РІШЕННЯ

24 вересня 2015 року Справа № 913/726/15

Провадження №16/913/726/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне обєднання", м. Луганськ

до Комунального підприємства «Житлосервіс «РИТМ», м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 150 430 грн. 92 коп.

Суддя Шеліхіна Р.М.,

секретар судового засідання Антонова І.В.,

за участю представників сторін:

від позивача не прибув;

відповідача ОСОБА_1, дов. від 01.02.13,

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту активну електричну енергію у сумі 150047,38 грн. за період червень-липень 2015 року, 3% річних в сумі 383,54 грн. на підставі договору про постачання електричної енергії від 01.06.05 № 937.

Відповідач відзивом від 23.09.15 заперечив проти позову, посилаючись на умови договору про реструктуризацію заборгованості від 08.06.15 № 0040С, укладеного між сторонами по справі.

Між сторонами у справі укладено договір на постачання електроенергії від 01.06.05 №937 (з додатковими угодами), на підставі якого постачальник електроенергії (позивач) зобовязався забезпечувати передачу електроенергії в межах величин, дозволених споживачу (відповідачу) до використання, а споживач зобовязався оплачувати використання електромереж позивача на підставі предявленого останнім рахунку протягом 5 днів, як встановлено в додатку № 12 до договору «Порядок розрахунків», пункт 7.

За своєю правовою природою вказаний договір є договором про надання послуг і відповідає інституту правових норм глави 63 Цивільного кодексу України (ст.ст.901-903).

На виконання умов вказаного договору позивач забезпечив передачу електроенергії відповідачеві в період червня-липня 2015 року, про що відповідачу надіслано рахунки для оплати вартості спожитої активної електроенергії на суму 154547,38 грн. Даний факт підтверджено матеріалами справи, в тому числі: рахунками про використану електроенергію з відміткою про їх отримання представником відповідача, звітами та актами відповідача про використану електроенергію у вказаний період, випискою з банківського рахунку позивача про часткову оплату відповідачем спожитої активної електроенергії у вказаний період на суму 4500 грн.

Відповідач в порушення умов укладеного з позивачем договору на постачання електроенергії від 01.06.05 № 937 не оплатив у повному обсязі позивачу активну електроенергію за вказаний термін, у звязку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду і просить стягнути на свою користь борг в сумі 150047,38 грн. за активну електроенергію (у відповідності до умов договору).

Крім того, за несвоєчасне виконання обовязків по оплаті спожитої електроенергії, позивачем заявлено до стягнення 3% річних у сумі 383,54 грн. за період з 02.07.15 по 30.07.15.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали та обставини справи, вислухавши представника позивача, оцінивши надані ними докази своїх вимог до суті спору, їх належність, допустимість, достовірність кожного окремо і у сукупності без надання жодному доказу пріоритету або вищої сили суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинно виконуватися у встановлений договором строк.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Договором на постачання електроенергії від 01.06.05 №937, укладеним сторонами по справі, визначено порядок виконання відповідачем зобовязань по сплаті вартості спожитої електроенергії і, відповідно, строку права вимоги у позивача.

Відповідно до правил ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень до суті спору. Згідно з вимогами ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказами.

Позивач належним чином довів суду факт забезпечення передачі електроенергії позивачем відповідачеві протягом періоду червень-липень 2015 року, факт надіслання відповідачу рахунків на оплату використаної електроенергії на суму 154547,38 грн. і заборгованість відповідача - за спожиту активну електричну енергію у сумі 150047,38 грн. за період червень-липень 2015 року.

Таким чином, позивач виконав свої обовязки перед відповідачем у відповідності до умов договору на постачання електроенергії від -1.06.05 №937 та вимог закону.

Статті 901-903 ЦК України зобовязують відповідача виконати обовязок по оплаті послуг у відповідності до умов договору.

Згідно ст. 610 Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

При розгляді справи суд встановив, що відповідач не виконав свої обовязки перед позивачем по оплаті поставленої електроенергії - за спожиту активну електричну енергію у сумі 150047,38грн. за період червень-липень 2015 року, чим порушив умови укладеного з позивачем договору на постачання електроенергії в частині оплати спожитої активної електроенергії.

У встановлений пунктом 7 Порядку розрахунків, що є додатком №12 до укладеного договору, строк 5 днів з дня отримання відповідних рахунків від позивача на сплату спірних сум - зобовязання відповідачем по оплаті боргу за активну електроенергію не було виконане. За таких підстав позовні вимоги в частині боргу за спожиту активну електричну енергію 150047,38грн. за період червень-липень 2015 року слід задовольнити.

Стягнення 3% річних заявлено цілком правомірно та обґрунтовано і дана вимога відповідає чинному законодавству, у т.ч. ст. 625 ЦК України, згідно яких боржник (відповідач), який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора (позивача) зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням інфляційних втрат, 3% річних з простроченої суми за весь час прострочення.

Між тим, сума 3% у розмірі 383,54 грн. розрахована позивачем невірно і за невірний період - за період з 02.07.15 по 30.07.15. Вочевидь, позивач не дотримався правил розрахування даної вимоги і не врахував часткові оплати відповідачем боргу.

Але, при вірному розрахуванні даної вимоги, вона була б значно більше, ніж 383,54 грн. Тому суд задовольняє вимогу про стягнення 3% річних у розмірі, заявленому позивачем 383,54 грн.

Доводи відповідача, викладені у відзиві, щодо стягнення боргу за договором реструктуризації від 08.06.15 №0040С, спростовуються матеріалами справи, оскільки підставою даного позову є невиконання відповідачем обовязків по оплаті спожитої активної електроенергії в період червня-липня 2015 року на підставі договору на постачання електроенергії від 01.06.05 № 937 (з додатковими угодами). Слід вказати, що сторони даних правовідносин (позивач та відповідач) домовились про реструктуризацію боргів за електроенергію за період березень-грудень 2014 року та січень-травень 2015 року, про що вказано в самому договорі про реструктуризацію і в додатку до нього «Графік погашення заборгованості. Предметом даного позову є стягнення боргу за спожиту активну електроенергію в період червень-липень 2015 року. Пеня до стягнення не заявлена.

За таких підстав позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до правил ст.49 ГПК України судові витрати слід стягнути з відповідача .

На підставі викладеного, ст.ст.174,193 ГК України, ст.ст.526,549,625,629,901-903 ЦК України, керуючись ст.ст.22,33,34,43,49,ст.ст.82,84,85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Житлосервіс «РИТМ», м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул.. Єгорова, 26, ід. код 33503196 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання , м. Луганськ, квартал ім. Гайового, 35 «а», (поштова адреса: м. Старобільськ Луганської області, вул.. Горького, 123), ід. Код 31443937 на п/р 60 в філіі ЛОД ВАТ «Державний ощадний банк України», МФО 304665 борг за спожиту активну електроенергію у сумі 150047,38 грн., на п/р 6 в АТ «РайффайзенбанкАваль», МФО 380805 3% річних в сумі 383,54 грн., витрати на судовий збір в сумі 3008,62 грн., видати наказ.

Рішення підписане 28.09.2015 року.

Суддя Р. М. Шеліхіна