ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.09.15р. Справа № 904/6405/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м. Київ

до Комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення 23 929 978,42 грн.

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - представник (дов. № 14-96 від 18.04.2014)

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА" про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу № 654/14-БО-5/ПТ від 05.12.2013 у розмірі 23 929,978,42 грн., з яких: основний борг у сумі 15 788 140,64 грн., пеня у сумі 1 930 036,25 грн., інфляційні втрати у сумі 5 838 527,28 грн. та 3% річних у сумі 373 274,25 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу 654/14-БО-5/ПТ від 05.12.2013 в частині повного та своєчасного розрахунку за поставлений природний газ за період січень - грудень 2014.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 20.07.2015 порушено провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні на 04.08.2015.

04.08.2015 представник відповідача подав відзив на позов, в якому зазначає, що суму основного боргу у розмірі 15 788 140,64 грн. визнає у повному обсязі. Просить суд зменшити суму неустойки на 50 %. також, відповідач зазначає, що позивачем невірно нараховано інфляційні втрати, надає контррозрахунок.

У межах строків передбачених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладався з 04.08.2015 на 02.09.2015.

У зв'язку із знаходженням судді Золотарьової Я.С. на лікарняному з 01.09.2015 слухання справи № 904/6405/15 не відбулось, про що було повідомлено сторін листом господарського суду Дніпропетровської області від 01.09.2015.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07.09.2015 розгляд справи призначено на 21.09.2015.

Представник відповідача у судове засідання 21.09.2015 не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не повідомив.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (пункт 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції).

Згідно зі статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 21.09.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

05.12.2013 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та Комунальним підприємством теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА" (покупець) був укладений договір купівлі-продажу природного газу № 654/14-БО-5/ПТ (а.с.9).

Відповідно до пункту 1.1 договору продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах цього договору.

Пунктом 1.2 договору встановлено, що газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами.

28.01.2014 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та Комунальним підприємством теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА" (покупець) була укладена додаткова угода № 1 до договору купівлі-продажу природного газу № 654/14-БО-5/ПТ від 05.12.2013, відповідно до пункту 1 якої, сторони дійшли згоди викласти п. 1.2 договору у наступній редакції:

"1.2 Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями" (а.с.15).

Відповідно до пункту 2.1 договору продавець передає покупцеві в період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року газ обсягом до 12 380,0 тис.м3, в тому числі по місяцях кварталів: у січні 2 274,0 тис.м3, у лютому 2 044,0 тис.м3, у березні 1 698,0 тис.м3, у квітні 667,0 тис.м3, у травні - 543,0 тис.м3, у червні - 196,0 тис.м3, у липні - 126,0 тис.м3, у серпні 115,0 тис.м3, у вересні - 119,0 тис.м3, у жовтні 855,0 тис.м3, у листопаді 1 611,0 тис.м3, у грудні 2 132,0 тис.м3.

Договір набуває чинності з дати його підписання уповноважними представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, діє у частині поставки газу до 31 грудня 2014 року, а у частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (пункт 11.1 договору).

Відповідно до пункту 3.3 договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Пунктом 3.4 договору передбачено, що не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Сторонами були підписані акти приймання-передачі природного газу:

- від 31.01.2014 на суму 2 784 474,67 грн. (природний газ 2 517 223,33 грн., транспортування природного газу 267 251,34 грн.);

- від 28.02.2014 на суму 2 847 025,39 грн. (природний газ 2 573 770,49 грн., транспортування природного газу 273 254,90 грн.);

- від 31.03.2014 на суму 2 114 984,47 грн. (природний газ 1 911 990,19 грн., транспортування природного газу 202 994,28 грн.);

- від 30.04.2014 на суму 1 155 205,59 грн. (природний газ 1 085 054,41 грн., транспортування природного газу 70 151,18 грн.);

- від 31.05.2014 на суму 439 287,97 грн. (природний газ 411 482,77 грн., транспортування природного газу 27 805,20 грн.);

- від 30.06.2014 на суму 331 509,20 грн. (природний газ 310 525,98 грн., транспортування природного газу 20 983,22 грн.);

- від 31.07.2014 на суму 54 025,19 грн. (природний газ 50 605,61 грн., транспортування природного газу 3 419,58 грн.);

- від 31.08.2014 на суму 37 889,24 грн. (природний газ 35 491,00 грн., транспортування природного газу 2 398,24 грн.);

- від 31.10.2014 на суму 50 038,33 грн. (природний газ 46 962,59 грн., транспортування природного газу 3 075,74 грн.);

- від 30.11.2014 на суму 2 731 949,97 грн. (природний газ 2 571 026,08 грн., транспортування природного газу 160 923,89 грн.);

- від 31.12.2014 на суму 3 411 750,62 грн. (природний газ 3 265 094,78 грн., транспортування природного газу 176 655,84 грн.) (а.с.21-31).

Таким чином, позивачем було поставлено відповідачу природний газ на суму 15 988 140,64 грн.

Відповідно до пункту 6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідач частково розрахувався за поставлений природний газ на суму 200 000,00 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений природний газ становить 15 788 140,64 грн., що не заперечується та визнається відповідачем.

Відповідачем суму заборгованості за поставлений природний газ у розмірі 15 788 140,64 грн. не оплачено, що і є причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення господарський суд виходив з наступного.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 6.1 договору, строк оплати за поставлений природний газ є таким, що настав.

Станом на час розгляду справи доказів сплати заборгованості у повному обсязі від представників сторін не надійшло.

Частиною 5 статті 78 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення суми основного боргу у розмірі 15 788 140,64 грн. підлягають задоволенню.

У звязку з тим, що відповідач прострочив виконання грошового зобовязання, позивачем нараховано 3 % річних за період з 15.02.2014 по 28.04.2015 у сумі 373 274,25 грн. та інфляційні втрати за період лютий 2014 - березень 2015 у сумі 5 838 527,28 грн.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних (а.с.34-39), судом встановлено, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3 % річних у сумі 373 274,25 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат (а.с.34-39), судом встановлено, що позивачем невірно взято період нарахування, оскільки ним при нарахуванні інфляційних втрат не було враховано положення пункту 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", відповідно до якого індекс інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця помноженої на індекс інфляції з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж.

Здійснивши перерахунок, господарський суд дійшов висновку, що сума інфляційних втрат, яка підлягає задоволенню становить 3 990 939,53 грн.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 Цивільного кодексу України зазначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник має передати кредиторові у випадку порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштiв сплачують на користь одержувачiв цих коштiв за прострочку платежу пеню в розмiрi, що встановлюється за згодою сторiн.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до пункту 7.2 договору у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів за умови їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

У звязку з тим, що відповідач прострочив виконання грошового зобовязання, позивачем нараховано пеню за період з 15.02.2014 по 28.04.2015 у сумі 1 930 036,25 грн.

Відповідач у відзиві на позов просив суд зменшити суму пені на 50 %, у зв'язку з тим, що природний газ постачається виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб'єктами господарювання. Зазначена у позові заборгованість виникла у зв'язку із несвоєчасним надходженням коштів від споживачів. Станом на липень 2015 року за відповідачем обліковується дебіторська заборгованість у розмірі 323 907,70 млн. грн., в тому числі населення - 246 610,70 млн. грн.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Статтею 83 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

У пункту 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України. Якщо відповідні санкції застосовуються не у зв'язку з порушенням зобов'язання, а з інших передбачених законом підстав (наприклад, за порушення вимог конкурентного законодавства), їх розмір не може бути зменшено судом.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 20.06.2013 № 30/5005/9890/2012 та від 18.04.2013 № 7/5005/9336/2012.

Приймаючи до уваги майновий стан відповідача, враховуючи, що він використовував придбаний газ виключно для виробництва теплової енергії, а також ті обставини, що відповідач визнав суму основного боргу, господарський суд вважає за можливе на підставі пункту 3 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України зменшити розмір пені на 50 % від належної до стягнення суми, що становить 965 018,13 грн.,

Статтею 49 Господарського процесуального кодексу України встановлено, при частковому задоволенні позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У пункті 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Таким чином, сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача становить 67 437,63 грн.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 78, 82 85, 115 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (50099, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пров. Дежньова, 9; ідентифікаційний код 03342184) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6; ідентифікаційний код 20077720) основний борг у розмірі 15 788 140,64 грн., пеню у розмірі 965 018,13 грн., 3% річних у розмірі 373 274,25 грн., інфляційні втрати у розмірі 3 990 939,53 грн. та судовий збір у розмірі 67 437,63 грн., про що видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 23.09.2015.

Суддя ОСОБА_2