ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2015 р. Справа № 922/2567/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Гончар Т. В. , суддя Гребенюк Н. В.

при секретарі Томіній І.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, дов. №1-Р від 10.01.2015 р.

відповідача - ОСОБА_2, дов. №08-11/1602/2-15 від 09.04.2015 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. № 3700 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 22.06.15 року у справі № 922/2567/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Золоте руно", м. Харків,

до Харківської міської ради, м. Харків,

про розірвання договору оренди

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо - комерційна фірма "Золоте Руно" звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Харківської міської ради, в якому просив суд розірвати укладений сторонами договір оренди землі від 12.01.2006 року № 02 на підставі статті 652 Цивільного кодексу України.

Рішенням господарського суду Харківської області від 22.06.2015 року у справі № 920/2567/15 (суддя Лаврова Л.С.) в задоволенні позову було відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що позивач не дотримався вимог ст. 188 Господарського кодексу України та п. 25 рішення Харківської міської ради від 19.12.2012 року за № 960/12 щодо порядку дострокового розірвання договору оренди землі, не надавши відповідачу необхідні документи.

Позивач не погодився з рішенням місцевого господарського суду, подав до Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати це рішення та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційну скаргу з урахуванням додаткових пояснень (вх.№10973 від 22.07.2015 року) обґрунтовує тим, що : жодна із сторін не могла знати про рішення Харківської міської ради, що будуть прийняті через сім років, якими будуть встановлені нові коефіцієнти, що застосовуються при розрахунку орендної плати; позивач не міг усунути причини підвищення коефіцієнтів, які встановлені рішенням сесії Харківської міської ради, так як відповідач заперечував проти пропозицій позивача щодо встановлення фіксованих коефіцієнтів; підвищення після внесення змін до договору розміру орендної плати майже вдвічі позбавить позивача як сторону договору оренди землі того економічного сенсу, на який вона розраховувала при його укладанні і порушило б співвідношення майнових відносин сторін; жодне з положень договору, законну або діловодства не передбачає покладення економічного тягаря тільки на орендаря, тобто не передбачено покладення ризику зміни обставин саме на позивача.

Таким чином, за висновком позивача, наявні всі чотири умови для розірвання договору оренди землі у звязку із істотною зміною обставини, встановлені частиною 2 статті 652 Цивільного кодексу України.

Крім того, зазначає, що у пункті 29 рішення Харківської міської ради від 25.09.2013 року №1269/13 «Про затвердження Порядку впровадження нормативної грошової оцінки земель м. Харкова станом на 01.01.2013 року» встановлено, що даний Порядок не поширюється на договори оренди землі (додаткові угоди) та угоди про розірвання договорів оренди землі, які були підписані міським головою до набрання чинності даним Порядком. Спірний договір підписаний міським головою 20.01.2006 р., а Порядок вступив в дію з 01.01.2013р., а тому його не можна застосовувати у даних правовідносинах.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 10.07.2015 року апеляційну скаргу позивача було прийнято до провадження та призначено її до розгляду на 27.07.2015 року на 15:00 год.

У судовому засіданні 27.07.2015 року було оголошено перерву до до 11:30 год. 07.09.2015 року.

У судовому засіданні 07.09.2015 року представником позивача було заявлено клопотання про продовження строку розгляду справи на 15 днів (яке згодом було зареєстровано в канцелярії суду за вх.№12718 від 07.09.2015 року) та оголошено у судовому засіданні перерву до 12:30 год. 16.09.2015 року.

Представник позивача в судових засіданнях 27.07.2015 року, 07.09.2015 року та 16.09.2015 року підтримав апеляційну скаргу.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу (вх.№11099 від 24.07.2015 року), з урахуванням додаткового відзиву (вх.№12695 від 04.09.2015 року) та його представник у судових засіданнях 27.07.2015 року, 07.09.2015 року та 16.09.2015 року проти її доводів заперечує, важає оскаржуване рішення законним та обгрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Свої заперечення обгрунтовує тим, що позивачем при зверненні до Харківської міської ради з прохання розглянути питання щодо припинення договору оренди землі не надано документів, визначених п. 25.1 Порядку оформлення договорів оренди землі у місті Харкові , затвердженого рішенням Харківської міської ради під 28.09.2011 №437/11 (далі Порядок №437/11), тобто позивачем не дотримано процедури розірвання договорів оренди землі, що відноситься до комунальної власності територіальної громади м. Харкова..

Також вказує на те, що посилання позивача на те, що при укладанні договору оренди землі ТОВ «Золоте руно» не знало і не могло знати про зміну розміру орендної плати, не відповідає дійсності, так як за Законом та за умовами договору плата за оренду земель комунальної власності є регульованою ціною.

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі, додаткових поясненнях, відзиві на апеляційну скаргу, додатковому відзиві доводи позивача та відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи та було вірно встановлено господарським судом першої інстанції, 12.01.2006 року між Харківською міською радою, орендодавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Золоте руно", орендарем, було укладено договір оренди землі (далі договір оренди землі), за умовами якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення - землі промисловості, яка знаходиться за адресою м. Харків, пр. Постишева,93.

Згідно п. 5 договору оренди землі нормативна грошова оцінка земельної ділянки становила 1 759 414 грн.

Відповідно до п. 8 договору оренди землі від 12.01.2006 р., договір укладено до 01.06.2030 року.

Згідно п. 43 договору оренди землі договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Зазначену земельну ділянку передано орендареві по акту про передачу та прийом земельної ділянки в натурі .

Пунктами 9, 10 договору оренди землі встановлено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі, розмір орендної плати в місяць становить : 2005 рік - 3186,01 грн. , 2006 рік - 4147,82 грн., з 2007 року 6011,33 грн. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

Пунктом 11 договору оренди землі передбачено, що орендна плата сплачується рівними частками щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного ( податкового ) місяця.

Згідно з пунктом 13 договору оренди землі розмір орендної плати переглядається у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, внаслідок інфляці - щорічно; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 36 договору оренди землі зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв"язується у судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням господарського суду Харківської області у справі за № 922/4487/14 від 23.12.2014 року, залишеним без змін постановою Вищого господарського суду України від 20.05.2015 року, було внесено зміни до договору оренди землі від 12.01.2006 року № 02 шляхом визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі у відповідності до Податкового кодексу України, Закону України "Про оренду землі", рішення 25 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 03.07.2013 № 1209/13 "Про затвердження "Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013", рішення 26 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 25.09.2013 № 1269/13 "Про затвердження "Порядку впровадження нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013", рішення 19 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 27.02.2008 № 41/08 "Про затвердження Положення про порядок визначення розміру орендної плати, плати за суперфіцій, земельний сервітут при наданні земельних ділянок у платне користування в місті Харкові" (з відповідними змінами та доповненнями), рішення 21 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 19.12.2012 № 960/12 "Про Порядок оформлення договорів оренди землі у місті Харкові".

Пункти 5., 9 договору оренди землі, зареєстрованого "12" січня 2006 року за № 02 змінено, доповнено пункт 2. словами і викладено у такій редакції:

"2. (редакція по договору). Кадастровий номер земельної ділянки :11:001:0005".

5. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки відповідно до витягу з технічної документації № 20 від 14.11.2013 становить 3362691 грн. (три мільйони триста шістдесят дві тисячі шістсот дев"яносто одна гривня).

9. Орендна плата за земельну ділянку вноситься Орендарем щомісячно у грошовій формі на рахунок управління Державної казначейської служби України у м. Харкові Харківської області. Інформація щодо реквізитів отримується у відповідному органі державної податкової служби за місцем знаходження земельної ділянки.

Розмір орендної плати за земельну ділянку згідно з розрахунком № 1131/14 від 06.12.2013 на рік становить 5,6 % від її нормативної грошової оцінки і складає 188310,70 грн. (сто вісімдесят вісім тисяч триста десять гривень сімдесят копійки), або в місяць - 15692,56 грн. (п"ятнадцять тисяч шістсот дев"яносто дві гривні п"ятдесят шість копійок).

Позивач 20.04.2015 року звернувся до відповідача з листом-пропозицією, в яких повідомляв про необхідність дострокового розірвання договору оренди, у зв'язку зі збільшенням розміру орендної плати (а.с.14, а.с. 6- докази направлення).

Однак відповіді на заначену пропозицію не надійшло.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач в обґрунтування позовної заяви посилається на те, що підвищення нормативно-грошової оцінки землі є законодавчо визначеним чинником, а підвищення коефіцієнтів здійснено відповідачем односторонньо на підставі його рішень : від 03.07.2013 року №1263/13, від 25.09.2013 року №1269/13 , про імовірність прийняття яких на час укладення договору оренди землі позивач не знав.

Також позивач зазначає, що він намагався повернути коефіцієнт, який діяв на момент укладення договору оренди землі, звернувшись до відповідача з відповідною пропозицією, проте відповідач проти цього заперечував.

Крім того, позивач вказує на те, що він при укладенні договору оренди землі розраховував на певні економічні чинники при визначенні розміру орендної плати і якщо б він передбачив односторонню зміну розміру орендної плати, яку було здійснені відповідачем, він не уклав би договору оренди землі.

У зв"язку із вказаними обставинами позивач просить суд розірвати договір оренди землі в порядку статті 652 Цивільного кодексу України.

Місцевий господарський суд , відмовляючи в позові, виходив з того, що позивач не дотримався вимог статті 188 Господарського кодексу України та пункту 25 рішення Харківської міської ради від 19.12.2012 року за № 960/12 щодо порядку дострокового розірвання договору оренди землі, не надавши відповідачу необхідні документи.

Колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про відсутність достатніх правових підстав для задоволення позову, зважаючи на таке.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Статтею 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже однією з необхідних умов для розірвання договору у зв"язку із істотною зміною обставин є факт того, що в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане.

Умовами укладеного між сторонами договору оренди землі, а саме пунктом 13, передбачено, що розмір орендної плати переглядається у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів; внаслідок інфляції - щорічно; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст. 15 Закону України Про оренду землі однією із істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Статтею 13 Закону України «Про оцінку земель» встановлено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Згідно із статтею 15 цього Закону «Про оцінку земель» підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 18 вказаного Закону «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення проводиться не рідше ніж один раз на 5-7 років.

Відповідно до частини 1 статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Таким чином, з урахуванням зазначених умов договору та положень Закону, орендна плата за користування землею комунальної власності є регульованою ціною, яка може змінюватися у разі прийняття органом місцевого самоврядування рішення щодо проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів .

Відповідно до частині 1 статті 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності за їх невиконання.

Таким чином, позивач, який підписував умови договору та з урахуванням презумпції знання законів мав знати про можливість зміни орендної плати, яка є регульованою ціною, у зв"язку з чим підвищення розміру орендної плати не може вважатися тією обставиною, на настання якої позивач як сторона договору не розраховував.

Що стосується посилання позивача на односторонню зміну відповідачем коефіцієнтів, про що позивач не міг знати при укладенні договору, то слід зазначити, що встановлення нових коефіцієнтів є складовою частиною встановленої пунктами 34, 35 частини 1 статті 26 Закону України Про місцеве самоврядування виключної компетенції міської ради щодо вирішення на пленарних засіданнях питань регулювання земельних відносин, затвердження відповідно до закону розмірів плати за користування природними (земельними) ресурсами.

Зміна коефіціентів Харківською міською радою передбачена також Тимчасовим положення про порядок визначення розмірів орендної плати при укладанні договорів оренди землі у місті Харкові, затверджене рішенням Харківської міської ради № 280/03 від 24.12.2003 року, яке є загальнодоступним для ознайомлення.

Таким чином позивач не довів, що в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане, тобто не довів першої з чотирьох умов для розірвання договору оренди землі у звязку із істотною зміною обставини, яка встановлена пунктом 1 частини 2 статті 652 Цивільного кодексу України, а тому у позові слід відмовити.

Позивач посилався на наявність інших умов розірвання договору оренди землі у звязку із істотною зміною обставини, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини 2 статті 652 Цивільного кодексу України та вказував на те, що : позивач не міг усунути причини підвищення коефіцієнтів, які встановлені рішенням сесії Харківської міської ради, так як відповідач заперечував проти пропозицій позивача щодо встановлення фіксованих коефіцієнтів; підвищення після внесення змін до договору розміру орендної плати майже вдвічі позбавить позивача як сторону договору оренди землі того економічного сенсу, на який він розраховував при його укладанні і порушує співвідношення майнових відносин сторін; жодне з положень договору, законну або діловодства не передбачає покладення економічного тягаря тільки на орендаря, тобто не передбачено покладення ризику зміни обставин саме на позивача.

Проте жодних доказів на підтвердження вказаних обставин позивач в порядку статті 33 ГПК України не надав.

Разом з цим, встановлені частиною 2 статті 652 Цивільного кодексу України умови становять складний юридичний факт - підставу для розірвання договору оренди землі у звязку із істотною зміною обставини, який може існувати лише за наявності всіх цих умов одночасно.

А тому за відсутності хача б однієї із вказаних умов відсутня і підстава для розірвання договору оренди землі у звязку із істотною зміною обставини.

Як вже зазначалося, позивач не довів наявності першої з чотирьої умов для розірвання договору, встановленої пунктом 1 частини 2 статті 652 Цивільного кодексу України, а тому в будь-якому разі незалежно від наявності чи відсутності решти умов, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини 2 цієї статті, підстава для розірвання договору оренди землі відсутня.

Місцевий господарський суд відмовив у позові з посиланням на недотримання позивачем вимог ст. 188 Господарського кодексу України та п. 25 рішення Харківської міської ради від 19.12.2012 року за № 960/12, які передбачають певну досудову процедуру розірвання договору.

Однак, недотримання позивачем вимог частини статті 188 Господарського кодексу України щодо обовязку надсилання іншій стороні пропозиції про розірвання договору не позбавляє позивача права звернутися за захистом порушеного права шляхом надання позову про розірвання оспорюваного договору (пункт 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України « 01-08/12 від 15.01.2010 року «Про деякі питання практики застосування у вирішенні спорів окремих норм процесуального права»).

Так, в резолютивній частині рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002 року у справі щодо офіційного тлумачення положення частини 2 статті 124 Конституції України (справа про досудове врегулювання спору) положення частини 2 статті 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що право особи на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншим нормативно-правовим актом.

Також, у резолютивній частині рішення Конституційного Суду України від 25.12.1997 року вказано про те, що частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

При цьому норми закону, які регулюють інститут розірвання договору, не містять жодних застережень, що порядок розірвання договору оренди землі має встановлюватись органом місцевого самоврядування і недотримання цього порядку позбавляє сторону вимагати розірвання договору в судовому порядку.

У статті 651 Цивільного кодексу України застосовані поняття розірвання договору за взаємною згодою сторін та розірвання договору за рішенням суду, які не є тотожними та регулюються різними нормами законодавства.

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати договір за рішенням суду.

Посилання відповідача в обгрунтування своїх доводів на порядок, визначений Харківською міською радою щодо розірвання договорів оренди землі за взаємною згодою сторін, є безпідставним, оскільки він не може застосовуватись при розірванні договору оренди за рішенням суду.

У випадку розірвання договору за рішенням суду жодний законодавчий акт не передбачає можливості розірвання договору лише за умов надання документів, передбачених п. 25 рішення Харківської міської ради від 19.12.2012 р. № 960/12.

Рішення Харківської міської ради від 19.12.2012 р. № 960/12 "Про Порядок оформлення договорів оренди землі у місті Харкові" є внутрішнім документом, що визначає в такий спосіб новий порядок оформлення та розірвання договорів оренди землі за взаємною згодою сторін.

А тому не може вважатися обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що невиконання рішення Харківської міської ради від 19.12.2012 року за № 960/12 є підставою для відмови у розірванні спірного договору.

Однак вищезазначені висновки суду не вплинули на правильність рішення. Разом з цим у абзаці 6 пункту 12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 07.05.2011 N 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" зазначено про те, що не підлягає скасуванню судове рішення, якщо апеляційною інстанцією буде з'ясовано, що його резолютивна частина є правильною, хоча б відповідні висновки місцевого господарського суду й не були належним чином обґрунтовані у мотивувальній частині рішення. Водночас апеляційний господарський суд у мотивувальній частині своєї постанови не лише вправі, а й повинен зазначити власну правову кваліфікацію спірних відносин та правову оцінку обставин справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку залишити рішення місцевого господарського суду без змін.

Керуючись статтями 33, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 22.06.15 року у справі № 922/2567/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 21.09.2015 року.

Головуючий суддя Слободін М.М.

Суддя Гончар Т. В.

Суддя Гребенюк Н. В.