ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2015 р.Справа № 922/4590/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Светлічного Ю.В.

при секретарі судового засідання Ліпчанській В.В.

розглянувши справу

за позовом Акціонерної компанії "Харківобленерго", м. Харків
до Харківської митниця ДФС, м. Харків
про стягнення 66843,60 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 довіреність №01-42юр/3207 від 30.04.15 р.;

відповідача - ОСОБА_2 довіреність №20-70-10/00-1/1465 від 25.02.2015 р.;

ВСТАНОВИВ:

Акціонерна компанія "Харківобленерго" (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача - Харківської митниця ДФС, в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по пені у розмірі 36805,36 грн., індекс інфляції у розмірі 29925,99 грн. та 3% річних у розмірі 112,25 грн., посилаючись на прострочення відповідачем сплати поточних платежів згідно договору про постачання електричної енергії №531202,01 від 26.09.2010 р., який було укладено між позивачем та Харківською митницею Міндоходів, який на даний час є Харківської митниця ДФС. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1827,00 грн.

У судовому засіданні 09 вересня 2015 року оголошувалась перерва до 28 вересня 2015 року о 09:30.

Присутній представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримував та просив позов задовольнити. Також надав письмові заперечення на відзив на позовну заяву за вх.№ 38752, які долучені судом до матеріалів справи.

Присутній представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував та просив у його задоволенні відмовити, про що надав до суду 09.09.15 р. відзив на позовну заяву за вх.№35922, в якому відповідач зазначив, що несвоєчасне виконання відповідачем умов договору було зумовлено об'єктивними причинами, які виникли не з вини відповідача, а саме відповідач знаходився у процесі реорганізації. Додаткова угода до договору про постачання електричної енергії була укладена між позивачем та відповідачем 26.03.2015 р. Таким чином до підписання додаткової угоди у Харківської митниці ДФС були відсутні підстави та можливість для здійснення оплати спожитої електроенергії, оскільки Харківська митниця ДФС не була стороною за договором про постачання електричної енергії №531202,01 від 26.10.2010 р. Відповідач зазначив, що на даний час заборгованість перед позивачем відсутня. Розрахунки надані позивачем до позову підтверджують факт виникнення заборгованості до моменту підписання додаткової угоди від 26.03.2015 р. від 26.03.2015 р. до договору про постачання електричної енергії №531202,01 від 26.10.2010 р. Також відповідач надав письмові пояснення за вх.№38751, які долучені судом до матеріалів справи.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, пояснення їх повноважних представників, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

26.10.2010 року між АК "Харківобленерго" (постачальник) та Харківською обласною митницею (споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії № 531202,01 (далі по тексту - договір). Між сторонами були укладені додаткові угоди: від 06.12.12 р.; від 11.06.2013р.; від 26.03.15 р.

Відповідно до п.1 договору, постачальник взяв на себе зобов'язання продавати електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача дозволеною потужністю, зазначеною у додатку №3.1. "Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію" до цього договору, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід'ємними частинами.

Згідно п. 2.3.3. договору, споживач зобов'язується своєчасно оплачувати постачальнику вартість електричної енергії та інші нарахування згідно з умовами додатку №2 "Порядок розрахунків" (ч.2 п.10.2 ПКЕЕ).

Здійснювати протягом перших трьох днів поточного розрахункового періоду платіж за резервування обсягу електричної енергії на покриття аварійної (екологічної) броні в наступному розрахунковому періоді за тарифами, які діють на день здійснення платежу (якщо споживач маж погоджену у встановленому порядку екологічну та/або аварійну броню електропостачання).

Обсяг електричної енергії на покриття аварійної та технологічної броні електропостачання споживача.

У разі використання споживачем зарезервованого обсягу електричної енергії на покриття аварійної (екологічної) броні, постачальником здійснюється перерахунок його вартості відповідно до тарифів, які діяли в період використання зарезервованого обсягу електричної енергії (п. 6.9. ПКЕЕ).

Згідно п. 9.4 договору, договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і укладається на строк до 31.12.10 р.

Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Договір був продовжений згідно п. 9.4. договору на 2015 рік.

Позивач звернувся до суду із даним позовом про стягнення з відповідача нарахованої за прострочення платежів по договору у 2015 році: пені у розмірі 36805,36 грн., індексу інфляції у розмірі 29925,99 грн. та 3% річних у розмірі 112,25 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог учасників судового процесу, користуючись принципом обєктивної істини, принципами добросовісності, розумності та справедливості суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених ГПК України заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Стаття 3 ЦК України (ч. 2 та 3), закріплює, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ст. 626 ЦК України).

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ч. 2 ст. 546 Митного кодексу України митниця є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, печатку та бланк із зображенням Державного Герба України та із своїм найменуванням і діє відповідно до Конституції України, цього Кодексу, інших нормативно-правових актів та на підставі положення, яке підтверджується наказом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013р. "Про утворення територіальних органів Міністерства доходів і зборів" утворені як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства доходів і зборів згідно з дод. №1. Пунктом 2 зазначеної постанови реорганізовано шляхом приєднання до відповідних територіальних органів Міністерства доходів і зборів територіальні органи Державної податкової служби та Державної митної служби згідно з дод. №2.

П.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.03.2015 р. №229 визначені територіальні органи Міністерства доходів і зборів правонаступниками територіальних органів Державної податкової служби та Державної митної служби, що реорганізуються згідно з пунктом 2 цієї постанови.

У зв'язку з проведенням організаційних заходів та впорядкуванням документації на підставі статей 509, 510, 512-514, 520-523 Цивільного кодексу України та у зв'язку з реорганізацією Харківської обласної митниці шляхом приєднання до Харківської митниці Міндоходів, яка є повним правонаступником, згідно положень ст. 107 Цивільного кодексу України, на підставі вищевказаної постанови до договору про постачання електричної енергії № 531202,01 від 26.10.2010р. був укладений між АК "Харківобленерго" та Харківською митницею Міндоходів () 11.06.2013р. була укладена додаткова угода.

Державну реєстрацію створення Харківської митниці ДФС () проведено 05.12.2014р. Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2014 року № 311 "Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України", у грудні 2014 року розпочато реорганізацію Харківської митниці Міндоходів шляхом приєднання до Харківської митниці ДФС.

Пунктом 2 наказу Державної фіскальної служби України (далі - ДФС України) від 27.08.2014р. № 79 "Про затвердження положень про територіальні органи ДФС у Харківській області" уповноважено начальника Харківської митниці ДФС на забезпечення з дня державної реєстрації Харківської митниці ДФС на виконання прав та обов'язків Харківської митниці Міндоходів.

Листом ДФС України від 04.02.2015р. № 3485/7/99-99-13-01-02-17 митниці проінформовано, що зміни до положень до територіальних органів ДФС щодо правонаступництва ними прав та обов'язків територіальних органів Міндоходів будуть внесені відповідно до ч. 13 ст. 37 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" після реєстрації припинення територіальних органів Міндоходів на підставі передавальних актів, складених з дотриманням вимог статті 107 Цивільного кодексу України.

Листами від 22.01.2015р. № 20-70-03-03/00-1/416 та від 28.01.2015р. № 20-70- 03-03/00-1/611 Харківська митниця ДФС з метою здійснення розрахунків за спожиту електроенергію зверталась до керівництва АК "Харківобленерго" щодо підписання додаткових угод до договорів про постачання електричної енергії спрямованих на заміну назви споживача "Харківської митниці Міндоходів" на "Харківську митницю ДФС".

Листом АК "Харківобленерго" від 23.02.2015р. № 06-460/05-4364 Харківській митниці ДФС було відмовлено у внесенні змін до договору у зв'язку з відсутністю документів, що свідчать про перехід прав та обов'язків від юридичних осіб, які ліквідуються, до нових осіб-правонаступників.

Таким чином, споживач за договором звертався до постачальника із проханням правового врегулювання відносин між АК "Харківобленерго" та Харківською митницею ДФС. Але дане питання залишалось невирішеним, у зв'язку з відсутністю у Положенні про Харківську митницю ДФС, затвердженого наказом ДФС України 27.08.2014 № 79 інформації щодо повного правонаступництва Харківською митницею ДФС прав та обов'язків Харківської митниці Міндоходів.

12.03.2015р. Харківська митниця ДФС повторно направила лист № 20-70-03- 03/00-1/1924 щодо можливості укладення додаткової угоди про заміну назви споживача "Харківської митниці Міндоходів" на "Харківську митницю ДФС" та реквізитів сторін у основних договорах про постачання електричної енергії, за аналогією укладених угод територіальними органами ДФС з відповідними постачальниками електроенергії у Львівській, Миколаївській та Київській областях.

Пропозиція Харківської митниці ДФС щодо укладення додаткової угоди про заміну назви споживача "Харківської митниці Міндоходів" на "Харківську митницю ДФС" та реквізитів сторін у основних договорах про постачання електричної енергії була задоволена 26.03.2015р. та 27.03.2015р. шляхом підписання додаткових угод.

Додаткова угода до договору про постачання електричної енергії № 531202,01 від 26.10.2010 була укладена 26.03.2015 року.

Таким чином до моменту підписання вищезазначених угод у Харківської митниці ДФС були відсутні підстави та можливість для здійснення оплати спожитої електроенергії, оскільки Харківська митниця ДФС не була стороною за договором.

Суд враховує те, що Харківська митниця ДФС є бюджетної організацією та враховуючи обсяги споживаємої електроенергії, фінансування укладеної угоди про постачання електричної енергії у відповідності до Закону України "Про здійснення державних закупівель здійснюється на підставі договору про закупівлю послуги з постачання електроенергії за державні кошти.

Договір про закупівлю послуги з постачання електроенергії № 531202,01/7 був укладений 25.05.2015 року, який зареєстровано та взято на облік Головним управлінням Державної казначейської служби України у Харківській області 02.06.2015 року.

У відповідності до ч. 1 ст. 40 Закону України "Про здійснення закупівель за державні кошти", договір про закупівлю укладається в письмовій формі відповідно до положень Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Згідно ч. 6 зазначеної статті дія договору про закупівлю може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в договорі, укладеному в попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку.

У відповідності до додаткової угоди №4 від 31.12.2015р. до договору про закупівлю послуги з постачання електроенергії за державні кошти № 531202/6 від 03.02.2014 р. строк дії договору було продовжено на термін до 15 квітня 2015 р., достатній для проведення процедури закупівлі на початок наступного року, в обсязі 213600,00 грн., що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної у договорі № 531202/6 від 03.02.2014 (стороною за договором на момент укладання додаткової угоди була Харківська митниця Міндоходів).

З моменту укладення додаткових угод до договору та додатків до нього Харківська митниця ДФС отримала змогу здійснити оплату за спожиту електричну енергію за поточний період, у відповідача заборгованість по сплаті поточних платежів відсутня.

Таким чином, несвоєчасна оплата відповідачем за отриману електоенергію була зумовлена об'єктивними причинами, які виникли не з його вини, а отже позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, відповідно до цього суд вважає в задоволенні позову відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати у даній справі покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 43, 47, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 30.09.2015 р.

Суддя ОСОБА_3