ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" вересня 2015 р.Справа № 916/3345/15

За позовом: Приватного акціонерного товариства "Виробниче обєднання "Облпаливо"

до відповідача: Державного підприємства "Одеська залізниця"

про стягнення 10391, 70грн.

Суддя О.В. Цісельський

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність від 14.01.2015р.

від відповідача: ОСОБА_2 довіреність №374 від 20.04.2015р.

СУТЬ СПОРУ: Позивач, публічне акціонерне товариство "Виробниче об"єднання "Облпаливо" (надалі - ПрАТ "ВО "Облпаливо"), звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Державного підприємства "Одеська залізниця" (надалі Одеська залізниця), в якій просить суд стягнути з останньої 10391,70 грн. суму збитків за нестачу вантажу, а також витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до договору № -2 поставки вугільної продукції від 10.01.2014р., укладеному між ПрАТ "ВО "Облпаливо" та ТОВ "Донпоставка АПБ", 15.11.2014р. відправником ТОВ "ЦЗФ "Селидівська" зі станції відправлення - Новогродовка Донецької залізної дороги по залізничній накладній № 53750295 відвантажило на адресу ПрАТ "ВО "Облпаливо" вугілля марки ДГ (13-100) у вагоні № 67886341 у кількості 57900 кг та у вагоні № 67919704 у кількості 62400 кг та за залізничною накладною № 53750279 відвантажило на адресу ПрАТ "ВО "Облпаливо" вугілля марки ДГ (13-100) у вагоні № 67610618 у кількості 61600 кг.

Позивач також зазначає, що вантаж розміщено згідно з розділом ІІ ТУ, вага вантажу визначена згідно ГОСТу 22235/6, відповідає вазі, визначеної у залізничній накладній (засіб визначення ваги на вагонних вагах (150т) ВЄТ 150В555 по 3-му шляху), вантаж прийнятий залізницею, промаркірований поперечними борознами по всьому вагону нанесенні катком, вантаж маркірований вапном, про що зазначено у розділі 20 залізничних накладних №№ 53750279, 53750295.

Однак, як зазначає позивач, при отриманні вантажу на станції призначення Роздільна Одеської залізниці, вантаж було видано разом із комерційним актом АА № 032049/756 , складеним на станції Знамянка Одеської залізниці 20.11.2014р. відповідно до якого по вагону № 67610618 було виявлено нестачу вантаж у кількості 2850 кг.

Окрім того, на станції призначення - Котовськ Одеської залізниці 23.11.2014р. вантаж було видано з комерційним актом № БК 391981 по вагону № 67886341, із зазначенням у ньому про нестачу вантажу у кількості 1600 кг, з комерційним актом № БК 391982 по вагону № 67919704, із зазначенням у ньому про нестачу вантажу у кількості 1400 кг та з комерційним актом № БК 391981 по вагону № 67886341, із зазначенням у ньому про нестачу вантажу у кількості 1600 кг.

Таким чином позивач ставить до вини залізниці нестачу вантажу та просить суд стягнути з останньої збитки, розраховані, виходячи з вартості недоотриманого вантажу.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 12.08.2015 року порушено провадження у справі № 916/3345/15 із призначенням її розгляду у засіданні суду.

03.09.2015р. в судовому засіданні представник відповідача надав суду клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату у звязку із необхідністю витребувати додатково документи із структурних підрозділів Одеської залізниці.

Клопотання відповідача судом було задоволено, у справ було оголошено перерву у судовому засіданні.

16.09.2015р. в судовому засіданні відповідачем подано відзив на позовну заяву (вх. № 22986/15), у якому він зазначає, що відповідно записів у залізничних накладних № 353750279 на вагони №№ 67610618, 67886341 та залізничній накладної № 53750295 на вагон № 67919704 завантаження вугілля проводилося засобами і силами відправника вантажу, ним же самостійно було визначено масу вантажу (вугілля) перед відправленням вагонів, без участі представника залізниці. Враховуючи те, що в процесі перевезення вантажу вагони рухалися зі швидкістю 100 км/год, відповідач вказує, що доступ до вантажу сторонніх осіб реально не можливий, а тому він вважає, що вантажовідправник невірно визначив масу вугілля перед відправленням вагонів з вугіллям.

Окрім того, як зазначає відповідач, оскільки вагони із вантажем прибули у справному стані, на його думку, це вказує на те, що залізниця прийняла вантаж в такій масі та стані, у якому вони були передані до перевезення залізниці, а в силу ч.1. ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

Також відповідач вважає, що всупереч приписам ст. 115 Статуту залізниць України, відповідно до якої вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, позивачем зазначені документи суду не надані. За таких обставин, відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову.

У судовому засіданні представник позивача при розгляді справи по суті просив задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача заперечував проти позовних вимог, повністю підтримуючи відзив.

В процесі розгляду справи учасниками процесу були надані додаткові докази, які оглянуті судом та залучені до матеріалів справи.

Відповідно до ст.85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

10.01.2014р. між ПрАТ "ВО "Облпаливо" (покупець) та ТОВ "Донпоставка АПБ" (постачальник) було укладено договір № -2 про поставку вугільної продукції, за умовами якого сторони домовились, що протягом його дії постачальник зобовязується поставити вугільну продукцію (надалі по договору продукція) в асортименті, обємі, погодженому сторонами у відповідних Специфікаціях, а покупець зобовязується належним чином прийняти продукцію та своєчасно здійснити її оплату на умовах, передбачених договором, специфікації, підписані уповноваженими представниками сторін, є невідємною частиною договору.

Положення пункту 5.1. договору передбачають, що ціна на продукцію, що постачається по цьому договору, встановлюється в національній валюті України та приводиться у відповідних специфікаціях. Ціна визначається на умовах FCA - франко-перевізник згідно "ІНКОТЕРМС" в редакції 2000р.

Відповідно до специфікації (додаток до договору поставки вугільної продукції № 2 від 10.01.2014р.) від 14.11.2014р. одна тонна вугілля марки ДГ (13-100) коштує 2585 грн. в тому числі ПДВ 20%.

Як свідчить накладні №№. 53750295, 53750279 відправником ТОВ "ЦЗФ "Селидівська" 15.11.2014р. зі станції відправлення - Новогродовка Донецької залізної дороги на адресу ПрАТ "ВО "Облпаливо" було відвантажено вугілля марки ДГ (13-100) у вагоні № 67886341 у кількості 57900 кг, у вагоні № 67919704 у кількості 62400 кг та у вагоні № 67610618 у кількості 61600 кг.

Як зазначено у п.7 залізничних накладних №№. 53750295, 53750279 засіб визначення ваги на вагонних вагах (150т) ВЄТ 150В555 по 3-му шляху.

У п.20 залізничних накладних №№. 53750295, 53750279 вказано, що вугілля камяне не пойменоване у алфавіті, маса вантажу визначена згідно ГОСТу 22235/6, відповідає вазі, визначеної у залізничній накладній, вантаж прийнятий залізницею, промаркірований поперечними борознами по всьому вагону нанесенні катком. Вантаж маркірований вапном. Вантаж розміщено згідно із розділом ІІ ТУ.

На станції Знамянка Одеської залізниці було складено комерційний акт АА № 032049/756 від 20.11.2014р., де зафіксовано, що у вагоні № 67610618, який прибув зі станції відправлення Новогродовка Донецької залізниці, супроводжуваний накладною №53750279 від 15.01.2014р., навантаження вище бортів 100 мм. На поверхні вантажу мається виїмка праворуч за ходом поїзда над 1,2 люками довжиною 3500 мм, шириною 1500 мм, глибиною 400 мм. Просипання вантажу немає. Маркування відсутнє, доступ до вантажу усунено за допомогою маркування вапном. Каток застосовувався. Вагоні торцеві стінки, кришки люків щільно закрити. Обєм кузова 76 м3. Зважування вагона здійснене 21.11.2014р. на тензометричних статичних вагонних вагах СВ-150000В2 ст. Знамянка Од (держповірка вагів 24.09.14р.) при зважуванні виявилося брутто 79350 кг, тара з документа 20600 кг, нетто 58750 кг, що складає різницю ваги проти документа в сторону зменшення 2850 кг.

Як зазначено у розділі Є комерційного акту АА № 032049/756 від 20.11.2014р. при перевірки вантажу на станції призначення Роздільна Одеської залізниці різниці проти цього комерційного акту не виявлено.

На станції Котовськ Одеської залізниці 23.11.2014р. було складено комерційний акт БК № 391981 де зафіксовано, що у вагоні № 67886341, який прибув зі станції відправлення Новогродовка Донецької залізниці, супроводжуваний накладною № 53750295 від 15.01.2014р., у розділі Б значиться по документам, що вугілля камяне навалом нетто 57900 кг, тара 22400 кг, У розділі В значиться, що у дійсності виявилося: вугілля камяне навалом брутто 78700 кг, тара 22400 кг, нетто 56300 кг, різниця 1300 кг.

У розділі Г комерційного акту зазначено, що на підставі заявки вантажоотримувача вагон № 67886341 було подано на комісійну перевірку на справні вагонні електромеханічні ваги ВВ 150 Є ст. Котовськ, де виявилося: вантаж вугілля камяне брутто не вказано, тара 22400 кг, нетто 57900 кг, вантажопідйомність 69тн; фактично виявилося: брутто 78700 кг, тара по документу 22400 кг, нетто 56300 кг, що менш проти маси, вказаної у перевізному документі на 1600 кг. Навантаження у вагоні рівномірна нижче рівня бортів на 10-15 см, вантаж не маркований вапняним розчином (по документу значиться маркування). Течі вантажу по ст. Котовськ немає, вагон технічно справний.

Також на станції Котовськ Одеської залізниці 23.11.2014р. було складено комерційний акт БК № 391982 де зафіксовано, що у вагоні № 67919704, який прибув зі станції відправлення Новогродовка Донецької залізниці, супроводжуваний накладною № 53750295 від 15.01.2014р., у розділі Б значиться по документам, що вугілля камяне навалом нетто 62400 кг, тара 20600 кг, у розділі В значиться, що у дійсності виявилося: вугілля камяне навалом брутто 81600 кг, тара 20600 кг, нетто 61000 кг, різниця 1400 кг.

У розділі Г комерційного акту зазначено, що на підставі заявки вантажоотримувача вагон № 67919704 було подано на комісійну перевірку на справні вагонні електромеханічні ваги ВВ 150 Є ст. Котовськ, де виявилося: вантаж вугілля камяне брутто не вказано, тара 22400 кг, нетто 57900 кг, вантажопідйомність 71тн; фактично виявилося: брутто 81600 кг, тара по документу 20600 кг, нетто 61000 кг, що менш проти маси, вказаної у перевізному документі на 1400 кг. Навантаження у вагоні рівномірна нижче рівня бортів на 10-15 см, вантаж не маркований вапняним розчином (по документу значиться маркування). Течі вантажу по ст. Котовськ немає, вагон технічно справний.

Проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази у сукупності, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до приписів ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст.908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно п.п.1, 2, 3 ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Частиною 2 ст. 306 ГК України визначено, що субєктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі.

Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць (ст. 129 Статуту залізниць України).

При цьому, відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення. Вантажовідправник зобов'язаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення і має право застрахувати вантаж у порядку, встановленому законодавством (ч.ч.2, 3 ст. 308 ГК України).

Відповідно до п.1 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, затверджених наказом Міністерства транспорту України №542 від 20.08.2001р., у вагонах відкритого типу (на платформах, у напіввагонах і т. ін.) допускається перевезення вантажів, зазначених у додатку.

Кам'яне вугілля, кокс, торф, руда і рудні концентрати, мінеральні будівельні матеріали (глина, щебінь тощо) перевозяться, як правило, у напіввагонах. Вантажі, пойменовані та не пойменовані в додатку до цих Правил, можуть перевозитись у вагонах відкритого типу в разі застосування відправниками засобів пакування (м'які контейнери, спеціалізовані контейнери, ящики та інші засоби упаковки або тари, маса брутто яких більше 500 кг) або навалом/насипом з використанням вагонного вкладиша, якщо такий спосіб перевезення допускається стандартом або технічними умовами на продукцію.

Згідно ст. 314 Господарського кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, у разі втрати або нестачі вантажу перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Аналогічні приписи містить і стаття 924 Цивільного кодексу України, згідно з якою перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Частиною 3 ст.32 Статуту залізниць України визначено, що відправник зобов'язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов.

Положення п.37 Статуту залізниць України під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Тарні і штучні вантажі перевозяться із зазначенням у накладній маси і кількості вантажних місць. Маса цих вантажів визначається до здавання їх для перевезення і зазначається на вантажних місцях. Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Придатність рухомого складу для перевезення вантажу в комерційному відношенні визначається: вагонів - відправником, якщо завантаження здійснюється його засобами, або залізницею, якщо завантаження здійснюється засобами залізниці; контейнерів, цистерн та бункерних напіввагонів відправником (абз.5 ст.31 Статуту залізниць України).

Відповідно до ч.1 ст. 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

У відповідності до ст. 113 Статуту залізниць України за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Положеннями ст. 114 Статуту залізниць України передбачено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення. Згідно зі статтею 115 Статуту, вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення (п.а ст.111 Статуту залізниць України).

Отже, аналізуючи вищенаведене законодавство, дослідивши комерційні акти № АА № 032049/756 від 21.11.2014р., комерційні кати №№ БК 391981, 391981 від 23.11.2014р., суд встановив, що мала місце нестача вантажу у загальній кількості 5850 кг, з огляду на те, що вагони були технічно справні, вантаж залізниця прийняла за результатами його завантаження вантажовідправником без жодних зауважень, положення п.а ст.111, ст.113 Статуту залізниць України, вказують на те, що відповідальність за нестачу вантажу у вагонах №№ 67610618, 67886341, 67919704 має нести перевізник.

Оцінюючи розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, суд вказує наступне.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів (розділ 8 Правил перевезень), затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644 зареєстрованих в Міністерстві юстиції 24.11.2000р. за №862/5083, встановлено, що вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

Таким чином, із змісту п. 27 Правил видачі вантажів випливає, що норма недостач, які вказані у відсотках від маси вантажу, складається із суми двох показників: 1) норми природної втрати, 2) граничного розходження визначення маси нетто, сума яких для мінерального палива складає 1% маси, зазначеної у перевізних документах.

Дослідивши наданий позивачем розрахунок суми позовних вимог, суд дійшов висновку, що позивачем було цілком правильно здійснено розрахунок збитків, завданих нестачею вантажу з вини Одеської залізниці.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Розглянувши заперечення відповідача стосовно того, що завантаження вугілля проводилося засобами і силами відправника вантажу, ним же самостійно було визначено масу вантажу (вугілля) перед відправленням вагонів, без участі представника залізниці, те, що в процесі перевезення вантажу вагони рухалися зі швидкістю 100 км/год, а тому доступ до вантажу сторонніх осіб реально не можливий, що позивачем документи зазначені у ст. 115 Статуту залізниць України, суду не надані, суд вважає що ці зауваження не можуть бути прийняті в якості належних та припустимих доказів, виходячи з наступного.

Як зазначено судом, відповідно до ст.113 Статуту залізниць України за незбереження (втрату, недостачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, залізниця несе відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що недостача виникла з незалежних від неї причин.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідач прийняв вантаж до перевезення без жодних зауважень.

Щодо руху поїздів, що перевозили вантаж зі швидкістю 100 км на годину, суд зазначає, що відповідачем, по-перше не надано жодного доказу того, що поїзда рухалися саме зі швидкістю 100 км на годину, по-друге відповідач не навів доказів того, що вантаж не був втрачений під час зупинок потягів під час їх руху до станції призначення.

Щодо заяви відповідача про порушення позивачем приписів ст. 115 Статуту залізниць України, то твона спростовується наявними в матеріалах справи довідками відправника ТОВ "ЦЗФ "Селидівська" від 05.08.2015р. за № 327 щодо вагону № 67610618, за № 328 щодо вагону № 67886341, за № 329 щодо вагону № 67919704.

Згідно зі ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі шляхом стягнення з ДП "Одеська залізниця" на користь ПрАТ "ВО "Облпаливо" завданих нестачею вантажу збитків в сумі 10391,70грн.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши положення чинного законодавства України, суд, вбачає доведеними та обґрунтованими, а тому законними заявлені позовні вимоги ПрАТ "ВО "Облпаливо", у звязку з чим слід стягнути з ДП "Одеська залізниця" на користь ПрАТ "ВО "Облпаливо" завданих нестачею вантажу збитків в сумі 10391,70грн.

Відповідно до приписів ст. 44, 49 ГПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 1827 грн.

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов приватного акціонерного товариства "Виробниче обєднання "Облпаливо" - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства Одеська залізниця (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, код 01071315) на користь приватного акціонерного товариства "Виробниче обєднання "Облпаливо" (65003, м.Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 70/1, ) суму збитків у розмірі 10 391 (десять тисяч триста девяносто одна) грн. 70 коп. та витрати на оплату судового збору у сумі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати в порядку ст.116 ГПК України.

Повний текс рішення складено 21 вересня 2015 р.

Суддя О.В. Цісельський