РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2015Справа №910/27701/14

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «В.М.»
доПублічного акціонерного товариства «Златобанк»
прозобов'язання вчинити дії
Суддя Яковенко А.В.

Представники сторін:
від позивачаКошіль К.М. дов. №843/01-04 від 02.06.2015р.
від відповідачане з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «В.М.» (надалі - «Товариство») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Златобанк» (надалі - «Банк») про зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що в порушення умов договору банківського рахунку №2146-ЮР від 29.03.2011 р. та додаткову угоду від 29.03.2011 р. на розрахункове обслуговування за допомогою електронних платежів АРМ «НОКК КЛІЄНТ-БАНК» відповідачем не здійснено перерахування грошових коштів згідно виставлених платіжних доручень, у зв'язку з чим позивачем заявлено вимогу про зобов'язання відповідача перерахувати грошові кошти у розмірі 314 536,56 дол. США та 2 376 970,32 грн. на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «В.М.» в ПАТ «Банк Національний кредит»

Рішенням Господарського суду міста Києва (суддя Шкурдова Л.М.) від 20.01.2015, яке залишено без змін Постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.04.2015, задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «В.М.» повністю, зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Златобанк" переказати кошти у розмірі 314 636,56 доларів США з поточного рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "В.М." №2146 в ПАТ "Златобанк" код банку 380612 на рахунок товариства з обмеженою відповідальністю "В.М." №8001 в ПАТ "Банк Національний кредит" код банку 320702; 2 376 970,32 грн. з поточного рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "В.М." №2146 в ПАТ "Златобанк" код банку 380612 на рахунок товариства з обмеженою відповідальністю "В.М." №8001 в ПАТ "Банк Національний кредит" код банку 320702; стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Златобанк" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "В.М." 1218,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Постановою Вищого господарського суду України від 04.06.2015 рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суд увід 08.04.2015 скасовано, а справу №910/27701/14 передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду міста Києва №04-23/727 від 15.06.2015 призначено повторний автоматичний розподіл справи.

Згідно автоматизованої системи документообігу Господарського суду міста Києва справу №910/27701/14 передано на розгляд судді Яковенко А.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.06.15 призначено справу №910/27701/14 до розгляду та призначено розгляд вказаної справи на 27.07.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.07.2015 продовжено процесуальний строк розгляду справи та відкладено розгляд справи на 02.09.2015р.

В судове засідання 02.09.2015 представник позивача з'явився, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи, повідомлений належним чином.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

29.03.2011 р. між Банком та Товариством (клієнт) було укладено договір банківського рахунку №2146-ЮР (надалі - "Договір"), відповідно до п. 1.1 якого банк клієнту поточний/і рахунок/ки у національній та/або іноземній валюті відповідно до Цивільного кодексу України, Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", Закону України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", Інструкції про порядок відкриття, використання та закриття рахунків у національній та іноземній валютах", та здійснює його розрахунково-касове обслуговування відповідно до Положення про оформлення та подання клієнтами платіжних доручень в іноземній валюті або банківських металах, заяв про купівлю або продаж іноземної валюти або банківських металів до уповноважених банків і інших фінансових установ та порядок їх виконання, Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, в тому числі здійснює функції розрахункової палати відповідно до Положення про розрахункові палати для пред'явлення векселів до платежу, та отримує плату за обслуговування Клієнта згідно з тарифами на операції та послуги АТ "ЗЛАТОБАНК". Клієнт може обрати Тарифний пакет на операції та послуги АТ "ЗЛАТОБАНК", який зазначається у п.3.4.10. Підписання цього Договору клієнтом підтверджує ознайомлення клієнта з Тарифами та його згоду з ними.

Згідно з п.1.2. Договору банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнту, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження Клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до п.3.3.4. Договору банк зобов'язався за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, за умови його подання в операційний час.

Пунктом 2.3. Договору передбачено, що операції за розрахунковими документами у гривні, які надійшли від клієнта протягом операційного часу, здійснюються Банком в день надходження документів. Операції за розрахунковими документами у гривні, які надійшли після операційного часу, банк виконує не пізніше наступного робочого дня.

Позивач через систему "Клієнт-банк" подав відповідачу платіжні доручення №92 від 25.11.2014р. на суму 314 636,56 дол. США та №251679 від 02.12.2014р. на суму 2 376 970,32 грн.

Спір у справі виник у зв'язку з безпідставною відмовою відповідача виконувати платіжні доручення позивача та перераховувати грошові кошти, які знаходяться на його рахунках.

Договір є договором банківського рахунку, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання в т.ч. Глави 72 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно із частиною 1 статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до статі 1068 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом.

Положеннями статті 1071 Цивільного кодексу України визначено, що банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом (стаття 1074 Цивільного кодексу України).

Із матеріалів справи вбачається, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 13.02.2015 р. № 105 "Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ЗЛАТОБАНК" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 17.06.2014 р. прийнято рішення № 50 про запровадження з 14.02.2015 р. тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ "ЗЛАТОБАНК".

Положеннями статті 76 Закону України "Про банки і банківську діяльність" передбачено, що Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Статтею 1 вказаного Закону унормовано, що цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банків.

Відповідно до статті 2 Закону кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Згідно із ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду; уповноважена особа Фонду має право, зокрема, продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій.

Однак, у зв'язку із введенням у відповідача тимчасової адміністрації, останній не виконав свої зобов'язання щодо виконання розпорядження позивача про перерахування, зокрема, не здійснив перерахування коштів за наданими у період з 25.11.2014 р. по 02.12.2014 р. позивачем платіжними дорученнями на суму 314 636,56 дол. США та на суму 2 376 970,32 грн.

Таким чином, враховуючи, що відповідач є кредитором позивача за Договором щодо виконання відповідачем зобов'язань за зазначеним договором, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення заборгованості за надані послуги, є саме вимогою кредитора та не може бути виконана відповідачем в силу положень ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", у зв'язку із введенням у відповідача тимчасової адміністрації з 14.02.2015 р.

Більш того, із матеріалів справи вбачається, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 13.02.2015 р. № 105 "Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ЗЛАТОБАНК" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 14.02.2015 р. прийнято рішення № 50 про запровадження з 14.02.2015 р. тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ "ЗЛАТОБАНК".

Таким чином, станом на момент звернення позивача до суду та розгляду справи по суті уповноваженими органами було розпочато процедуру ліквідації Банку.

Статтею 17 Закону України "Про банки і банківську діяльність" передбачена заборона на здійснення банківської діяльності без банківської ліцензії.

Крім того, частиною 5 статті 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

З дня призначення уповноваженої особи Фонду:

1) припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється;

2) банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

3) строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав;

4) припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку;

5) відомості про фінансове становище банку перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю;

6) укладення правочинів, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону;

7) втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

За змістом ч.ч. 2 та 3 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів" вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.

Положеннями статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено повноваження уповноваженої особи Фонду, зокрема, відповідно до пункту 4 частини 1 вказаної статті, уповноважена особа Фонду з дня свого призначення здійснює такі повноваження складає реєстр акцептованих вимог кредиторів та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи:

1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення;

2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів;

3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду (частина 1 та 2 статті 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Частиною 4 вказаною вище статті передбачено, що будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.

До того ж, відповідно до п. 4.27 рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №2 від 05.07.2012 р. "Про затвердження Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку", уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за винятком погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують здійснення процедури ліквідації.

Таким чином, враховуючи прийняте рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про ліквідацію Банку, задоволення вимог кредиторів банку, зокрема Товариства, здійснюється виключно у межах процедури ліквідації банку та у порядку передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

За таких обставин, в задоволенні позовних вимог Товариства до Банку з викладених в позові правових підстав необхідно відмовити.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «В.М.» відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

3. Дата складання повного рішення 23.09.2015 р.

Суддя А.В. Яковенко