ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2015 р.Справа № 922/3906/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

при секретарі судового засідання Заводовій К.В.

розглянувши справу

за позовом Обслуговуючого кооперативу "Гаражний кооператив "Седан", м.Харків
до Акціонерної компанії "Харківобленерго" м. Харків
про зобов'язання не чинити перешкоди та вчинити певні дії
за участю представників:

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_1 довіреність 01-42юр/3140 від 29.04.2015

ВСТАНОВИВ:

Обслуговуючий кооператив "Гаражний кооператив "Седан", м.Харків (далі за текстом позивач), звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Акціонерної компанії "Харківобленерго" м. Харків (далі за текстом - відповідач), про зобов'язання не чинити перешкод щодо оформлення відповідних прав на земельну ділянку, зайняту нерухомістю та погодити, шляхом підписання, акт встановлення та погодження меж земельної ділянки по відрізку від В до В за адресою: м. Харків, вул. Танкопія, 26 «Є».

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідач, як суміжний землекористувач, безпідставно відмовляється підписати акт встановлення та погодження меж вищевказаної земельної ділянки.

В судовому засіданні, призначеному на 28.07.2015, оголошувалася перерва до 15.09.2015 до 11-10.

Представник позивача в судовому засіданні 28.07.2015 підтримав позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

09.09.2015 від представника позивача до суду надійшло клопотання про перенесення слухання справи, у звязку із знаходженням представника 15.09.2015 у службовому відрядженні.

Розглянувши дане клопотання, суд вважає за необхідне в його задоволенні відмовити, оскільки позивач не був позбавлений можливості направити в судове засідання іншого представника. Крім того, до клопотання не додано жодного доказу направлення представника у службове відрядження та не наведено підстав для такого відрядження у вказану дату.

Відповідач у відзиві проти позову заперечив, просив в його задоволенні відмовити. Відповідач зазначив, що при розробленні проекту щодо відведення земельної ділянки позивачем порушено Державні будівельні норми України «Інженерне обладнання споруд, зовнішніх мереж», затверджені наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 27.07.1999 №179 (ДБН В.2.5-16-99), а саме: по одній зі сторін земельної ділянки навколо опори розташовані гаражні бокси (4 шт.) впритул до металевої конструкції опори, чим порушені межі земельної ділянки відповідача. Так, згідно з п. 2.2, 2.3 ДБН В.2.5-16-99 до земельної ділянки, що надається для розміщення опори повітряної лінії електропередачі, належить територія, яка умовно встановлюється на рівні поверхні земельної ділянки контуром базової проекції або зовнішньої огорожі, з додаванням до неї зони обмежень. Зона обмежень встановлюється на відстані захисту Р від контуру базової проекції. Відстань захисту Р для опор ліній електропередачі становить 0,8 м.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши представника відповідача, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

Позивач набув право власності на нерухоме майно - гаражі: літ. «А-1», «Б-1», «В-1», «Г-1»,«Д-1», «Е-1». «Ж-1», «3-1», «І-1», які розташовані за адресою: м. Харків, вул. Танкопія, 26-Є, на підставі рішення господарського суду Харківської області від 06.06.2012 у справі №5023/1725/12, про що здійснена державна реєстрація прав згідно витягу КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" №35393146 від 05.09.2012

Рішенням XX сесії VI скликання Харківської міської ради від 24.10.2012 надано дозвіл позивачу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для експлуатації та обслуговування будівель і споруд за адресою: м. Харків, вул. Танкопія, 26-Є.

Як зазначає відповідач, і це не заперечується позивачем, 16.12.2014 та 21.05.2015 позивач звертався до відповідача, як до суміжного землекористувача по відрізку межі від В до В, щодо підпису акту встановлення та погодження меж. Межа земельної ділянки встановлена у відповідності до "Обґрунтування меж та розмірів земельної ділянки" від 29.10.2012.

В матеріалах справи наявні листи відповідача №05-15/11230 від 29.12.2014 та №05-15/4182 від 04.06.2015, якими у відповідь на дані звернення в погодженні меж земельної ділянки було відмовлено. При цьому, відповідач посилався на порушення позивачем вимог п.п.2.2, 2.3 ДБН В.2.5-16-99.

Позивач з цим не погодився та звернувся з даним позовом, в якому просив зобов'язати відповідача не чинити перешкод щодо оформлення відповідних прав на земельну ділянку, зайняту нерухомістю та погодити, шляхом підписання, акт встановлення та погодження меж земельної ділянки по відрізку від В до В за адресою: м. Харків, вул. Танкопія, 26 «Є».

Надаючи правову кваліфікацію фактичним обставинам справи та спірним правовідносинам сторін, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 76 Земельного кодексу України уздовж повітряних і підземних кабельних ліній електропередачі встановлюються охоронні зони.

Згідно з п. б ч. 1 ст. 112 Земельного кодексу України охоронні зони створюються вздовж ліній зв'язку, електропередачі, земель транспорту, навколо промислових об'єктів для забезпечення нормальних умов їх експлуатації, запобігання ушкодженню, а також зменшення їх негативного впливу на людей та довкілля, суміжні землі та інші природні об'єкти.

Будівництво, реконструкція, капітальний ремонт, знесення будівель і споруд в охоронних зонах електричних мереж регулюється, зокрема, Правилами охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.1997 року № 209 (надалі - Правила) та Законом України "Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон електричних об'єктів" від 09.07.2010 року № 2480-VI (надалі - Закон), положення яких поширюються на правовідносини, пов'язані з використанням земель енергетики незалежно від форм власності на землю та об'єкти енергетики, відомчої їх належності, а також земельних ділянок, розміщених у межах спеціальних зон об'єктів енергетики.

Відповідно до п. 2 додатка до Правил підприємства, установи, організації, окремі громадяни у разі відведення їм під забудову земельних ділянок, на території яких розташовані електричні мережі, зобов'язані завчасно погоджувати будівництво з енергопідприємствами, у віданні яких перебувають ці мережі;

Пунктом 5 Правил визначено, що охоронні зони електричних мереж встановлюються уздовж повітряних ліній електропередачі у вигляді земельної ділянки і повітряного простору, обмежених вертикальними площинами, що віддалені по обидві сторони лінії від крайніх проводів за умови невідхиленого їх положення на відстань 20 метрів для повітряних ліній 110 кВ;

Відповідно до п. 8 Правил забороняється в охоронних зонах повітряних і кабельних ліній, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв виконувати будь-які дії, що можуть порушити нормальну роботу електричних мереж, спричинити їх пошкодження або нещасні випадки.

Згідно п. 9 Правил у межах охоронних зон повітряних і кабельних ліній, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв без письмової згоди енергопідприємств, у віданні яких перебувають ці мережі, а також без присутності їх представника, забороняється, зокрема, будівництво, реконструкція, капітальний ремонт будівель і споруд.

Відповідно до ч.ч. 3, 4, 5 ст. 32 Закону у межах охоронних зон об'єктів енергетики забороняється будувати житлові будинки, будинки громадського призначення; розміщувати споруди іншого призначення на меншій відстані від елементів електричних мереж, ніж встановлено нормами. В охоронних зонах кабельних ліній електропередачі власникам і користувачам земельних ділянок, фізичним і юридичним особам забороняється зводити будинки, споруди будь-якого призначення. Власникам і користувачам земельних ділянок, фізичним та юридичним особам у межах спеціальних зон об'єктів енергетики без письмової згоди підприємств енергетики, у віданні яких перебувають ці мережі, а також без присутності їх представника забороняється виконувати земляні, будівельні та інші роботи, що можуть призвести до порушення безаварійного функціонування об'єктів електричних мереж.

Крім того, при розробленні проекту щодо відведення земельної ділянки позивачем було допущено порушення Державних будівельних норм України «Інженерне обладнання споруд, зовнішніх мереж», затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 27.07.1999 № 179 (ДБН В.2.5-16-99), а саме: по одній зі сторін земельної ділянки навколо опори розташовані гаражні бокси (4 шт.) впритул до металевої конструкції опори, чим порушені межі земельної ділянки відповідача.

Відповідно до вступної частини ДБН В.2.5-16-99 норми встановлюють порядок визначення розмірів земельних ділянок, які надаються у постійне та у тимчасове користування в період будівництва, для об'єктів електричних мереж напругою від 0,4 до 750 кВ. Вимоги цих норм обов'язкові для застосування всіма власниками об'єктів електричних мереж, підприємствами, установами, організаціями, які здійснюють проектування та будівництво електричних мереж, установами, закладами системи агропромислового комплексу, землекористувачами незалежно від форм власності та відомої належності.

Відповідно до п. 1.1 цих норм власнику і забудовнику об'єкта електричних мереж надаються у постійне користування земельні ділянки, які є складовою частиною території охоронної зони електричних мереж, що встановлена «Правилами охорони електричних мереж», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.1997 № 209.

Згідно з п.п. 2.2, 2.3 ДБН В.2.5-16-99 до земельної ділянки, що надається для розміщення опори повітряної лінії електропередачі, належить територія, яка умовно встановлюється на рівні поверхні земельної ділянки контуром базової проекції або зовнішньої огорожі, з додаванням до неї зони обмежень. Зона обмежень, як правило, встановлюється на відстані захисту (далі Р) від контуру базової проекції. Відстань захисту Р для опор ліній електропередачі становить 0,8 м.

Тобто від контуру базової проекції опори ліній електропередачі відстань захисту на кожну сторону опори становить по 0,8 м земельної ділянки, що надаються забудовникам і власникам повітряної лінії у постійне користування та становлять складову частину охоронної зони електричних мереж, що відповідно до п. 5 «Правил охорони електричних мереж» для повітряних ліній 110 кВ становить 20 м.

Як зазначив відповідач, і це не заперечується позивачем, 03.12.2014 відповідачем за участю голови ОК «ГК «Седан» ОСОБА_2 була обстежена охоронна зона ПЛ 110 кВ «Безлюдівка-Східна-Селекційна» та виявлені порушення п.п. 6, 8, 9 «Правил охорони електричних мереж», а саме: у вказаній охоронній зоні в прольоті опор № 114-116 під проводами розміщені гаражні бокси з порушенням мінімальної допустимої відстані по горизонталі. Гаражні бокси № 217-220 розміщені впритул до металевої опори № 115. На гаражі № 263 розміщені сміття та кузов авто, про що було складено Акт обстеження електричної мереж № 71. Запропоновано позивачу в термін до 10 робочих днів усунути порушення, а саме: прийняти міри по демонтажу (виносу) вказаних гаражних боксів з охоронної зони на допустиму відстань згідно з діючим законодавством. Запропоновано усунути складування сміття на гаражі № 263. Роботи по демонтажу виконати після І отримання письмового дозволу в СЛЕП ХВРЕМ.

Також 14.12.2014 відповідачем за участю голови ОК «ГК «Седан» ОСОБА_2 було повторно обстежено охоронну зону ПЛ 110 кВ «Безлюдівка-Східна-Селекційна» та встановлено, що вимоги акта обстеження електричної мережі від 03.12.2014 № 71 не виконані. В указаній охоронній зоні повітряної лінії під проводами розміщені гаражні бокси з порушенням мінімальної допустимої відстані по горизонталі без узгодження з АК «Харківобленерго».

Про вказані порушення відповідач повідомляв позивачу і в листах від 29.12.2014 №05-15/11230 та від 05-15/4182 від 04.06.2015. Також, відповідач повідомив позивача, що після внесення відповідних змін та усунення порушень АК "Харківобленерго" готове повернутися до розгляду питання погодження спільних меж.

Позивач вищевказані порушення не усунув, відповідних змін до проекту землеустрою не вніс, а тому суд вважає, що відповідач правомірно відмовив в узгодженні проекту землеустрою.

За таких обставин, позовні вимоги у даній справі є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Доводи позивача про те, що вимоги ДБН В.2.5-16-99 не розповсюджуються на раніше збудовані гаражі, не може бути взято до уваги у зв'язку з тим, що норми ДБН В.2.5-16-99 не містять у собі жодних виключень щодо збудованих раніше об'єктів. Крім того, позивач звернувся до відповідача за погодженням меж земельної ділянки, саме в період дії норм даного ДБН, а тому їх дотримання є обовязковим. Отже, посилання позивача на статтю 5 Цивільного Кодексу України є необґрунтованим.

Посилання позивача на те, що 4 гаражні бокси були виділені працівникам відповідача не позбавляє позивача обовязку дотримуватися вимог чинного законодавства на момент узгодження меж земельної ділянки з відповідачем, як суміжним землекористувачем.

Твердження позивача про те, що Закон України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних обєктів» не забороняє (ст.32) знаходження в охоронних зонах вже збудованих будівель та споруд також не впливає на вирішення даного спору, оскільки предметом позовних вимог є узгодження меж земельної ділянки, а не правомірність знаходження гаражних боксів в охоронній зоні.

До того ж, відповідач надавав позивачу можливість усунути порушення вимог чинного законодавства задля надання погодження проекту землеустрою, але позивач цим правом не скористався.

Посилання позивача на те, що відповідач раніше не заперечував проти розташування гаражних боксів в охоронній зоні (листи №03-1143 від 27.10.1994, №01-437 від 24.04.1998) не приймається судом, оскільки вони стосуються відносин сторін, які мали місце до набуття позивачем права власності на ці обєкти нерухомості та отримання рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку проектів відведення земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд. Отже, позивач на той час (1994-1998 роки) не мав будь-яких прав щодо узгодження меж спірної земельної ділянки, яка йому в установленому порядку не виділялася.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач не довів суду переконливих доказів правомірності своїх позовних вимог, у звязку з чим у позові слід відмовити.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення може бути оскаржене в установленому законодавством порядку.

Повне рішення складено 21.09.2015 р.

Суддя ОСОБА_3