РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2015Справа №910/19961/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мир Масел»

до Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Газопромислового управління «Полтавагазвидобування»

про розірвання Договору поставки олив в асортименті (закупівля товару за власні кошти) від 24.10.2014 р.

Суддя Нечай О.В.

Представники сторін:

від позивача: Гусарова В.В., за довіреністю

від відповідача: Ашмінець І.В., за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Мир Масел» (далі - позивач) до Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Газопромислового управління «Полтавагазвидобування» (далі - відповідач) про розірвання Договору поставки олив в асортименті (закупівля товару за власні кошти) від 24.10.2014 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.08.2015 р. було порушено провадження у справі № 910/19961/15, розгляд справи призначено на 09.09.2015 р.

31.08.2015 р. до відділу діловодства господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи відзиву на позовну заяву та положення про філію ГПУ «Полтавагазвидобування» ПАТ «Укргазвидобування».

09.09.2015 р. у судове засідання представник позивача з'явився, надав свої пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав.

09.09.2015 р. у судове засідання представник відповідача з'явився, надав свої пояснення по суті спору, проти задоволення позову заперечував.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

24.10.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мир Масел» (далі - постачальник, позивач) та Публічним акціонерним товариством «Укргазвидобування» в особі філії Газопромислового управління «Полтавагазвидобування» (далі - покупець, відповідач) було укладено Договір поставки олив в асортименті (закупівля товару за власні кошти) б/н (далі - Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставити покупцеві товар, зазначений в специфікації, що додається до Договору і є його невід'ємною частиною (далі - специфікація), а покупець прийняти і оплатити товар.

Пунктом 5.1 Договору сторони визначили, що строк поставки, умови та місце поставки товару, інформація про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказується в специфікації до цього Договору.

31.12.2014 р. сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору, якою зокрема, внесено зміни до п. 4 специфікації та викладено його в новій редакції: «Строк (термін) поставки товару: жовтень 2014 р. - грудень 2015 р., граничний термін постачання - протягом 10 календарних днів після отримання попередньої оплати згідно п. 4.1. цього Договору.», внесено зміни в пункт 10.1 Договору та викладено його в наступній редакції: «Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2015 р., а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання зобов'язань.».

Пунктом 5 специфікації визначено умови та строки оплати: 100 % попередня оплата покупцем за товар, яка здійснюється на підставі рахунку наданого постачальником після підписання цього Договору.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу (ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України).

Як зазначає позивач, ним було надано відповідачу рахунок на оплату № СЧ005439 від 24.10.2014 р., проте вказана у рахунку сума коштів, станом на дату подання позовної заяви не оплачена відповідачем.

Позивач також зауважує, що товар (олива), яка повинна бути поставлена за Договором, є імпортним товаром і закуповується позивачем у закордонних постачальників за іноземну валюту - долар США, в свою чергу, на момент укладення спірного Договору курс долара США до національної валюти України - гривні було встановлено Національним банком України 12,950353 грн. за один долар США, однак станом вже на 23.07.2015 р. курс долара США до гривні було встановлено НБУ 22,012094 грн. за один долар США.

Таким чином, позивач зазначає, що оскільки він вимушений імпортувати товар за цінами, які на даний час в еквіваленті до гривні удвічі вищі ніж на момент укладення Договору, що в результаті поставки товару завдасть збитків позивачу, враховуючи, що статутом позивача передбачено, що позивач створений з метою отримання прибутку, відбулась істотна зміна обставин, якими сторони керувались при укладенні Договору, а тому Договір має бути розірваний на цій підставі.

Згідно з ч. 1 ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до частин 2-4 статті 188 Господарського кодексу України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Про розірвання Договору позивач звернувся до відповідача з Листом № 4/15 від 12.02.2015 р., на який отримав від відповідача Лист № 7-1279 від 13.02.2015 р. з відмовою у розірванні Договору, 19.05.2015 р. позивач вдруге звернувся до відповідача з Листом № 7/15, однак Листом від 27.05.2015 р. № ЮР-4439 відповідач відмовив позивачу у розірванні Договору, в зв'язку з чим позивач був змушений звернутись до суду з даним позовом.

У відзиві відповідач заперечує проти позову, зокрема з тієї підстави, що у відповідності до ст. 180 ГК України при укладенні договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Крім того, відповідач зазначає, що позивач звертався до відповідача лише з вимогою про розірвання Договору, проте позивачем не було запропоновано внести зміни до Договору з метою врегулювання питання економічної обґрунтованості вартості товару.

Відповідач також зазначає суду, що у позовній заяві є посилання на норми статей 203, 215 ЦК України, проте будь яких обґрунтувань для визнання Договору недійсним позивачем не наводиться.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Крім того, відповідно до статті 36 Закону України "Про Національний банк України" офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється Національним банком України.

Валютні курси, як зазначено у частині першій статті 8 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання та валютного контролю", встановлюються Національним банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України.

Поряд з цим, згідно Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року N 496, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долару США, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют за станом на останню дату.

Отже, незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена.

Таким чином, укладаючи Договір, сторони свідомо брали на себе певні ризики на випадок подальшої зміни валютного курсу. Будь-яких законних підстав вважати, що така зміна не настане, в сторін не було.

Аналогічна правова позиція викладена в рішеннях Верховного Суду України від 26.05.2010 р. у справі № 6-3821св10, від 31.08.2011 р. у справі № 6-54579св10, від 22.09.2010р. у справі № 6-11116св10, від 19.05.2010 р. у справі № 6-5403св10.

Оскільки зміна валютного курсу не є істотною зміною обставин, якими сторони керувались при укладенні Договору, позивач не позбавлений того, на що він розраховував при укладенні Договору, а тому відсутні правові підстави для розірвання цього Договору у зв'язку з істотною зміною обставин.

Водночас суд зазначає, що сторони не позбавлені права внести зміни до спірного Договору.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про розірвання Договору поставки олив в асортименті (закупівля товару за власні кошти) від 24.10.2014 р. не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на позивача, оскільки позов не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 4, 49, 82 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Судовий збір покласти на позивача.

Повне рішення складено 14.09.2015 р.

Суддя О.В. Нечай