Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "24" вересня 2015 р. Справа № 906/1070/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Лозинської І.В.

при секретарі:Шундрик Т.В.

за участю представників сторін:

- від позивача: не прибув

- від відповідача: не прибув

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Державного підприємства "Овруцьке лісове господарство" (с. Дубовий Гай, Овруцький район, Житомирська область))

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (м. Овруч)

про стягнення 16336,69 грн.

Державним підприємством "Овруцьке лісове господарство" подано до господарського суду Житомирської області позов про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 9865,18 грн заборгованості за Договором купівлі - продажу № 3/12 від 03.01.2012.

Ухвалою від 15.07.2015 господарський суд порушив провадження у справі, призначив судове засідання, зобов'язав сторони надати необхідні документи.

Ухвалою від 08.09.2015 р. господарський суд розгляд справи відклав, зобов'язав сторін виконати вимоги резолютивної частини ухвали.

Ухвалою від 11.09.2015 господарський суд прийняв до розгляду заяву позивача від 09.09.2015, вих. №435 про збільшення розміру позовних вимог до 16336,69 грн, з яких: 9865,18 грн сума основного боргу та 6471,51 грн інфляційних втрат; розгляд справи відклав, у відповідності до ч.3 ст. 69 ГПК, за клопотанням позивача строк розгляду спору було продовжено до 28.09.2015 р.

Представник позивача в судовому засіданні 11.09.2015 позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та в заяві про збільшення розміру позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення від 21.09.2015 р (а. с. 65).

Враховуючи те, що явка представників сторін в засідання суду обов'язковою не визнавалась, надання письмового відзиву відповідно до вимог ст. 59 ГПК України є правом відповідача, а не його обов'язком, господарський суд вважає, що неявка відповідача, повідомленого належним чином, не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами відповідно до статті 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до укладеного між Державним підприємством "Овруцьке лісове господарство" (позивач/постачальник) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (відповідач/споживач) Договору купівлі-продажу № 3/12 від 03.01.2012 (далі - Договір, а. с. 11,12), продавець зобов"язується виготовити і відвантажити чи відпустити споживачу лісопродукцію дрова паливні дубові в кількості 2400 м3; техсировина дубова 2м і більше, в кількості 500 м3; пиловник сосновий, дубовий діаметр 18 см. і більше, довжина 3 м і більше 1-3 сорт в кількості 1000 м3. По цінах згідно протоколів погодження ціни №4 від 10.01.2012 р., №5 від 11.01. 2012 р. Споживач зобов'язується оплатити продукцію по цінам постачальника діючих на день поставки чи відпуску, та прийняття її (п.п. 1.1., 1.2.).

Згідно з п. 1.3 Договору загальна сума даного Договору становить 1200000,00 грн.

Загальні умови приймання - передачі товару узгоджені сторонами в Розділі 3 Договору і здійснюються згідно з умовами даного Договору.

На виконання умов договору, позивач відпустив відповідачу продукцію на суму 14144,43 грн., що підтверджується товарно-транспортними накладними №034744 від 31.01.2012 р., №033145 від 26.01.2012 р, №034745 від 31.01.2012 р., №034347 від 20.01.2012 р., №034323 від 16.01.2012 р., №034321 від 16.01.2012 р., №034713 від 25.01.2012 р., №034708 від 25.01.2012 р., №034313 від 12.01.2012 р., №034305 від 11.01.2012 р., №034306 від 11.01.2012 р., №033807 від 04.01.2012 р. (а.с.14-36).

При цьому, з усних пояснень позивача вбачається, що всупереч умовам Договору, рахунки на оплату товару не виставлялись, всі операції по передачі товару проводилися тільки на підставі товарно - транспортних накладних, підписаних уповноваженими представниками сторін, які засвідчили, що обов'язок з поставки товару є виконаним.

Як передбачено ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Частина 1 статті 530 ЦК України визначає, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з п.п.2.1, 2.2 договору, розрахунок проводиться на умовах 100% попередньої оплати на кожну поставку товару. В разі поставки товару без попередньої оплати споживач зобов'язаний оплатити отриманий товар на протязі двох календарних днів з дня відвантаження товару.

05.06.2015 позивач надіслав відповідачу претензію за № 314 про сплату заборгованості, яку відповідач залишив без відповіді та задоволення ( а. с. 9, 10).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Водночас суд враховує, що підписання покупцем товарно - транспортних накладних, які є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Так, надані до матеріалів справи товаро - транспортні накладні, підписані відповідачем без зауважень, в яких зазначено сортимент , порода, кількість та ціна товару.

Отже, накладні, за якими відповідач отримав товар, є самостійними підставами виникнення обов'язку відповідача здійснити розрахунки з позивачем.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої зобов'язання щодо здійснення розрахунків за отриманий ним товар виконав частково, сплативши на рахунок позивача 27.01.2012 - 4279,25 грн, що підтверджується прибутковим касовим ордером (а. с. 41 ).

Таким чином, внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань, утворилась заборгованість перед позивачем, яка станом на день судового розгляду справи становить 20825,19 грн. (14144,43 - 4279,25), що підтверджується розрахунком позивача (а. с. 7).

У відповідності до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Положення аналогічного змісту містяться в ст.ст. 525 та 526 ЦК України.

За ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення позивачем 9865,18 грн основного боргу за несвоєчасний розрахунок за поставлену лісопродукцію обґрунтованими та такими, що підтверджуються наявними в матеріалах справі документами.

Що стосується заявлених позивачем до стягнення з відповідача 6471,51 грн -інфляційних, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до розрахунку позивача сума інфляційних нарахувань за період з лютого 2012 року по липень 2015 року становить 6471,51 грн. (а. с. 59, 60)

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних і 3% річних приходить до висновку, про задоволення позову в цій частині в розмірах заявлених позивачем.

Відповідач позов щодо підстав та предмету не оспорив, доказів сплати боргу не надав, у судове засідання не з'явився.

Відповідно до статей 33 та 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень належними та допустимими у справі доказами; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню в розмірі 16336,69 грн., з яких: 9865,18 грн боргу та 6471,51 грн інфляційних втрат.

Згідно з ч. 2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Державного підприємства "Овруцьке лісове господарство" (11103, Житомирська область, Овруцький район, с. Дубовий Гай; )

- 9865,18 грн. основного боргу;

- 6471,51 грн. інфляційних нарахувань;

- 1827,00 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "25" вересня 2015 р.

Суддя Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - в справу;

2 - позивачу

3 - відповідачу (реком.)