ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2015 р.Справа № 922/3959/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Гаврильєву О.В.

розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства "Комунальник", с. Комсомольське
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, смт. Комсомольське
про стягнення 10577,11грн.
за участю представників сторін:

позивача - не з*явився

відповідача -ОСОБА_1, особисто

ВСТАНОВИВ:

Розглядається позовна вимога про стягнення з відповідача 10577,11 грн. заборгованості за договором № 104 "Про надання послуг із збирання, вивезення та захоронення твердих побутових відходів" від 24 травня 2013 року, за договором № 105 "Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій" від 24 травня 2013 року та договором № 116 "Про спільне використання технологічних мепреж" від 05 червня 2013 року.

Представник позивача у судове засідання не з*явився, надав витребувані ухвалами суду документи.

Відповідач у судовому засіданні, у відзиві на позовну заяву та у наданих письмових доповненнях до відзиву проти заявлених позовних вимог заперечує, просить відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення відповідача, судом встановлено наступне.

Між Комунальним підприємством "Комунальник" (позивачем) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (відповідачем) було укладено договір № 104 "Про надання послуг із збирання, вивезення та захоронення твердих побутових відходів" від 24 травня 2013 року, договір № 105 "Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій" від 24 травня 2013 року та договір № 116 "Про спільне використання технологічних мепреж" від 05 червня 2013 року.

Метою договорів є забезпечення виконавцем надання послуг із збирання, вивезення та захоронення твердих побутових відходів, надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і надання послуг при спільному використанні технологічних мереж у житловому будинку, а споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором. Згідно данних договорів розрахунковим періодом є календарний місяць. Розрахунки проводяться відповідно до встановлених рішень сесій. Плата вноситься на поточний рахунок підприємства не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Умовами договорів (стаття 3) передбачено порядок здійснення розрахунків, а саме, плата за послуги здійснюється на підставі підписаних сторонами актів приймання-передачі робіт та рахунку виконавця.

З матеріалів справи вбачається, що за час існування договірних відносин між сторонами, Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 здійснювала оплату за надані послуги на підставі саме рахунків-фактур, виставлених позивачем, що підтверджується відповідними квитанціями про сплату.

Також, матеріали справи свідчать про те, що у Комунального підприємства "Комунальник" та Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на протязі дії договорів виникли зустрічні однорідні вимоги, строк виконання яких настав, у зв*язку з чим, за домовленістю сторони здійснювали зарахування таких зустрічних вимог.

До заліку зустрічних однорідних вимог Комунальним підприємством "Комунальник" та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 було підписано акти звірок взаємних розрахунків, що свідчить про погодження сторонами суми взаємних розрахунків.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов*язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об"єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, суд вважає вимоги позивача необґрунтованими, не підтвердженими доданими до матеріалів справи доказами, та такими, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 49 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав державне мито покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судові витрати у даній справі покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 28.09.2015 р.

Суддя ОСОБА_2