ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
"29" вересня 2015 р.Справа № 916/2831/15

За позовом: Концерну "Техвоєнсервіс"

До відповідача: Військової частини НОМЕР_1

про стягнення 76782,86 грн.

Суддя Д`яченко Т.Г.
Представники сторін:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача: Пурдік В.В., представник за довіреністю

СУТЬ СПОРУ: Позивач Концерн "Техвоєнсервіс" звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просить суд стягнути з відповідача 42000 грн. основного боргу, 31717,44 грн. втрат від інфляції, 3065,41 грн. 3% річних.

Відповідач - Військова частини НОМЕР_1 проти задоволення позовних вимог у справі заперечує, що вбачається з наданого суду письмового відзиву повноважного представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив.

15 листопада 2012 року між Військовою частиною НОМЕР_2 (Замовник) та Концерном "Техвоєнсервіс" (Виконавець) було укладено Договір про надання послуг за кошти Державного бюджету № 83 (далі за текстом Договір), згідно якого Виконавець зобов`язався надати послуги з ремонту (модернізації) спеціального автомобіля УРАЛ-375 у кількості однієї одиниці, в термін та за цінами, що зазначені у договорі, а Замовник зобов`язався прийняти та оплатити ці послуги.

Згідно до п. 2.7 договору прийняття-передавання автомобіля після проведення ремонтних робіт здійснюється у відповідності з вимогами нормативно-технічної документації та оформлюється актом приймання-передавання і актом наданих послуг, який підписується уповноваженими особами Виконавця і представника Замовника та затверджується печатками.

З урахуванням п. 4.1 договору вартість послуг з ремонту автомобіля визначається Виконавцем і становить 42000 грн. А з урахуванням п. 4.3 договору розрахунки з Виконавцем здійснюються за фактично надані послуги та за фактично отримані послуги Замовником на підставі належним чином оформленого акту приймання-передавання та акту наданих послуг. Розрахунок здійснюється протягом 10 банківських діб з моменту підписання акту приймання-передавання та акту наданих послуг Замовником.

На виконання умов договору про надання послуг за кошти Державного бюджету № 83 від 15 листопада 2012 року, Концерном "Техвоєнсервіс" було надано Військовій частині НОМЕР_2 передбачені умовами договору послуги з ремонту (модернізації) автомобіля УРАЛ-375 вартістю 42000 грн., що підтверджується актом приймання - передавання без номеру та без дати, затвердженим представниками Концерну "Техвоєнсервіс" та Військовій частині НОМЕР_2 .

Однак, як вбачається з пояснень представника Концерном "Техвоєнсервіс", вартість наданих послуг у сумі 42000 грн. Військовою частиною НОМЕР_2 не сплачена.

Як вбачається з даних залученої до матеріалів справи довідки № 350/174/20/1061/пс від 07.09.2015р. тимчасово виконуючого обов`язки начальник штабу першого заступника командира Військової частини НОМЕР_1 , Військова частина НОМЕР_2 згідно спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України від 04.11.2014р. № Д-322/1/39дск з 30.04.2015р. розформована, правонаступником Військової частини НОМЕР_2 призначена Військова частина НОМЕР_1 .

У листі Військової частини НОМЕР_1 від 22.07.2015р. № 350/174/20/914/пс, адресованому Концерну "Техвоєнсервіс" (у відповідь на претензію концерну від 25.06.2015р.), повідомлялось, що заборгованість Військової частини НОМЕР_2 перед Концерном "Техвоєнсервіс" у розмірі 42000 грн. не обліковується, у зв`язку з відсутністю первинних документів, які були втрачені після тимчасової анексії АР Крим, на території якого розміщувалась Військова частина НОМЕР_2 .

У зв`язку з несплатою у строк вартості наданих послуг, позивачем здійснено розрахунок 3% річних (розрахунок проведено з 01.02.2013р. по 08.07.2015р.) та інфляційних втрат (розрахунок проведено з лютого 2013р. по травень 2015р.). Так, відповідно до даних такого розрахунку за відповідачем рахується основна заборгованість у розмірі 42000 грн., 31717,44 грн. втрат від інфляції, 3065,41 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням прийнятих на себе договірних зобов`язань Військовою частиною НОМЕР_1 , як правонаступником Військової частини НОМЕР_2 та направлені на стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 11368,89 грн.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Дослідивши обставини спору, судом було встановлено факт неналежного виконання Військовою частиною НОМЕР_1 , як правонаступником Військової частини НОМЕР_2 зобов`язань за умовами договору про надання послуг за кошти Державного бюджету № 83 від 15 листопада 2012 року.

Приймаючи до уваги те, що позовні Концерну "Техвоєнсервіс" про стягнення заборгованості в розмірі 42000 грн. підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, не спростовані Військовою частиною НОМЕР_1 (як правонаступником Військової частини НОМЕР_2 ), суд вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо заявлених вимог про стягнення 31717,44 грн. втрат від інфляції, 3065,41 грн. 3% річних, суд зазначає наступне.

На думку суду, наявні у матеріалах справи докази не дають суду можливості перевірити та встановити конкретну дату виникнення у Військової частини НОМЕР_1 (як правонаступника Військової частини НОМЕР_2 ) зобов`язання по сплаті вартості послуг, оскільки первинний документ - акт приймання передавання наданих послуг не містить дати, з якої повинен відраховуватись строк для проведення розрахунку відповідачем, згідно до п. 4.3 договору. У зв`язку з чим, встановлення позивачем моменту виникнення прострочення у відповідача по сплаті вартості послуг саме з 01.02.2013р., є лише припущенням позивача, не підтвердженим належними та допустимими доказами. У зв`язку тим, що висновки суду не можуть ґрунтуватись на припущеннях, суд вважає що проведений позивачем розрахунок інфляційних та 3% річних є таким, що не ґрунтується на наявних у матеріалах справи доказах, у зв`язку з чим вимоги про стягнення інфляційних та 3% річних на підставі такого розрахунку не можуть бути задоволені судом.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог зі стягненням з відповідача 42000 грн. основного боргу, оскільки в решті позовних вимог позов не підлягає задоволенню.

На підставі ст. ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору в сумі 1004,85грн. покладаються на відповідача, пропорційно розміру задоволених судом позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; код НОМЕР_3 ) на користь Концерну "Техвоєнсервіс" (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 13/24; код 33689867) суму основного боргу у розмірі 42000 (сорок дві тисячі) грн. 00 коп. та 1004 (одна тисяча чотири) грн. 84 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Повний текст рішення складено 02 жовтня 2015 року.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д`яченко