РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2015Справа №910/18896/15
За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування»до Відкритого акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»

про стягнення 2919,26 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до ВАТ «НАСК «Оранта» про стягнення виплаченого страхового відшкодування в сумі 2919,26 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 27.04.2014, по вул. Відінська, 13, у м. Рівне, внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля НОМЕР_1, ОСОБА_1, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої пошкоджено автомобіль марки «Рено», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2

Позивач, відповідно до умов укладеного між ним (страховик) та власником автомобіля «Рено» - ОСОБА_2 (страхувальник), договору добровільного страхування наземного транспорту № 170469Га/13рв від 02.07.2013, виплатив власнику пошкодженого автомобіля «Рено», д.н.з. НОМЕР_2, страхове відшкодування в розмірі 3429,26 грн.

Оскільки на час скоєння ДТП цивільно-правову відповідальність власника автомобіля НОМЕР_1, було застраховано у ВАТ «НАСК «Оранта», позивач, на підставі положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України, просить стягнути з відповідача виплачене страхове відшкодування з урахуванням франшизи, в розмірі 2919,26 грн.

У судове засідання представники сторін не з'явилися, хоча про час та місце його проведення сповіщені належним чином.

Відповідно до вимог ст. 75 ГПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 02.07.2013 між ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 170469Га/13рв, за умовами якого застраховано автомобіль марки «Рено», д.н.з. НОМЕР_2, в тому числі за страховим ризиком - ДТП.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи відомостей про дорожньо-транспортну пригоду № 9379468, 27.04.2014, по вул. Відінська, 13, у м. Рівне, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, та автомобіля марки «Рено», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, в результаті якої пошкоджено вказані автомобілі.

Постановою Рівненського міського суду по справі № 569/6831/14-п від 23.05.2014 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу.

Позивач, на виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту № 170469Га/13рв від 02.07.2013, на підставі страхового акту № 1.001.14.07410/VESKO13147 від 05.05.2014, визнав вказану подію страховим випадком та здійснив виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля марки «Рено» в розмірі 3429,26 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 106377 від 06.05.2014.

Розрахунок суми страхового відшкодування здійснено на підставі рахунку СТО, ТОВ «ВІК Партнер», № Сч-002100002 від 01.05.2014, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Рено», д.н.з. НОМЕР_2, пошкодженого внаслідок ДТП, склала 4097,76 грн.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Пунктом 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні вказаного ДТП належним чином доведена доказами, наявними у матеріалах справи.

Згідно з довідкою МТСБУ, наданою позивачем, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля НОМЕР_1, застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/7520788 у ВАТ НАСК «Оранта», діючим на момент ДТП (27.04.2014). Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну становить 50000 грн., розмір франшизи - 510 грн.

Таким чином, особою, відповідальною за завдані власнику автомобіля марки «Рено», д.н.з. НОМЕР_2, збитки у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, в даному випадку, є відповідач.

Пунктом 36.4. ст. 36 Закону передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

З огляду на викладене, до позивача, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту № 170469Га/13рв від 02.07.2013, перейшло право вимоги, яке власник автомобіля марки «Рено», д.н.з. НОМЕР_2, мав до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

З наявних матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача із претензією № 3829/07410/УБК від 15.04.2015 про виплату страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 3429,26 грн., однак відповідач зазначену вимогу залишив без відповіді та задоволення.

Відповідно до п.12.1 ст.12 Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача відповідно до вимог п.п. 36.1, 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підлягає стягненню 2919,26 грн. виплаченого страхового відшкодування (3429,26 грн. - 510 грн. франшизи).

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували обґрунтованість заперечень проти задоволення позову.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 75, 82 - 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д; ідентифікаційний код 00034186) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8; ідентифікаційний код 20474912) страхове відшкодування в сумі 2919 (дві тисячі дев'ятсот дев'ятнадцять) грн. 26 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Я.В. Маринченко