ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.09.15р. Справа № 904/6841/15

За позовом комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "ДНІПРОДЗЕРЖИНСЬКТЕПЛОМЕРЕЖА", м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровська область

до комунального закладу "Дніпродзержинська міська лікарня № 9" Дніпропетровської обласної ради, м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровська область

про стягнення 21545 грн. 15 коп.

Суддя Кармазіна Л.П.

Представники:

від позивача: Сорока В.М., представник, довіреність № 00.01.0158 від 15.04.2015 року

від відповідача: представник не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство Дніпродзержинської міської ради "ДНІПРОДЗЕРЖИНСЬКТЕПЛОМЕРЕЖА" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до комунального закладу "Дніпродзержинська міська лікарня № 9" Дніпропетровської обласної ради про стягнення 21545 грн. 15 коп.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором про закупівлю пари та гарячої води; постачання пари та гарячої води (відпуск теплової енергії) за державні кошти №86т від 07.11.2014 року, щодо своєчасної оплати спожитої теплової енергії.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 03.08.2015 року, порушено провадження у справі, а розгляд справи призначено у судовому засіданні 18.08.2015р.

18.08.2015р. представник відповідача в призначене судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, подав через канцелярію суду клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник позивача надав для долучення до матеріалів справи довідку та письмові пояснення по справі.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.08.2015 року, в зв'язку з неявкою представника відповідача, для повного та всебічного розгляду справи, розгляд справи відкладено на 22.09.2015р.

22.09.2015 року представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в призначене судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про вручення поштового відправлення. (а.с. 44)

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України.

Статтею 69 ГПК України передбачено, що спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Позивач звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою 31.07.2015 року, будь-яких клопотань про продовження строку розгляду справи від представників сторін до господарського суду не надходило, а тому двохмісячний строк розгляду спору спливає.

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні та вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача, оскільки останній повідомлений про час та місце судового засідання належним чином, а матеріали справи містять достатньо документів необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.

Відзиву на позов до суду не надано, тому справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

22.09.2015р. в порядку ст. 85 ГПК України, у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між комунальним підприємством Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа" (учасник-позивач) та комунальним закладом "Дніпродзержинська міська лікарня №9" Дніпропетровської обласної ради (замовник-відповідач) укладено договір про закупівлю пари та гарячої води; постачання пари та гарячої води (відпуск теплової енергії) за державні кошти №86 т від 07.11.2014 року, предметом якого є закупівля пари та гарячої води; постачання пари та гарячої води (відпуск теплової енергії) за державні кошти для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання у кількості, у строки та на інших умовах, що зазначені у цьому договорі. (а.с.11-14)

Згідно з п. 10.1 договору, цей договір набуває чинності з дня його підписання обома сторонами та скріплення печатками сторін, але не раніш з дня опублікування у державному офіційному друкованому виданні з питань державних закупівель повідомлення про акцепт пропозиції за результатами застосування процедури закупівля в одного учасника і діє до 31.12.2014 року, в частині проведення розрахунків - до повного їх здійснення.

Відповідно до п. 2.1. договору, учасник повинен надати замовнику послуги, якість яких відповідає умовам «Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж» затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 14.02.2007р. №71 та інших нормативних актів України.

Відповідно до п. 5.2. договору, учасник надає послугу з постачання пари та гарячої води (відпуск теплової енергії) для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання згідно з діючими ДБН по об'єктах замовника згідно адрес: пр. Аношкіна, 11 (гараж), пр. Аношкіна, 72 (морг), пр. Аношкіна, 72 (пральня), пр. Аношкіна, 72 (АГЧ), пр. Аношкіна, 72 (резерв. пологовий будинок), пр. Аношкіна, 72 (резерв. пологовий будинок оренда ІІІ гр.), пр. Аношкіна, 72 (терапевт. корпус), пр. Аношкіна, 72 (терапевт. корпус оренда ІІІ гр.), пр. Аношкіна, 72 (хірургіч. корпус), пр. Аношкіна, 72 (хірургіч. корпус оренда ІІІ гр.) - за приладами обліку.

Відповідно до пункту п. 4.1 договору, тариф на теплову енергію визначається нормативними документами відповідно до чинного законодавства. Зміна тарифів не є підставою для переукладання договору. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Замовник самостійно одержує платіжну вимогу та акт про постачання теплової енергії у учасника, після 10-го числа наступного за розрахунковим місяця.

Замовник на протязі розрахункового періоду сплачує учаснику вартість спожитої кількості теплової енергії, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця. Остаточний розрахунок здійснюється до 20 числа наступного за розрахунковим місяця.

Відповідно до п. 4.2 договору, всі розрахунки за цим договором виконуються на підставі платіжних вимог та двостороннього акту про постачання теплової енергії, що виписує учасник замовнику.

На виконання умов укладеного договору позивач у грудні 2014 року надав відповідачу послугу з постачання пари та гарячої води (відпуск теплової енергії) для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання на загальну суму 372 055 грн. 34 коп., що підтверджується наявним в матеріалах справи актом про постачання теплової енергії №12-0002029 за грудень 2014 року та виставив відповідачу платіжну вимогу на суму 372 055,34 грн. (а.с. 18-19)

Як зазначає позивач у позовній заяві, позивач розрахувався з відповідачем частково на суму 336 019,11 грн., в зв'язку з чим станом на 21.01.2015 року у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 36 036,23 грн.

Позивач вказує, що відповідач здійснив остаточний розрахунок за поставлену телову енергію лише 24.06.2015р.

В зв'язку з порушенням відповідачем строків оплати, на підставі п. 4.1. договору, яким передбачено, що за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію нараховується пеня в розмірі 1% належної до сплати суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ. Нарахування пені проводиться учасником, після 20 числа наступного за розрахунковим місяця, при наявності заборгованості у замовника, позивач нарахував відповідачу пеню на суму 8137 грн. 28 коп.

На підставі ст. 625 ЦК України, за неналежне виконання грошових зобов'язань, позивач нарахував відповідачу 3% річних у розмірі 459 грн. 09 коп. та збитки від інфляції в розмірі 12948 грн. 78 коп.

Таким чином, як зазначає позивач у позовній заяві, оскільки комунальний заклад "Дніпродзержинська міська лікарня № 9" Дніпропетровської обласної ради (відповідач) своєчасно не здійснив розрахунки, позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 8137 грн. 28 коп., 3% річних у розмірі 459 грн. 09 коп. та збитки від інфляції в розмірі 12 948 грн. 78 коп., що і є предметом даного спору.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши представника позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав:

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з приписами частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Порушенням зобов'язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Положеннями ст. 229 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

За прострочення оплати заборгованості позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 459,09 грн. та інфляційні збитки в розмірі 12948 грн. 78 коп.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошових зобов'язань на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тому підставою відповідальності за грошовим зобов'язанням є сам факт порушення зобов'язання, який полягає в неповерненні відповідних грошових коштів у строк, і цей факт є вирішальним для застосування такої відповідальності.

За своїми ознаками три відсотки річних є платою за користування чужими коштами в цей період прострочки виконання відповідачем його договірного зобов'язання, і за своєю правовою природою вони є самостійним способом захисту цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов'язань.

Враховуючи той факт, що відповідачем було порушено умови укладеного договору, щодо строків оплати спожитої теплової енергії, суд перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, доходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 3% річних у розмірі 459 грн. 09 коп. та інфляційного збільшення заборгованості у розмірі 12948 грн. 78 коп. - є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення пені в розмірі 8137 грн., суд зазначає наступне:

Відповідно до частини першої статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з ч. 1 ст.548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Під неустойкою (штрафом, пенею), відповідно до статті 549 цього Кодексу, розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно до положень ч. 2 ст.551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" (надалі-Закон) встановлено, що його норми регулюють договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань.

Відповідно до ст. 1 Закону платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону).

На підставі п. 4.1. договору, яким передбачено, що за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію нараховується пеня в розмірі 1% належної до сплати суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ. Нарахування пені проводиться учасником, після 20 числа наступного за розрахунковим місяця, при наявності заборгованості у замовника.

Судом перераховано розрахунок пені прострочення зобов'язань, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 8137 грн. 28 коп. - є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Отже, факт неналежного виконання відповідачем зобов'язань за договором, щодо своєчасної та повної оплати за спожиту теплову енергію встановлено судом та доведено матеріалами справи.

Згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 4, 32, 33, 36, 43, 49, 75, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з комунального закладу "Дніпродзержинська міська лікарня №9" Дніпропетровської обласної ради (51934, Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, проспект Аношкіна, 72, ) на користь комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "ДНІПРОДЗЕРЖИНСЬКТЕПЛОМЕРЕЖА" (51914, Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. Петровського, 168, ) пеню в розмірі 8137 грн. 28 коп., 3% річних у розмірі 459 грн. 09 коп., збитки від інфляції в розмірі 12 948 грн. 78 коп. та суму судового збору у розмірі 1827 грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскаржене протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 23.09.2015р.

Суддя Л.П. Кармазіна