, внесені в чинне законодавство, навіть в разі виконання відповідачем своїх зобовязань щодо виготовлення ОСОБА_4 документацію щодо інвентаризації земельних ділянок та посвідчення права постійного користування землею на території ОСОБА_5 сільської ради Полтавського району Полтавської області (за межами) у вигляді технічного звіту, позивач не матимемо реальної можливості використати її та відповідно на підставі даної документації зареєструвати земельну ділянку, оскільки відповідно до вимог статті 123 ЗК України, обов'язковим документом, який є підставою прийняття рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо надання земельних ділянок юридичним особам у постійне користування, є проект відведення земельної ділянки.

Враховуючи викладене, 17 червня 2015 року позивачем на адресу відповідача направлено лист про досудове врегулювання спору за вих. №418 від 17.06.2015 року, з вимогою до 21.06.2015р. включно надати згоду на розірвання Договору №661, повернути перераховані грошові кошти згідно Договору №661 в розмірі 15 200,00 грн. Жодної відповіді чи пропозиції на вказаний лист позивачем не отримано.

Позивач зазначив, що протягом усього часу відповідач жодного разу не повідомляв позивача про виявлення перешкод у виконанні зобов'язань взятих на себе згідно Договору №661 від 22.12.2011 року.

У зв'язку з невиконанням відповідачем протягом тривалого часу своїх зобов'язань в повному обсязі стосовно виготовлення та передачі ОСОБА_4 документації щодо інвентаризації земельних ділянок та посвідчення права постійного користування землею на території ОСОБА_5 сільської ради Полтавського району Полтавської області (за межами), позивач вимагає розірвати Договір №611 та стягнути на його користь попередньо сплачену суму за договором в розмірі 15 200,00 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Згідно статті 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до статті 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); якщо строк виконання боржником зобов'язання не встановлений, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, а боржник повинен виконати таке зобов'язання у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок розірвання договору.

Згідно з частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За приписами статті 188 Господарського кодексу України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором; сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду; у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Статтею 651 Цивільного кодексу України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно з частиною 1 статті 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний.

З Договору №661 вбачається, що виконання робіт: ОСОБА_4 документація щодо інвентаризації земельних ділянок та посвідчення права постійного користування землею на території ОСОБА_5 сільської ради Полтавського району Полтавської області (за межами) та видача позивачу технічного звіту в термін до 22.06.2012 року є основним обов'язком відповідача, як Виконавця.

Таким, чином, ненадання технічного звіту в термін до 22.06.2012 року дає право позивачу, як Замовнику вимагати в судовому порядку розірвання Договору №661 від 22.12.2011 року.

Твердження відповідача, про те, що ОСОБА_4 документація була виготовлена та передана позивачу підтверджується рішенням ОСОБА_5 сільської ради Полтавського району двадцять сьомої сесії VІ скликання від 10.12.2012 р., яким затверджено ОСОБА_4 документацію з інвентаризації земель, не приймається судом до уваги, оскільки вказаним рішенням затверджено ОСОБА_4 документацію, яка виготовлялась відповідачем на виконання умов договору №662 від 22.2.2011 року, який не предметом розгляду по даній справі.

Факт не виконання визначеного Договором обов'язку щодо виготовлення ОСОБА_4 документації в повному обсязі відповідач підтвердив у листі, направленому на адресу позивача за вих. №01-15/1257 від 15.05.2015 року (а.с. 32).

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні.

Якщо ж зобов'язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604 - 607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов'язання). Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не є безпідставним.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі (постанова судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 2 жовтня 2013 року № 6-88цс13).

Згідно з частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивачем належним чином доведено факт порушення відповідачем своїх зобовязань та існування істотної зміни обставин, що є підставою для розірвання Договору №661 від 22 грудня 2011 року укладеного між Державним підприємством "Дослідне господарство "Степне" Полтавської сільськогосподарської дослідної станції імені ОСОБА_3 Інституту свинарства і агропромислового виробництва Національної академії аграрних наук України" та Державним підприємством "Полтавський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" на розробку документації із землеустрою.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 653 Цивільного кодексу України, якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Рішення господарського суду в такому випадку є юридичним фактом, з яким пов'язується настання правових наслідків, визначених статтею 653 Цивільного кодексу України.

Відповідачем не спростовані обставини, які зазначені у позові, доказів належного виконання умов Договору №661 суду не надано, а відтак вимоги позивача про розірвання Договору №661 та стягнення 15 200,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, матеріали справи, обставин справи в їх сукупності, дослідивши і оцінивши подані докази, керуючись статтями 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Розірвати договір на розробку документації із землеустрою №661 від 22.12.2011 року, укладений між Державним підприємством "Дослідне господарство "Степне" Полтавської сільськогосподарської дослідної станції імені ОСОБА_3 Інституту свинарства і агропромислового виробництва Національної академії аграрних наук України" та Державним підприємством "Полтавський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою".

3. Стягнути з Державного підприємства "Полтавський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" (вул. Центральна,6, с. Щербані Полтавського району Полтавської області, код 00689214) на користь Державного підприємства "Дослідне господарство "Степне" Полтавської сільськогосподарської дослідної станції імені ОСОБА_3 Інституту свинарства і агропромислового виробництва Національної академії аграрних наук України" (вул. Дослідна, 16, с. Степне Полтавського району Полтавської області, 38744, код 00724904) 15 200,00 грн. оплати за договором та 3 045,00 грн. на повернення судового збору.

Видати накази з набранням рішенням законної сили.

4. Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області на протязі 10 днів.

Повне рішення складено 02.09.2015 року.

Суддя Кульбако М.М.