ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" вересня 2015 р.Справа № 916/3321/15

За позовом: Прокурора Ратнівського району Волинської області в інтересах держави в особі Відділу культури Ратнівської районної державної адміністрації

до відповідача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 12 278,12 грн.

Суддя Цісельський О.В.

Представники сторін:

Від прокурора: Москаленко-Федоркова (за посвідченням)

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Прокурор Ратнівського району Волинської області, звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Відділу культури Ратнівської районної державної адміністрації до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 12 278,12 грн. - боргу.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 11.08.2015р. позовну заяву (вх.№3492/15) прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №916/3321/15 та справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

Представник прокурора заявлені позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник позивача в судові засідання не з'являвся, подав до суду заяву про розгляд справи без участі його представника (вх.№21179/15 від 25.08.2015р.) яка судом було задоволено, подав до суду письмові пояснення (вх.№21177/15 від 25.08.2015р.), згідно яких заявлені прокурором позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судові засідання не з'являвся, хоча про час та місце їх проведення був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення повернуті на адресу суду, відзив на позов та витребувані документи суду не надав, своїм правом на захист не скористався.

Як зазначено у третьому абзаці п.3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р., в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з ст.75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст.85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані прокурором докази, заслухавши пояснення представника прокурора, суд встановив:

30 серпня 2012р. між Відділом культури і туризму Ратнівської районної державної адміністрації (Орендодавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Орендар) було укладено договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ району №15, згідно умов п.1.2. якого, Орендодавець передає, а Орендар приймає в тимчасове платне володіння і користується окремим індивідуально визначеним майном спільної власності територіальних громад сіл, селищ району, а саме нежитлове приміщення кінотеатру - глядацький зал першого поверху площею 210,00 кв.м., розміщене за адресою: АДРЕСА_1 що (далі - Майно), що перебуває на балансі відділу культури Ратнівської районної державної адміністрації, вартість, якого визначена згідна зі звітом про оцінку на "10" серпня 2012р. і становить за незалежною оцінкою 162 210,00 грн.

Відповідно до п.3.1. Договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно спільної власності територіальних громад сіл, селищ району та пропорції її розподілу, яка затверджується рішенням районної ради (надалі - Методики розрахунку) і становить за базовий місяць розрахунку (останній місяць за який є інформація про індекс інфляції) - 2 428 грн. 28 коп. (дві тисячі чотириста двадцять вісім гривень 28 коп.).

Пунктом 3.6. Договору Орендар сплачує орендну плату щомісячно до 10 числа наступного за звітним, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Орендодавця.

Цей Договір укладено строком на 1 рік, що діє з "30" серпня 2012р. по "29" серпня 2013р. включно (п.7.1. Договору).

На виконання умов вищенаведеного договору Відділ культури Ратнівської районної державної адміністрації передав відповідачу за актом прийому-передачі приміщення нежитлової будівлі кінотеатру - глядацького залу першого поверху, розміщеної за адресою: АДРЕСА_1

В свою чергу відповідач приміщення отримав, проте взяті на себе договірні зобов'язання з повної та своєчасної сплати орендної плати не виконав, внаслідок чого, за період вересень 2012 року та листопад 2012 року по березень 2013 року за ним утворилась заборгованість в розмірі 12 278,12 грн.

01.04.2013 відповідач звернувся до позивача із заявою про розірвання договору оренди від 30.08.2012 №15 за взаємною згодою сторін.

Позивач відповідно до п.7.6. договору надав згоду на розірвання вищезазначеного договору, отже договір вважається розірваним за взаємною згодою сторін від 01.04.2013р.

Оскільки відповідач ухиляється від сплати суми боргу за договором оренди та з метою досудового врегулювання спору позивачем було направлено на адресу відповідача, яка зазначена у єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, рекомендованим листом претензії від 15.01.2013 № 1/11/2-13 та від 25.03.2013 № 2/11/2-13.

Однак зазначені претензії не були вручені відповідачу, у зв'язку з її відсутністю за вказаною в реєстрі адресою.

Неналежне виконання відповідачем грошових зобов'язань за договором оренди і стало підставою для прокурора звернутись до господарського суду Одеської області із даним позовом для захисту порушених прав та охоронюваних законом інтересів держави в особі Відділу культури Ратнівської районної державної адміністрації.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог з наступних підстав:

Згідно зі статтею 121 Конституції України одним із завдань прокуратури України є представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Статтею 36-1 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненій прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Частини 1, 4 ст.202 ЦК України визначають, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

За приписами ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Приписами ст.193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Застосування господарських санкцій до суб'єкта, який порушив зобов'язання, не звільняє цього суб'єкта від обов'язку виконати зобов'язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов'язання. Управнена сторона має право не приймати виконання зобов'язання частинами, якщо інше не передбачено законом, іншими нормативно-правовими актами або договором, або не випливає із змісту зобов'язання. Зобов'язана сторона має право виконати зобов'язання достроково, якщо інше не передбачено законом, іншим нормативно-правовим актом або договором, або не випливає із змісту зобов'язання. Зобов'язана сторона має право відмовитися від виконання зобов'язання у разі неналежного виконання другою стороною обов'язків, що є необхідною умовою виконання. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. Управнена сторона, приймаючи виконання господарського зобов'язання, на вимогу зобов'язаної сторони повинна видати письмове посвідчення виконання зобов'язання повністю або його частини.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. При цьому, зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов'язання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Частиною 1, 3 ст.283 ГК України передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Відповідно до п.п.1,2 ст.762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч.6 ст.283 ГК України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема з розрахунку заборгованості приведеного прокурором в позовній заяві та не спростованого відповідачем, останнім в порушення вищезазначених приписів закону та договору, договірні зобов'язання щодо оплати орендних платежів на суму 12 278,12 не виконані, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість, яка прокурором зазначена в розмірі 12 278,12 грн., у зв'язку з чим стягненню з відповідача на користь позивача підлягає суми заборгованості з орендної плати встановлена судом в сумі 12 278,12 грн.

Відповідно до вимог ст.ст.32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Прокурора Ратнівського району Волинської області в інтересах держави в особі Відділу культури Ратнівської районної державної адміністрації є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, наявними в матеріалах справи, а тому підлягають задоволенню, у зв'язку з чим стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 12 278,12 грн.

Відповідно до приписів статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір в сумі 1 827,00 грн. слід стягнути з відповідача на користь Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Прокурора Ратнівського району Волинської області в інтересах держави в особі Відділу культури Ратнівської районної державної адміністрації - задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (65038, АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Відділу культури Ратнівської районної державної адміністрації (44100, Волинська обл., смт. Ратне, вул. Центральна, 31, код ЄДРЮОФОП 02934922) 12 278 (дванадцять тисяч двісті сімдесят вісім) грн. 12 коп. - боргу.

3. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (65038, АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Державного бюджету України (№ рахунку 3008, Отримувач: УК у м. Одесі/Приморський район код отримувача , Банк отримувача: ГУ ДКСУ в Одеській області, МФО: 828011, код класифікації: 22030001, код ЄДРПОУ господарського суду Одеської області 03499997) 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. - судового збору.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст.85 ГПК України.

Наказ видати в порядку ст.116 ГПК України

Повний текст рішення складено 28 вересня 2015 р.

Суддя О.В. Цісельський