ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2015 р. Справа № 909/871/15

Господарський суд Івано-Франківської області у складі: судді Фанди О.М., секретаря Поліводі С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 "ПриватБанк", вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпропетровськ, 49094; адреса для листування: а/с 1800, м. Дніпропетровськ, 49027

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1, 77300

про стягнення заборгованості за договором на здійснення розрахунково-касового обслуговування № IFK1О5/1 від 02.07.2004 року в розмірі 43 821 грн. 11 коп., з них 10 006 грн. 98 коп. - заборгованість за кредитом, 14 584 грн. 36 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 19 229 грн. 77 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором.

за участю:

від позивача: ОСОБА_3 - начальник юридичного департаменту Івано-Франківської філії ПАТ КБ "Приватбанк", (довіреність № 56 від 22.01.2010 року)

від відповідача: представники не з'явилися

встановив: Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 "ПриватБанк" звернулось до господарського суду Івано-Франківської області із вимогою до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором на здійснення розрахунково-касового обслуговування №IFK1О5/1 від 02.07.2004 року в розмірі 43 821 грн. 11 коп., з них 10 006 грн. 98 коп. - заборгованість за кредитом, 14 584 грн. 36 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 19 229 грн. 77 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором.

Позовні вимоги мотивовано порушенням норм чинного законодавства України та умов договору щодо вчасного, повного погашення кредиту та сплати штрафних санкцій за порушення терміну повернення кредиту згідно договору на здійснення розрахунково-касового обслуговування № IFK1О5/1 від 02.07.2004 року та Додатку №7 від 26.10.2006 року до нього.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, та просить суд позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином, причини його неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань про відкладення розгляд справи та відзив на позов до суду не подав.

Відповідно до частини 3 ст.22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов"язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об"єктивного дослідження всіх обставин справи.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвала суду від 14.09.2015 року про відкладення розгляду справи направлялась судом на адресу відповідача, зазначену у позовній заяві.

Факт направлення примірника ухвали на вказану адресу відповідача підтверджується штампами суду на зворотньому боці вказаної ухвали.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року №18 в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій щодо повідомлення відповідача про розгляд справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності відповідача.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, із врахуванням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, всебічно і повно з"ясувавши всі обставини, на яких грунтуються вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд вважає за правильне взяти до уваги наступне.

02 липня 2004 року між Закритим акціонерним товариством ОСОБА_1 банк "Приватбанк", правонаступником якого згідно п.1.1 Статуту ПАТ КБ "ПриватБанк" є Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 "Приватбанк" та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 укладено договір на здійснення розрахунково-касового обслуговування № IFK1О5/1 від 02.07.2004 року.

Відповідно до п.1.1. даного договору банк відкриває клієнту поточний (поточні) рахунок (рахунки) у національній та іноземній валюті (у тому числі картковий (карткові) та інші рахунки зі спеціальним режимом використання) та здійснює його (їх) розрахункове та касове обслуговування відповідно до чинного законодавства України, нормативних актів Національного банку України та умов цього договору.

Пунктом 2.1.2. договору сторони передбачили, що за договором на здійснення розрахунково-касового обслуговування банк зобов'язався надавати клієнту послуги з розрахунково-касового обслуговування , які пов"язані із переказом коштів на рахунок Клієнта, видачею грошей у готівковій формі, а також здійснювати інші операції, згідно Додатком №1.

26 жовтня 2006 року до Договоруна здійснення розрахунково-касового обслуговування № IFK1О5/1 від 02.07.2004 року був укладений Додаток №7, за умовами якого банк при наявності вільних грошових ресурсів зобов'язався здійснювати овердрафтове обслуговування клієнта на підставі Анкети-Заявки на встановлення овердрафтового кредиту на картковий рахунок (додаток №8 до даного договору), що полягає в проведенні платежів, здійснених довіреними особами клієнта з використанням корпоративних платіжних карток, понад залишок коштів на картковому рахунку клієнта №4953, відкритому в Банку (далі - картрахунок), за рахунок кредитних коштів у межах ліміту, встановленого відповідно до п.1.3 цього додатку, шляхом дебетування картрахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо.

Пунктами 1.2, 1.3, 1.4 Додатку до договору на здійснення розрахунково-касового обслуговування № IFK1О5/1 від 02.07.2004 року визначено, що кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта по поверненню кредиту, дебіторської заборгованості, сплаті відсотків та винагороди в обговорені цим додатком до даного договору терміни.

Ліміт згідно з вказаним вище Додатком являє собою суму коштів, у межах якої банк зобов'язався здійснювати оплату платежів довірених осіб клієнта, проведених із використанням корпоративних платіжних карток, понад залишок коштів на його картковому рахунку. Ліміт установлюється банком у залежності від кількості корпоративних карток, оформлених на довірених осіб клієнта і сумарного розміру бланкових лімітів овердрафтового кредитування, що банк встановлює згідно Анкети-Заявки (додаток №8 до даного договору).

Як вбачається з матеріалів справи, на момент підписання додатку до вищевказаного договору ліміт складав 10 000 грн.

Сторони визначили, що овердрафтове кредитування клієнта здійснюється банком у межах ліміту і терміну, установлених згідно п.п.1.3 цього додатка до чинного договору, з періодом безперервного користування кредитом не більш 30 днів.

Клієнт сплачує відсотки за увесь час фактичного користування кредитом згідно п.п.3.1, 3.2, 3.3 цього додатка до чинного договору.

Судом встановлено, що позивач виконав зобов'язання по договору та додатку до договору банківського рахунку та надав відповідачу кредитний ліміт у розмірі 10 000 грн.

Відповідач належним чином не виконав своїх грошових зобов'язань по вищеназваному договору та додатку до нього перед позивачем, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки.

08.07.2015 позивач надіслав відповідачу претензію про сплату боргу в розмірі 62 812грн. 96 коп., в тому числі: прострочена заборгованість за тілом кредиту - 10 006 грн. 98 коп.; прострочена заборгованість за відсотками - 33 695 грн.17 коп.; заборгованість за несвоєчасне виконання зобов"язань за договором (пеня) - 19 110 грн. 81 коп., однак, відповідач дану вимогу не виконав.

За змістом ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов"язання виникають з підстав, передбачених ст.11 цього кодексу, зокрема, із договорів.

За змістом ст.ст. 526, 530 зазначеного вище кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином та у встановлений строк.

В силу ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковий для виконання сторонами.

В контексті ст.9 Цивільного кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ст.1049 цього ж кодексу позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

На день розгляду справи заборгованість відповідача по тілу кредиту згідно договору банківського рахунку відповідно до поданого розрахунку заборгованості становить 43821грн.11 коп.

Відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Пунктами 1.5, п.3.1, п.3.2, п.3.3, п.4.1, п.4.1.1, п.4.2.5 Додатку №7 до договору на здійснення розрахунково-касового обслуговування № IFK1О5/1 від 02.07.2004 року визначено, що Клієнт сплачує відсотки за увесь час фактичного користування кредитом згідно п.п.3.1, 3.2, 3.3 цього додатка до чинного договору.

За користування кредитом у період з дати виникнення дебетового сальдо по картковому рахунку клієнта при закритті банківського дня, клієнт сплачує відсотки, виходячи з диференційованої процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом і встановлений у розділі 4 цього додатку до чинного договору (п.3.1. Додатку №7).

Пунктом 3.2 Додатку №7 встановлено, що з урахуванням норми ст.212 Цивільного кодексу України при порушенні клієнтом якого-небудь із зобов'язань по погашенню кредиту, передбачених цим додатком до чинного договору, клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі подвійної ставки річних інтервалу « 16-30 днів» від суми залишку непогашеної заборгованості.

Сплата відсотків за користування кредитом, розрахованих згідно п.п.3.1, 3.2 цього Додатка до чинного договору, здійснюється в порядку, визначеному в п.п.1.11, 2.3 цього Додатка до чинного договору. Відсотки, несплачені після закінчення періоду безперервного користування кредитом, вважаються простроченими. Сплата відсотків може бути здійснена клієнтом також з інших належних йому рахунків у встановленому законом порядку (п.3.3. Додатку №7).

Для розрахунку відсотків за користування кредитом установлена диференційована процентна ставка (п. 4. 1 Додатку до договору).

Відповідно до підпункту 4.1.1 пункту 4.1 вказаного Додатку процентна ставка до розрахунку залежить від терміну існування непогашеного залишку за кредитом і визначається наступним чином:

користування кредитом протягом 1-3 днів - процентна ставка складає - 15%;

користування кредитом протягом 4-7 днів - процентна ставка складає - 17%;

користування кредитом протягом 8-15 днів - процентна ставка складає -19%;

користування кредитом протягом 16-30 днів - процентна ставка складає 22%.

Підпункт 4.2.5 пункту 4.2 зазначеного Додатку встановлює, що у випадку непогашення кредиту після закінчення 30-ти днів з дати початку періоду безперервного користування кредитом, починаючи з 31-го дня встановлена подвоєна процентна ставка, визначена у інтервалі « 16-30 днів».

На день розгляду справи прострочена заборгованість відповідача перед позивачем за відсотками по договору на здійснення розрахунково-касового обслуговування № IFK1О5/1 від 02.07.2004 року та Додатку до нього становить 14 584 грн. 36 коп.

Суду не подано доказів сплати заборгованості відповідачем.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем на суму 24 591 грн. 34коп., з них:10 006 грн. 98 коп. - заборгованості за кредитом, 14 584 грн.36 коп. - заборгованості по процентах за користування кредитом є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення пені, то слід зазначити наступне.

Згідно ст. ст. 610, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом та якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 вказаного вище кодексу встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 5.1 вказаного Додатку №7 до договору визначено, що у разі порушення клієнтом будь-якого із зобов"язань: зі сплати відсотків за користування кредитом, передбачених пунктами 1.5, 1.9, 1.12.1, 3.1, 3.2, 3.3 цього додатка до Договору; термінів повернення кредиту й інших витрат, передбачених пунктами 1.3, 1.4, 1.6, 1.7, 1.8, 1.9, 1.12.2, 1.12.4 цього додатка до Договору, винагороди, передбачених пунктами 1.10, 3.4, 3.5, 3.6 цього додатка до Договору клієнт сплачує банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі 0,2 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який виплачується пеня.

Відповідно до п.5.3 Додатку до договору нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов"язань, передбаченої пунктами 5.1 та 5.2, здійснюється протягом 3 (трьох) років із дня, коли відповідне зобов"язання мало бути виконане Клієнтом.

Пунктом 5.4 Додатку встановлено, що термін давності позову за вимогою про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом , винагороди, неустойки, пені, штрафів за цим додатком до Договору установлюється сторонами тривалістю 5 років.

Відповідачем не подано суду доказів вчасного виконання зобов"язання за Договором здійснення розрахунково-касового обслуговування № IFK1О5/1 від 02.07.2004 року.

З поданого позивачем розрахунку заборгованості пеня за несвоєчасне виконання зобов"язання за договором на здійснення розрахунково-касового обслуговування № IFK1О5/1 від 02.07.2004 року складає 19 229 грн. 77коп.

Отже, позов в частині нарахування пені в сумі 19229 грн. 77 коп. є обгрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. За змістом статей 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Відповідачем не подано суду доказів повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, доводи позивача щодо наявності боргу та його суми не спростовано.

З огляду на викладене позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по справі слід відшкодувати позивачу за рахунок відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 509, 526, 530, 549, 551, 610, 611, 612 629, 1046, 1048, 1049 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 232, 233 Господарського кодексу України, ст.ст. 22, 32, 33, 34, 49, ст. ст. 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

частково задовольнити позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк "Приватбанк" до відповідача фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором на здійснення розрахунково-касового обслуговування № IFK1О5/1 від 02.07.2004 року в розмірі 43 821 грн. 11 коп., з них 10 006 грн. 98 коп. - заборгованість за кредитом, 14 584 грн. 36 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 19 229 грн. 77 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, 77300, код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк "Приватбанк" (вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпропетровськ, 49094, код 14360570) заборгованість в сумі 43 821 грн. 11 коп. (сорок три тисячі вісімсот двадцять одну гривню одинадцять копійок), з них 10 006 грн. 98 коп. (десять тисяч шість гривень дев"яносто вісім копійки) - заборгованість за кредитом, 14 584 грн. 36 коп. (чотирнадцять тисяч п"ятсот вісімдесят чотири гривень тридцять шість копійки) - заборгованість по процентам за користування кредитом, 19 229 грн. 77 коп. (дев"ятнадцять тисяч двісті двадцять дев"ять гривень сімдесят сім копійки) - пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором та 1827 грн.00 коп. (одну тисячу вісімсот двадцять сім гривень) - судових витрат.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 30.09.15

Суддя Фанда О. М.

Виготовлено в КП "Діловодство спеціалізованого суду"

________________ ОСОБА_4 30.09.15