номер провадження справи 34/165/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2015 Справа № 908/4424/15

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О., при секретареві Бичківській О.О.

За участю представників: від позивача не зявився; від відповідача - не зявився.

Розглянув в судовому засіданні матеріали справи № 908/4424/15,

за позовом: Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3) в особі відокремленого підрозділу Атомкомплект Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (01032, м. Київ, вул. Жилянська, 108-А);

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Укренерджи Холдинг (69013, м. Запоріжжя, вул. Базова, 9);

про стягнення суми,

Сутність спору:

Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Атомкомплект Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Укренерджи Холдинг штрафних санкцій за договором поставки № 53-129-01-14-00152 від 29.05.2014 р. в розмірі 2258,52 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 03.08.2015 р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/4424/15, якій присвоєно номер провадження 34/165/15, справу до розгляду в засіданні господарського суду призначено на 02.09.2015 р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 02.09.2015р. на підставі ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладений на 21.09.2015р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем при виконанні умов договору поставки № 53-129-01-14-00152, укладеного між сторонами 29.05.2014р., були порушені строки поставки продукції. Так, умовами договору сторони узгодили, що постачальник має здійснити поставку продукції на суму 778880,00 грн. протягом липня 2014р., однак відповідачем поставку здійснено лише 29.08.2014р., що підтверджується видатковою накладною № РН-0000062 від 29.08.2014р. Враховуючи, що умовами договору передбачена відповідальність за порушення строків поставки продукції, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 0,1% вартості непоставленої продукції за весь період прострочення зобовязання (з 01.08.2014р. по 29.08.2014р.) в сумі 2258,52 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, ДП НАЕК Енергоатом в особі ВП Атомкомплект ДП НАЕК Енергоатом посилається на ст.ст. 15, 16, 526, 530, 629 ЦК України, ст.ст. 20, 193, 222, 230, 232 ГК України, умови п. 7.2. договору поставки № 53-129-01-14-00152 від 29.05.2014р., ч. 5 ст. 49 ст.ст. 61, 64 ГПК України.

У судові засідання 02.09.2015р. та 21.09.2015р. представник позивача не зявився.

Представник ТОВ Укренерджи Холдинг, у судові засідання 02.09.2015р. та 21.09.2015р. не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Ухвали суду від 03.08.2015р. та 02.09.2015р. було направлено на юридичну адресу відповідача, що вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців: 69013, м. Запоріжжя, вул. Базова, 9, що відповідає вимогам ст. 64 ГПК України.

Згідно ст. 75 ГПК України справу розглянуто за наявними матеріалами, які суд визнав достатніми для вирішення спору по суті.

У відповідності до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

29.05.2014 р. між Державним підприємством Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Атомкомплект Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (покупець, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю Укренерджи Холдинг (постачальник, відповідач у справі) укладено договір поставки № 53-129-01-14-00152 (далі договір № 53-129-01-14-00152).

Відповідно до п. 1.1. договору № 53-129-01-14-00152 постачальник зобовязується в порядку і на умовах, визначених у договорі, поставити ізолятори (далі - продукція) виробництва ТОВ ВО Словянський завод високовольтних ізоляторів, м. Словянськ, Україна, для ВП Хмельницька АЕС ДП НАЕК Енергоатом, а покупець зобовязується в порядку і на умовах, визначених у договорі, прийняти і оплатити продукцію.

Згідно п. 1.2 договору № 53-129-01-14-00152, найменування, одиниці виміру і загальна кількість продукції, її номенклатура, клас безпеки і ціни зазначені в специфікації, яка є невідємною частиною договору.

Пунктом 3.1. договору № 53-129-01-14-00152 визначено, що сума договору становить 77 880,00 грн.

Відповідно до п. 5.4. договору № 53-129-01-14-00152, датою поставки вважається дата видаткової накладної на продукцію, що підтверджує надходження продукції на склад вантажоодержувача.

Пунктом 10.1. договору № 53-129-01-14-00152 сторонами встановлено строк дії договору договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.03.2015р. Стосовно виконання гарантійних зобовязань постачальника, передбачених договором, договір діє до закінчення терміну дії гарантії.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, заслухавши представника позивача, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Правовідносини сторін є господарськими.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку. Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

За своєю правовою природою, договір по даній справі є договором поставки.

Згідно із ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно п. 5.1. договору № 53-129-01-14-00152 сторони погодили, що строк поставки продукції вказується у специфікації.

У специфікації (додаток 1 до договору), підписаній обома сторонами та скріпленій їх печатками, встановлено: найменування товару - Ізолятор ИП-24/31500-30УХЛ2, кількість товару 1 шт.; загальна вартість товару 77 880,00 грн.; строк постачання продукції липень 2014р.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем визначений у специфікації № 1 товар поставлено позивачу 29.08.2014р., що підтверджується видатковою накладною № РН-0000062 від 29.08.2014р.

Отримання позивачем товару 29.08.2014р. також підтверджується актом приймання-передачі ТМЦ № 3225.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Внаслідок порушення відповідачем строків поставки, визначених договором № 53-129-01-14-00152, позивачем на його адресу 11.12.2014р. було направлено претензію за вих.№ 11277/51 про стягнення штрафних санкцій за період: з 01.08.2014р. по 29.08.2014р. в сумі 2258,52 грн.

Однак оплату штрафних санкцій відповідачем здійснено не було.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Пунктом 7.2. договору № 53-129-01-14-00152 передбачено, що за порушення строку поставки продукції за договором постачальник зобовязаний сплатити покупцю пеню в розмірі 0,1% вартості непоставленої в строк продукції за кожен день прострочення, але не більше 30% вартості несвоєчасно поставленої продукції. За прострочення поставки продукції понад 30 днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7% вартості несвоєчасно поставленої продукції.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню за період: 01.08.2014р. по 29.08.2014р. (29 днів) в сумі 2258,52 грн. Розрахунок здійснено за формулою: 77880,00 х 0,1% х 29 = 2258,52 грн.

Перевіривши розрахунок позивача, суд вважає за необхідне скоригувати період його нарахування, оскільки 29.08.2014р. продукція, визначена сторонами у договорі № 53-129-01-14-00152 вже була поставлена відповідачем, а позивачем прийнята, згідно видаткової накладної № РН-0000062 від 29.08.2014р., тож нарахування на вказану дату неустойки є невірним.

Враховуючи, що сторонами був узгоджений строк поставки липень 2014р., прострочення відповідача з поставки продукції почалось з 01.08.2014р. Таким чином, вірним періодом прострочення поставки продукції відповідачем є: з 01.08.2014р. по 28.08.2015р.: 77880,00 х 0,1% х 28 = 2180,64 грн.

Отже, стягненню з відповідача підлягає пеня за період: з 01.08.2014р. по 28.08.2014р. в сумі 2180,64 грн.

Таким чином, позовні вимоги задовольняються частково.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторін пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Укренерджи Холдинг (69013, м. Запоріжжя, вул. Базова, 9, ідентифікаційний код юридичної особи: 38949190) на користь Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Атомкомплект Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (01032, м. Київ, вул. Жилянська, 108-А; поточний рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ Діамантбанк", МФО 320854, ) суму 2 180 (дві тисячі сто вісімдесят) грн. 64 коп. пені, суму 1764 (одна тисяча сімсот шістдесят чотири) грн. 00 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 28.09.2015 р.

Суддя А.О. Науменко