РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2015Справа №910/22281/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МП Юлія»

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Ірігаційні системи»

Про стягнення 24 592,20 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Представники сторін:

Від позивача: Сеньков І.В. генеральний директор;

Дідур В.Г. представник за довіреністю № 31/07 від 10.07.15.

Від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МП Юлія» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Ірігаційні системи» (далі - відповідач) про стягнення 24 592,20 грн., а саме: 15 077,00 грн. - основного боргу, 6 136,33 грн. - збитків від інфляції, 287,49 грн. - 3% річних та 3 091,38 грн. - пені.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем не здійснено в повному обсязі оплату за виконані роботи за Договором № 12-06/2014 від 14.07.14.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.09.15. порушено провадження у справі № 910/22281/15 та призначено її до розгляду на 22.09.15.

В судовому засіданні 22.09.15. позивачем підтримано свої позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання 22.09.15. вкотре не з'явився, вимоги ухвали суду від 01.09.15. не виконав, письмового відзиву на позов та контррозрахунку ціни позову не надав, заяв чи клопотань не подав і не надіслав, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення відповідачу ухвали суду у справі № 910/22281/15 від 01.09.15.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи предмет спору, а також доказове наповнення матеріалів справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд в нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення у справі № 910/22281/15.

В судовому засіданні 22.09.15. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

14.07.14. між позивачем (далі - підрядник) та відповідачем (далі - Замовник) було укладено Договір № 12-09/2014 (далі - Договір), відповідно до умов якого (п. 1.1 в редакції Додаткової угоди № 1 до Договору) Підрядник зобов'язався на власний ризик, своїми силами та засобами відповідно до умов Договору та вимог законодавства виконати роботи по улаштуванню протифільтраційного екрану з матеріалу Замовника поліетиленової плівки підвищеної щільності (ПЕВЩ), загальною площею 5 555 м кв. (резервуар для поливу с. Велика Кисниця), а Замовник зобов'язався прийняти та оплатити виконані роботи.

Крім того, підписавши Додаткову угоду № 1 до Договору сторони погодились, що підрядник виконує, а Замовник оплачує додаткові витрати, пов'язані з виконанням робіт на об'єкті відповідно до додатку № 1 на суму 5 894,12 грн.

Строк дії Договору сторонами погоджено п. 7.1 з дати його підписання сторонами (14.07.14.) і діє до виконання сторонами зобов'язань за Договором.

Відповідно до п. 2.2 Договору здача-приймання виконаних робіт здійснюється повноважними представниками сторін і оформлюється двостороннім актом приймання-передачі виконаних робіт.

Згідно з п. 3.1 Договору (в редакції додаткової угоди № 1 до Договору), сума Договору становить 48 442,74 грн. Сума Договору є остаточною.

Матеріали справи містять підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт здачі-приймання виконаних робіт від 31.10.14. за Договором на суму 48 442,74 грн. В зазначеному акті вказано, що послуги надано згідно Договору якісно, відповідно до технічних умов, взаємних претензій сторони не мають.

Положеннями пунктів 3.3-3.5 (з врахуванням додаткової угоди № 1 до Договору) сторони передбачили наступне. Оплата за роботи за Договором здійснюється в безготівковій формі в національній валюті України шляхом перерахування Замовником на поточний рахунок підрядника передплати в розмірі 14 182,87 грн. в т.ч. ПДВ. Другий платіж в розмірі 14 182,87 грн. в т.ч. ПДВ по факту поставки матеріалів на об'єкт Замовника. Остаточний розрахунок здійснюється в сумі 20 077,00 грн., в т.ч. ПДВ, протягом 10 календарних днів після підписання акту приймання-передачі виконаних робіт.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи банківських виписок по особовому рахунку позивача, відповідачем на виконання умов Договору було сплачено позивачу грошові кошти на загальну суму 33 365,74 грн.

З огляду на викладене, строк оплати є таким, що настав.

Спір у справі виник в зв'язку з неоплатою відповідачем робіт за Договором.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.12. «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідач своїм правом на подачу письмового відзиву не скористався, доказів на обґрунтування своїх правової позиції у справі не надав.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд відзначає наступне.

Згідно з ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією із підстав виникнення зобов'язань та обов'язковим для виконання сторонами.

В силу ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором підряду.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту (ст. 846 ЦК України).

Відповідно до ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином відповідач свого обов'язку по сплаті передбаченої Договором вартості виконаних робіт в терміни, визначені Договором, в повному обсязі не виконав, внаслідок чого заборгованість відповідача перед позивачем становить 15 077,00 грн.

Матеріалами справи підтверджується та відповідачем не спростовано, що відповідач в порушення покладеного на нього законом та Договором обов'язку по оплаті виконаних робіт не виконав, в зв'язку з чим заборгованість останнього становить 15 077,00 грн., яку відповідачем станом на час прийняття судового рішення не погашено, внаслідок чого позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Позивач просить суд на підставі п. 5.4 Договору стягнути з відповідача на свою користь 3 091,38 грн. - пені.

Відповідно до п. 5.4 Договору, за прострочення здійснення оплати за Договором (крім випадків передплати) замовник сплачує пеню в розмірі 0,5% від простроченої суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договором та додатковими угодами до нього строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання (в т.ч. у період, який вказано позивачем), тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Судом встановлено факт прострочення виконання грошового зобов'язання, здійснено перерахунок пені та встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 091,38 грн. - пені, що відповідає наданому позивачем обґрунтованому розрахунку.

Крім того, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача 6 136,33 грн. - збитків від інфляції, 287,49 грн. - 3% річних.

Згідно зі статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. (Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові № 48/23 від 18.10.2011 р. та Верховний Суд України у постанові № 3-12г10 від 08.11.2010 р.).

За перерахунком суду розмір збитків від інфляції становить 6 136,33 грн., розмір 3% річних становить 287,49 грн., внаслідок чого вказані суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідачем свого контррозрахунку пені, збитків від інфляції та 3% річних суду не подано.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Ірігаційні системи» (01021, м. Київ, вул. Шовковична/Липський провулок, б. 13/2; ідентифікаційний код 33498019) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МП Юлія» (21050, м. Вінниця, вул. Театральна, б. 1; ідентифікаційний код 13317261) 15 077 (п'ятнадцять тисяч сімдесят сім) грн. 00 коп. - основного боргу, 6 136 (шість тисяч сто тридцять шість) грн. 33 коп. - збитків від інфляції, 287 (двісті вісімдесят сім) грн. 49 коп. - 3% річних, 3 091 (три тисячі дев'яносто одну) грн. 38 коп. - пені, 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. - судового збору.

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 24.09.15.

Суддя Т.М. Ващенко