ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"21" вересня 2015 р.Справа № 916/286/15-г

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАНЖЕРОН і К"

До відповідачів: 1. Фермерського господарства "АГРОХОЛДИНГ-2007"

2. Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК"

За участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Жукової Юлії Вікторівни

про визнання недійсними договорів купівлі-продажу

Головуючий суддя: Літвінов С.В.

Судді Д'яченко Т.Г., Щавинська Ю.М.

Представники:

Від позивача: Гамалевич А.М., за довіреністю № б/н від 20.01.2015р.

Від відповідачів: 1. Стрельникова Л.Ю., за довіреністю №б/н від 20.01.2015р.

Від відповідача 2: не з'явився.

Від третьої особи: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: ТОВ «Ланжерон і К» звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до ФГ «Агрохолдинг 2007» та ПАТ «Златобанк» про визнання недійсними договорів купівлі-продажу предметів іпотеки від 26.12.2014р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 26.01.2015р. порушено провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.01.2014р. вжито запобіжні заходи шляхом накладення арешту на майно.

11.03.2015р. представник ТОВ „Глассрайз" звернувся з заявою про залучення ТОВ „Глассрайз" до участі ц справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Суд відмовив в задоволенні заяви, про що зазначено в протоколі судового засідання від 18.03.2015р., з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

В обґрунтування заяви, ТОВ „Глассрайз" посилається на те, що ТОВ „Глассрайз"є кредитором позивача у справі №916/286/15-г, але стало відомо з Єдиного державного реєстру судових рішень, все майно, за рахунок якого ТОВ «Ланжерон і К» намагався задовольнити свої вимоги, було відчужено АТ „Злато банк" на користь ФГ „Агрохолдінг-2007"

Суд вважає, заяву неогбрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню через відсутність прав та обов'язків ТОВ „Глассрайз".

Отже, рішення суду по справі №916/286/15-г неможе вплинути на права або обов'язки ТОВ „Глассрайз".

Ухвалою господарського суду Одеської області від 07.04.2015р. справу призначено до колегіального розгляду.

08.04.2015р. справу №916/286/15-г прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Літвінов С.В., суддя Щавинська Ю.М., суддя Власова С.Г. та призначено до розгляду.

Відповідно до повторного протоколу про автоматичний розподіл справ між суддями по справі №916/286/15-г в зв'язку з було визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Літвінов С.В., суддя Горячук Н.О., суддя Щавинська Ю.М..

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів по справі №916/286/15-г було визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Літвінов С.В., суддя Д`яченко Т.Г., суддя Щавинська Ю.М. Ухвалою господарського суду Одеської області від 16.07.2015р. справу прийнято до розгляду колегією суддів: головуючий суддя Літвінов С.В., суддя Д'яченко Т.Г., суддя Щавинська Ю.М.

Ухвалою від 16.07.2015р. до участі у справі залучено третю особу на стороні відповідачів, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Жукову Юлію Вікторівну.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.07.2015р. розгляд справи відкладено на 09.09.2015р. о 12.30 год.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.09.2015р. розгляд справи продовжено відповідно до ст. 69 ГПК України.

В судовому засіданні Представник Позивача на задоволенні позову наполягав. Представники Відповідача 1 позовні вимоги не визнали, в задоволенні позову просили відмовити в повному обсязі.

Представник Відповідача 2 в судове засідання призначене на 21.09.2015 не з'явився але 11.02.2015р. надав заперечення на позов відповідно до яких позовні вимоги на визнає вважає їх необґрунтованими безпідставними в зв'язку з чим просить суд в задоволені позову відмовити повністю.

Відповідачі надали відзиви на позов відповідно якого позовні вимоги на визнає вважає їх необґрунтованими безпідставними в зв'язку з чим просить суд в задоволенні позову відмовити повністю.

В судовому засіданні 21.09.2015 року було оголошено вступну та резолютивну частину рішення відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив наступне:

18 червня 2013 року між ПАТ «ЗЛАТОБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАНЖЕРОН І К», було укладено Кредитний договір № 176/12/13-KL. Згідно п.1.1 кредитного договору в порядку та на умовах, встановлених договором та чинним законодавством України, позивач надав позичальнику кредит, а позичальник зобов'язався в повному обсязі повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші умови кредитного договору. Згідно п.1.2 кредитного договору банк надав позичальнику кредит у формі відкриття відкличної кредитної лінії, в межах максимального ліміту заборгованості, визначеного п. 1.3 договору - 2500000,00 грн., із кінцевою датою повернення кредитних коштів: не пізніше 17 червня 2015 р. включно (п. 1.4 договору), та має відбуватися відповідно до погодженого сторонами графіку (п. 1.4.1 договору).

Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору № 176/12/13-KL від 18.06.2013р. між ТОВ «Ланжерон і К» та ПАТ «Златобанк» було укладено 02.07.2013р. договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Івановою А.Й., зареєстрований в реєстрі за № 773.

Відповідно до п. 1.2.1. договору іпотеки предметом іпотеки є наступне нерухоме майно: вінзавод, розташований за адресою: Одеська область, Роздільнянский район, смт. Лиманське, вул. Леніна, 39 - Предмет іпотеки 1, а також земельна ділянка, на якій розташований предмет іпотеки 1,площею 0,97870 Га, що знаходиться за адресою Одеська область, Роздільнянский район, смт. Лиманське, вул. Леніна, 39, кадастровий номер :02:001:0001 - предмет іпотеки 2.

Відповідно до п. 3.4.1. договору іпотеки Іпотекодержатель має право у випадку невиконання чи неналежного виконання Іпотекодавцем зобов'язань за цим договором та/або за Кредитним договором переважно перед іншими кредиторами Іпотекодавця задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки (в цілому чи будь-якої його частини).

Відповідно до п. 4.1. Іпотекодержатель набуває право задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, зокрема, у випадку невиконання та/або неналежного виконання Основного зобов'язання (кредитного договору № 176/12/13-KL від 18.06.2013р.).

ПАТ «Златобанк» свої зобов'язання за Кредитним договором виконав, надавши грошові кошти.

ТОВ «Ланжерон і К» порушив умови кредитного договору, внаслідок чого виникла кредитна заборгованість ТОВ «Ланжерон і К» за кредитним договором № 176/12/13-KL від 18.06.2014р. в загальному розмірі 2 350 771 грн 30 коп. (станом на 25.03.2014р. ), що встановлено Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14.07.2014р. у справі № 520/3850/14-ц.

Відповідно до 4.3. Договору іпотеки у разі порушення умов основаного зобов'язання та/або умов договору іпотеки Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушень виконання зобов'язання.

Іпотекодержателем ПАТ «Златобанк» була надіслана позивачу ТОВ «Ланжерон і К» вимога про усунення порушень кредитного договору - сплату кредитних коштів від 11.02.2014р. № 92.

ТОВ «Ланжерон і К» вимоги ПАТ «Зталобанк» щодо усунення порушень кредитного договору не виконав.

З моменту порушення Іпотекодавцем (ТОВ «Ланжерон і К» ) зобов'язань за кредитним договором у Іпотекодержателя (ПАТ «Златобанк» ) відповідно до положень ст.. 33 Закону України «Про іпотеку» та п. 4.1, 4.2 договору іпотеки виникло право звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п. 4.6. договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки (в цілому чи на будь-яку його частину) здійснюється за вибором Іпотекодержателя, зокрема, шляхом продажу предмета іпотеки Іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві через відкриті торги або на підставі приватної угоди (чи низки таких торгів або угод) на підставі договору купівлі-продажу в порядку встановленому цим договором відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до п. 4.8.1. договору іпотеки сторони погодили, що застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя згідно зі ст. 36 Закону України «Про іпотеку» за своїми правовими наслідками для сторін є повним укладенням договору про задоволення вимог Іпотекодержателя і визначає один із можливих позасудових способів звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором Іпотекодержателя без будь-якого додаткового погодження (окремого погодження) з боку Іпотекодавця, зокрема, продаж предмета іпотеки Іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцю на підставі договору купівлі-продажу у порядку встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до п. 4.8.6 договору іпотеки у випадку прийняття рішення про задоволення своїх вимог шляхом реалізації свого права на продаж предмета іпотеки (в цілому чи будь-якої його частини) будь-якій особі покупцеві, Іпотекодаржатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити Іпотекодавця про свій намір укласти цей договір.

Іпотекодержателем ПАТ «Златобанк» внаслідок порушення Позивачем ТОВ «Ланжерон і К» власних зобов'язань щодо сплати кредитної заборгованості було прийнято рішення про задоволення вимог Іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки шляхом продажу від власного імені будь-якій особі-покупцеві.

06.11.2014р. ПАТ «Златобанк» в порядку виконання ч.1 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» було направлено повідомлення про намір укласти договір купівлі-продажу предмета іпотеки на адресу Іпотекодавця - ТОВ «Ланжерон і К», а також на адресу Роздільнянської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області, щодо якої в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на момент направлення повідомлень було зареєстровано податкову заставу всього нерухомого майна ТОВ «Ланжерон і К».

Вказані повідомлення були отримані всіма адресатами, про що свідчать відмітки на накладних кур'єрської доставки.

Протягом більш ніж 30 денного строку з моменту направлення повідомлень про намір звернути стягнення на предмет іпотеки Іоптекодержателем ПАТ «Златобанк» не було отримано жодних повідомлень від ТОВ «Ланжерон і К» чи Роздільнянської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області щодо заперечень чи пропозицій придбати предмет іпотеки.

« 26» грудня 2014р. між ПАТ «Златобанк» та ФГ «Агрохолдинг 2007» було укладено договори купівлі-продажу предметів іпотеки, посвідчені приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Жуковою Ю.В., реєстрові номери № 2026, 2027.

В позовній заяві ТОВ «Ланжерон і К» вважає, що вказані договори купівлі-продажу предметів іпотеки від 26.12.2014р. є недійсними з підстав порушення Відповідачем 2 порядку звернення стягнення на іпотеку, а саме порушення ч. 1 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», а також п. п. 3.2.2, 4.8.3, 4.8.6, 4.9, 7.5 договору іпотеки.

В обґрунтування власних позовних вимог Позивач посилається на неотримання ним жодних вимог чи повідомлень про намір звернути стягнення на предмет іпотеки від ПАТ «Златобанк», чим порушено його права як іпотекодержателя, зокрема, право покупки предмета іпотеки.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши представників сторін суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав:

Відповідно до ст. ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч.1 ст. 575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до п.2.ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом;

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з наявними матеріалами справи станом на 14.07.2015р. у Позивача існувала перед Відповідачем-2 безспірна непогашена заборгованість за кредитним договором № 176/12/13-KL від 18.06.2013р. в розмірі 2 350 771 грн. 30 коп. (заочне рішення Київського районного суду міста Одеси у справі № 520/3850/14-ц).

Позивачем доказів погашення вищевказаної заборгованості (на момент розгляду справи), так само як і заперечень щодо її розміру до суду не надано.

В силу положень ст.33 Закону України «Про іпотеку» та п. 3.4.1. договору іпотеки у Відповідача-2 виникло право звернути стягнення на предмет іпотеки, яким забезпечено виконання зобов'язань Позивача за кредитним договором № 176/12/13-KL від 18.06.2013р.

Згідно з наявними матеріалами справи Відповідачем-2 в повному обсязі дотримано процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки, в тому числі і в частині направлення Іпотекодавцю та іншим особам, що мають зареєстровані права на предмет іпотеки повідомлень про намір звернути стягнення на предмет іпотеки.

В результаті дослідження наданих Відповідачем-2 до суду повідомлень про намір звернути стягнення на предмет іпотеки, колегія суддів дійшла висновку про відповідність змісту та форми вказаних повідомлень як вимогам законодавства, так і вимогам договору іпотеки.

Доводи Позивача щодо недотримання Відповідачем-2 вимог ч. 1 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» є неспроможними та спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи. Твердження Позивача про необхідність направлення Іпотекодержателем декількох повідомлень не узгоджуються з вимогами закону.

Наявними в матеріалах справи письмовими доказами, зокрема, поясненнями ПАТ «Златобанк» та витребуваними судом поясненнями служби кур'єрської доставки, що здійснювала доставку повідомлень про намір звернути стягнення на предмет іпотеки, спростовуються твердження Позивача про неотримання вказаного повідомлення.

Відповідно до Листа Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 29.04.2013р. №01-06/767/2013 ухилення боржника від одержання на підприємстві зв'язку листа, що містив вимогу про виконання грошового зобов'язання (відмова від його прийняття, нез'явлення на зазначене підприємство після одержання повідомлення про надходження рекомендованого або цінного листа), не дає підстав вважати вимогу непред'явленою.

Отже, відмова Позивача від отримання чи відмова представника Позивача від засвідчення підписом факту отримання повідомлення не є підставою вважати повідомлення ненаправленим.

Крім того, в матеріалах справі містяться копії накладних кур'єрської служби доставки, якими підтверджено відправлення Відповідачем-2 Позивачу та іншим особам, що мають зареєстровані права на предмет іпотеки, повідомлень про намір звернути стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином Позивачем не спростовано жоден з наявних в матеріалах справи письмовий доказ, що підтверджує факт направлення Іпотекодавцем повідомлень про намір звернути стягнення на предмет іпотеки Іпотекодавцю та всім іншим особам, що мають зареєстровані права на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Колегія суддів зазначає, що обраний Позивач спосіб захисту власних прав в контексті підстав позову не передбачений законом та не узгоджується з нормами чинного законодавства, на які Позивач посилається в обґрунтування власної правової позиції.

Відповідно до статті 38 Закону України «Про іпотеку» (Право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки) якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомляти іпотекодавця та всіх його осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

Таким чином ст. 38 Закону України "Про іпотеку" не передбачена можливість оспорювання договору купівлі-продажу, особами, визначеними нею; а відповідальність іпотекодержателя за порушення цієї норми встановлена лише у вигляді відшкодування завданих збитків.

Відповідно і судовий захист заінтересованої сторони маже здійснюватись у спосіб відшкодування завданих збитків.

Будь-яких інших наслідків неповідомлення про намір укласти договір купівлі-продажу предмета іпотеки, крім відшкодування збитків, законом не передбачено.

Отже, в цьому разі Позивач не наділений правом звертатися до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу недійсним з підстав, заявлених у позові.

Таким чином, спеціальними нормами не передбачено визнання недійсним договору купівлі-продажу предмета іпотеки внаслідок неповідомлення про намір укласти такий договір осіб, які мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки.

Що стосується загальних підстав визнання правочинів недійсними, такі підстави щодо оспорюваного договору також відсутні.

Отже, Позивачем під час звернення з позовною заявою обрано не вірний спосіб захисту прав, який не призведе до правомірного відновлення прав та інтересів позивача у законний спосіб, у даному випадку, у спосіб передбачений Законом України «Про іпотеку».

Відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону України "Про іпотеку" ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання умови щодо визначення ціни продажу предмета іпотеки іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Тобто порушення визначення ціни продажу предмета іпотеки не може бути підставою для визнання договору недійсним.

Вказана правова позиція колегії суддів щодо неможливості визнання недійсним договору купівлі-продажу предметів іпотеки з підстав порушення Іпотекодавцем ст. 38 Закону України «Про іпотеку» аналогічна з позицією Вищого господарського суду України, що викладена в Постанові Вищого господарського суду України від 03.07.2014р у справі № 920/1065/13.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про іпотеку» після продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах або продажу предмета іпотеки відповідно до статті 38 цього Закону припиняються будь-які права та вимоги інших осіб на нерухоме майно, що було предметом іпотеки, які виникли після державної реєстрації іпотеки за іпотечним договором, згідно з яким було звернене стягнення на предмет іпотеки. Це правило не застосовується у разі придбання предмета іпотеки іпотекодавцем.

Отже, з моменту укладення договорів купівлі-продажу предметів іпотеки припинились будь-які права, в тому числі і ТОВ «Ланжерон і К» щодо відчужених предметів іпотеки.

Внаслідок укладення договорів купівлі-продажу предметів іпотеки від 26.12.2014р. ФГ «Агрохолдинг 2007» відповідно до ст. 388 Цивільного кодексу України став добросовісним набувачем, від якого набуте майно не може бути витребуване.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач не надано достатніх та допустимих доказів в підтвердження власної правової позиції, доводи та твердження Позивача не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України визначає, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Виходячи з наведеного, колегією суддів підстав для задоволення позовних вимог не вбачається.

Керуючись ст.ст.44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. В позові відмовити повністю.

2. Заходи до забезпечення позову, вжиті ухвалою господарського суду Одеської області від 26.01.2015р. по справі № 916/286/15-г - скасувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено та підписано 25 вересня 2015 р.

Головуючий суддя С.В. Літвінов

Суддя Т.Г. Д'яченко

Суддя Ю.М. Щавинська

Суддя С.В. Літвінов