ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2015 року Справа № 904/4126/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Герасименко І.М. (доповідач)

судді: Кузнецова І.Л., Орєшкіна Е.В.

секретар судового засідання: Мацекос І.М.

за участю представників сторін:

представник відповідача: Кисельова А.О.

представник позивача у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи попереджений належним чином;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерлізінвест", м. Підгородне, Дніпропетровська область,

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2015р. у справі № 904/4126/15

за позовом Державного підприємства "Придніпровська залізниця", м.Дніпропетровськ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерлізінвест", м. Підгородне, Дніпропетровська область,

про стягнення 12 984,00 грн.,

В С Т А Н О В И В :

Державне підприємство "Придніпровська залізниця" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерлізінвест" про стягнення штрафу у розмірі 12984,00 грн. за неправильне зазначення коду одержувача.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2015р. по справі №904/4126/15 (суддя - Дубінін І.Ю.) позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерлізінвест" на користь Державного підприємства "Придніпровська залізниця" на поточний рахунок ВСП "Запорізька дирекція залізничних перевезень" ДП "Придніпровська залізниця" - штраф в розмірі 7 000 грн. 00 коп. та 1 827 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору. В решті позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 09.06.2015р. у справі № 904/4126/15, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції винесено з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні господарського суду, обставинам справи, а також з порушенням та неправильним застосуванням норма матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області по справі №904/4126/15 від 04.06.2015р. та прийняти нове рішення, яким зменшити розмір штрафу до розміру провізної плати.

Зміна складу судової колегії відбулась на підставі розпорядження секретаря судової палати Кузнецової І.Л. від 14.07.2015р., справу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Герасименко І.М. (доповідач), суддів: Кузнецова І.Л., Сизько І.А.

В судовому засіданні Дніпропетровського апеляційного господарського суду 16.07.2015р. колегією суддів винесено ухвалу про відкладення розгляду справи на 13.08.2015р. у зв'язку з неявкою представника відповідача.

Судове засідання Дніпропетровського апеляційного господарського суду 13.08.2015р. не відбулося у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю судді доповідача Герасименко І.М.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.08.2015р. розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерлізінвест" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2015 року у справі №904/4126/15 відкладено на 24.09.2015 року. Строк розгляду апеляційної скарги продовжено на 15 днів відповідно до статті 69 Господарського процесуального кодексу України до 29.09.2015р.

Зміна складу судової колегії відбулась на підставі розпорядження секретаря судової палати Кузнецової І.Л. від 23.09.2015р., справу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Герасименко І.М. (доповідач), суддів: Кузнецова І.Л., Орєшкіна Е.В.

В судовому засіданні Дніпропетровського апеляційного господарського суду 24.09.2015р. представник відповідача підтримав апеляційну скаргу; представник позивача у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи попереджений належним чином.

Колегія суддів, дослідивши докази по справі, в їх сукупності, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

02.11.2014р. зі станції відправлення Іллічівськ Одеської залізниці, Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерлізінвест" (далі - відповідач) відправило на станцію Запоріжжя-Вантажне Придніпровської залізниці порожні власні вагони №59786913, № 55117493, по накладній № 40176042 та № 40175952.

Згідно із залізничними накладними №№ 40176042, 40175952 порожні вагони №№ 59786913, 55117493 направлялись на адресу одержувача: МЧ-3, який знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Залізнична, буд. 29, код вантажоодержувача 9781 (арк. с. 10-11).

В подальшому, 09.11.2014р. на станцію Запоріжжя-Вантажне зі станції відправника Іллічівськ надійшла телефонограма № 6 від 08.11.14р., в якій вказано, що у накладних №№ 40176042, 40175952 невірно зазначено код вантажоодержувача. Вірним є код МЧ-3: 9241 (арк. с. 13).

На станцію призначення Запоріжжя-Вантажне Придніпровської залізниці вагони прибули 11.11.2014р.

Державне підприємство "Придніпровська залізниця", з посиланням на ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України, п.п. 5.5 п. 5 Правил оформлення перевізних документів вважає, що ТОВ "Інтерлізінвест" за неправильне зазначення у накладних №№ 40176042, 40175952 коду одержувача, просить стягнути на користь залізниці штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення в сумі 12 984,00 грн.

Відповідно до матеріалів справи, вагони, які направлялись по накладних №№40176042, 40175952 на станцію Запоріжжя-Вантажне Придніпровської залізниці є власністю ТОВ "Інтерлізінвест".

Згідно з п. 5 вищезазначених накладних, (які були заповнені відправником) зазначено код отримувача вантажу 9781.

08.11.2014р. на станцію Запоріжжя-Вантажне зі станції відправника Іллічівськ надійшла телефонограма, в якій вказано, що у накладних №№ 40176042, 40175952 невірно зазначено код вантажоодержувача. Вказано, що вірним є код МЧ-3: 9241 (арк. с. 13).

На станцію призначення Запоріжжя-Вантажне Придніпровської залізниці вагони прибули 11.11.2014р., і в той же день, на станції призначення Запоріжжя-Вантажне, у зв'язку із невірним зазначенням у накладних №№ 40176042, 40175952 коду вантажоодержувача, було складено акти загальної форми ГУ-23 № 3626/1 та № 3627/1 (арк. с. 12).

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про залізничний транспорт", законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Відповідно до частини 2 вищезазначеної статті, нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного - порту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними Статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом визначені статтею 2 Статуту залізниць України.

Відповідно до статті 5 Статуту, на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує Правила перевезення вантажів та інші нормативні документи. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов'язковими для всіх юридичних фізичних осіб на території України.

Зі змісту ст. 6 Статуту вбачається, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до статті 23 Статуту, відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Згідно з п. 1.1 "Правил оформлення перевізних документів", затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 863/5084, на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред'явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною.

Частинами 1, 6 п. 1.2 "Правил оформлення перевізних документів" встановлено, що накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем.

Заповнення накладної здійснюється відправником, залізницею, одержувачем згідно з поясненнями, наведеними у додатку 3 до цих Правил.

Згідно з пунктом 1.3 "Правил оформлення перевізних документів", усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов'язаний заповнити новий перевізний документ. Зміни, які вносяться до перевізного документа залізницею, засвідчуються посадовою особою залізниці із зазначенням дати та найменування станції, на якій внесено зміни.

Відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил (ч. 1 п. 2.1 "Правил оформлення перевізних документів").

Відповідно до додатку 3, на вантажовідправника покладається обов'язок заповнити таку графу накладної: графа 5 - код одержувача 4-значний.

Згідно з п. 2.3 "Правил оформлення перевізних документів", у графі 55 "Правильність внесених відомостей підтверджую" представник відправника вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. Представник відправника повинен мати довіреність на оформлення перевезення.

Зі змісту п. 5.5 "Правил оформлення перевізних документів" вбачається, що якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі ст.118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли".

Слід врахувати, що статтею 24 Статуту залізниць України передбачено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Відповідно до ст. 118 Статуту залізниць України, за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Відповідно до ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (ч.1 ст.216 Господарського кодексу України).

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно з накладними №№ 40176042, 40175952, сума провізної плати, нарахованої відправнику по станції відправлення складає 2 596,80 грн. У зв'язку з чим, позивачем нараховано відповідачу штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення, що становить 12 984,00 грн. ( 2 596,80 грн. х 5).

Згідно з ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 Господарського процесуального кодексу України).

Зважаючи на викладене, та приймаючи до уваги те, що факт невірного зазначеного коду одержувача у накладних №№ 40176042, 40175952 зафіксовано актами загальної форми ГУ-23 № 3626/1, 3627/1 від 11.11.2014, суд першої інстанції дійшов до висновку про доведеність вини відповідача та правомірність нарахування позивачем відповідачу штрафу у сумі 12 984,80 грн., з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що 27 травня 2015 року відповідач звернувся до суду із заявою, викладеною у відзиві на позовну заяву від 27.05.2015р. вих. № 27/05, про зменшення розміру штрафу в 5 разів до 2 596, 80 грн., у зв'язку з тяжким фінансовим становищем підприємства.

Частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 1 ст. 233 ГК України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Судом першої інстанції було враховано складний фінансовий стан відповідача, який викликано сплатою суми кредиту у розмірі 70209249 доларів США, наданого на підставі кредитного договору, укладеного між відповідачем та Європейским банком реконструкції та розвитку (арк. с. 27-31), що підтверджується бухгалтерським балансом відповідача станом на 31 березня 2015 року (арк. с. 32-33), тому суд частково задовольнив заяву відповідача про зменшення розмірі штрафу та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України зменшити розмір штрафу до 7000,00 грн.

Відповідно до 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011, вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

За вказаних обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що зменшення штрафу до 7000грн. відповідає закону та не порушує баланс інтересів обох сторін. При цьому, зменшення штрафу до розміру провізної плати є надмірним та буде спотворювати дисциплінарну природу штрафної санкції, тому зменшення штрафу до розміру провізної плати є недоцільним.

Таким чином, підстави для зміни або скасування рішення суду, передбачені статтею 104 ГПК України, відсутні, а в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.99,101,103,105 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерлізінвест", м.Підгородне, Дніпропетровська область, - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2015 року по справі №904/4126/15, - залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Вищого господарського суду України на протязі 20 днів.

Повний текст постанови підписано 29.09.2015р.

Головуючий І.М. Герасименко

Судді І.Л. Кузнецова

Е.В. Орєшкіна