донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

22.09.2015 справа №908/1138/15-г

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів:Зубченко І.В., Марченко О.А., Попков Д.О.
за участю представників:
від позивача за первісним позовом: не з'явився
від відповідача за первісним позовом: Івлєва М.В., довіреність б/н від 10.08.2015р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Григоріївська міжнародна школа», м.Донецьк
на рішення господарського суду Запорізької області
від23.04.2015р. (повний текст підписано 29.04.2015р.)
у справі№908/1138/15-г (суддя Алейникова Т.Г.)
за позовомПриватного підприємства «Шлях-Контракт», м.Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Григоріївська міжнародна школа», м.Донецьк
про та за зустрічним позовом до простягнення 411782,44грн. Товариства з обмеженою відповідальністю «Григоріївська міжнародна школа», м.Донецьк Приватного підприємства «Шлях-Контракт», м.Київ стягнення 61770,80грн.

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «Шлях-Контракт», м.Київ, позивач, звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Григоріївська міжнародна школа», м.Донецьк про стягнення заборгованості по сплаті за товар у розмірі 331662,11грн. (на момент звернення з позовом до суду), пені у сумі 41247,71грн., інфляційних у розмірі 34853,11грн. та 3% річних у сумі 3925,43грн., що разом становить 400411782,44грн.

Пізніше Товариство з обмеженою відповідальністю «Григоріївська міжнародна школа» звернулося до господарського суду Запорізької області з зустрічною позовною заявою до Приватного підприємства «Шлях-Контракт» про стягнення штрафних санкцій в розмірі 61770,80грн. Вказаний зустрічний позов був прийнятий до розгляду разом із первісним позовом.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 23.04.2015р. (повний текст підписано 29.04.2015р.) у справі №908/1138/15-г позовні вимоги за первісним позовом задоволені частково (відмовлено у стягненні пені у розмірі 41247,71грн.), позовні вимоги за зустрічним позовом задоволені повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Григоріївська міжнародна школа» на користь Приватного підприємства «Шлях-Контракт» заборгованість по сплаті за товар в розмірі 331662,11грн., інфляційні в розмірі 34853,11грн., 3% річних в розмірі 3925,43грн. Стягнуто з Приватного підприємства "Шлях-Контракт" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Григоріївська Міжнародна Школа" суму боргу в розмірі 61770,80грн.

Рішення суду мотивоване тим, що на виконання умов договору №20-02-2014 ШК від 25.03.2014р. позивач (за первісним позовом) поставив відповідачу товар. У зв'язку зі зміною курсу гривня-євро більш як на 22 % протягом часу, що минув з моменту здійснення першого платежу за договором та остаточного розрахунку після поставки товару, суд на підставі п.3.7 договору визнав такими, що підлягають стягненню вимоги Приватного підприємства «Шлях-Контракт» про стягнення заборгованості по сплаті за товар у розмірі 331662,11грн. (на момент звернення з позовом до суду). Через прострочення грошового зобов'язання господарський суд Запорізької області також задовольнив вимоги за первісним позовом про стягнення інфляційних у розмірі 34853,11грн. та 3% річних в розмірі 3925,43грн.

У зв'язку із неналежним виконанням позивачем за первісним позовом своїх зобов'язань зі своєчасної поставки меблів, позивач за зустрічним позовом просив стягнути з Приватного підприємства "Шлях-Контракт" неустойку у розмірі 61770,80грн. Позовні вимоги про стягнення неустойки є обґрунтованими та доведеними матеріалами справи, тому задоволені судом.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Григоріївська міжнародна школа», не погодилось з прийнятим рішенням та звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Запорізької області від 23.04.2015р. (повний текст підписано 29.04.2015р.) у справі №908/1138/15-г скасувати в частині задоволення вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Григоріївська міжнародна школа» на користь Приватного підприємства «Шлях-Контракт» заборгованості по сплаті за товар в розмірі 331662,11грн., інфляційних в розмірі 34853,11грн., 3% річних в розмірі 3925,43грн. та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити Приватному підприємству «Шлях-Контракт» у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права. Скаржник посилається на те, що рішення прийнято судом за наслідками неповного з'ясування обставин, які мають значення для справи.

Вимоги апеляційної скарги мотивовані тим, що сума договору не була збільшена з урахуванням курсової різниці, тобто у позивача (за первісним позовом) не виникло право вимагати від відповідача (за первісним позовом) сплати суми договору з урахуванням курсової різниці, та, відповідно, у відповідача не виник обов'язок щодо сплати. Крім того, апелянт зазначає, що позивачем не була належним чином висунута вимога про сплату курсової різниці за договором.

Разом з тим, за твердженнями скаржника, дія договору поставки була припинена на підставі п.9.4 договору поставки шляхом направлення листа про розірвання договору поставки на адресу Приватного підприємства «Шлях-Контракт».

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 27.07.2015р. відновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Григоріївська міжнародна школа» строк на подання апеляційної скарги у справі №908/1138/15-г, апеляційна скарга прийнята до провадження, розгляд скарги призначено на 18.08.2015р.

На адресу суду надійшов відзив Приватного підприємства «Шлях-Контракт», в якому зазначалося про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Григоріївська міжнародна школа» в судовому засіданні 18.08.2015р. підтримав вимоги апеляційної скарги з мотивів, що були в ній викладені.

В судовому засіданні представник Приватного підприємства «Шлях-Контракт» просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

З метою повного та всебічного дослідження обставин справи в їх сукупності, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку про необхідність відкладення судового засідання апеляційної інстанції в межах строків, встановлених статтею 69 ГПК України, на 22.09.2015р.

Розпорядженням секретаря другої палати Донецького апеляційного господарського суду від 22.09.2015р. змінено склад колегії суддів та сформовано її у наступному складі: Зубченко І.В. (головуючий), Марченко О.А., Попков Д.О.

На адресу суду від Приватного підприємства «Шлях-Контракт» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням представника у закордонному відрядженні.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору. Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідно до ст. 28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника.

В матеріалах справи відсутні докази неможливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника позивача (за первісним позовом), а також неможливості розгляду справи без участі його представника. Також, позивач не посилався на необхідність надати апеляційному суду додаткові докази як на підставі для відкладення судового розгляду на іншу дату.

З урахуванням вищенаведеного, судова колегія визнала за можливе розглянути справу у відсутність представника Приватного підприємства «Шлях-Контракт».

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.101 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у процесі перегляду справи за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційні скаргу, відзив на неї, заслухавши представників сторін в першому судовому засіданні 18.08.2015р. та представника скаржника в другому судовому засіданні 22.09.2015р., перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

25.03.2014р. між Приватним підприємством «Шлях-Контракт» (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Григоріївська міжнародна школа» (далі - покупець) було укладено договір поставки №20-02-2014 ШК (далі - договір).

Згідно з пунктом 1.1 договору постачальник зобов'язується в порядку, на умовах та в строки, передбачені договором, поставити (передати у власність) покупцю та встановити у приміщеннях Григоріївської міжнародної школи, що розташована за адресою: м.Донецьк, пр.Б.Хмельницького, 74-А (далі-об'єкт), а покупець зобовязується прийняти та оплатити меблі, які надалі іменуються «товар» в асортименті, кількості, за цінами та технічними (експлуатаційними) характеристиками, які вказані у відповідних додатках до договору - специфікаціях (додаток №1 до договору), які є невід'ємною частиною договору.

Постачальник зобовязується поставити товар по договору в строк до 30.06.2014р. Встановлення товару здійснюється протягом 14 робочих днів з моменту передачі товару покупцю, при наявності доступу для уповноважених осіб постачальника до готових до монтажу приміщень (п.2.1).

Згідно з п. 3.1 загальна фіксована ціна товару, який підлягає поставці по цьому договору, на момент його підписання складає відповідно специфікації 989914,00грн., крім того ПДВ 20% - 197982,80грн., разом з ПДВ - 1187896,80 грн., що еквівалентно 83115,17євро по офіційному обмінному курсу Національного банку України на дату підписання сторонами договору.

За приписами п. 3.3 постачальнику сплачується авансовий платіж у розмірі 70 % від загальної ціни товару, зазначеної в п.3.1 договору (авансовий платіж), а саме 831527,76грн., в тому числі ПДВ 20% - 138587,96грн. Авансовий платіж підлягає оплаті протягом п'яти робочих днів після підписання сторонами договору та отримання відповідного рахунку постачальника стосовно авансового платежу.

Остаточний платіж за товари у розмірі 30% від загальної ціни, визначеної в п.3.1 договору, сплачується покупцем постачальнику протягом десяти робочих днів з моменту підписання сторонами акту виконаних робіт по встановленню товарів. Оплата здійснюється на підставі рахунку постачальника (п.3.4).

Умовами п.3.7 договори сторони погодили, що у випадку зміни (збільшення/зменшення) курсу національної валюти України відносно валюти євро більш ніж на 5%, при наявності письмової вимоги будь-якої із сторін сума підлягає перерахунку по наступній формулі: С = Вх(К2/К1)грн., де В - неоплачена сума в національній валюті на дату підписання даного Договору; С - сума в національній валюті України, які підлягає сплаті відповідно до умов даного Договору; К1 - вартість 1 (одного) євро в національній валюті України на дату підписання даного Договору, що складає 14,292178 гривень за 1 євро; К2- вартість 1 (одного) євро в національній валюті України згідно з офіційним курсом НБУ на дату платежу. У випадку зміни ціни договору у порядку, вказаному вище, оплата покупцем здійснюється по рахунку, виставленому постачальником виходячи з наведеної формули та курсу євро на дату виставлення рахунку, зафіксованому на сайті.

Розділом 6 договору сторони окреслили межі відповідальності. Пунктом 6.3 погоджено, що у випадку несвоєчасної поставки товару постачальник сплачує покупцю неустойку у розмірі 0,1% від суми непоставленого Товару за кожен день прострочки поставки, але не більше 10 % від вартості договору.

Відповідно до п. 6.5 за порушення строків оплати за товар покупець сплачує постачальнику неустойку (пеню) у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період нарахування пені, від несплаченої суми товару по специфікації, за кожен день прострочення, але не більше 10% від ціни договору.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами з проставленням печаток підприємств та діє до 31.12.2015р., але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань.

Договір підписаний з обох сторін та скріплений печатками підприємств.

Відповідно до ст.11 ЦК України, договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків. Таким чином, відповідно до умов договору №20-02-2014 ШК від 25.03.2014р., між сторонами у справі виникли певні взаємні зобов'язання.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 662 ЦК України передбачено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Частиною 1 ст.692 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Саме такі взаємні права та обов'язки були передбачені договором між сторонами.

Згідно з п.4 ст.129 Конституції України, статей 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору Товариством з обмеженою відповідальністю «Григоріївська міжнародна школа» 02.04.2014р. був здійснений авансовий платіж.

Приватне підприємство «Шлях-Контракт» здійснило поставку та встановлення меблів 22.08.2014р., що підтверджується видатковою накладною №1 від 22.08.2014р. та актом приймання-передачі товару від 22.08.2014 р. Відповідачем за первісним позовом зазначений товар був прийнятий без жодних зауважень стосовно його якості чи комплектності.

На підставі рахунку №2 від 22.08.2014р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Григоріївська міжнародна школа» було оплачено суму в розмірі 356369,04 грн.

У зв'язку зі зміною курсу гривня-євро більш як на 22 % протягом часу, що минув з моменту здійснення першого платежу за договором, 28.08.2014р. на виконання п.3.7 договору Приватним підприємством «Шлях-Контракт» було виставлено рахунок №3 на суму 160090,54грн.

Твердження апелянта про те, що позивачем не була належним чином висунута вимога про сплату курсової різниці за договором, спростовує той факт, що рахунок №3 був вручений представнику відповідача за первісним позовом, про що свідчить відповідний підпис на копії рахунку.

Разом з тим, після поставки товару та оплати рахунку №2, Товариством з обмеженою відповідальністю «Григоріївська міжнародна школа» був направлений на адресу Приватного підприємства «Шлях-Контракт» лист про розірвання договору. Втім, відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або зміна його умов не допускається.

Відповідачем (за первісним позовом) зазначений вище рахунок №3 не було оплачено, що стало причиною звернення позивача до суду з відповідним позовом про стягнення заборгованості по сплаті за товар у розмірі 331662,11грн. (на момент звернення з позовом до суду), пені у сумі 41247,71грн., інфляційних у розмірі 34853,11грн. та 3% річних у сумі 3925,43грн., що разом становить 400411782,44грн.

За приписами ч.1 ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Умовами п.3.7 договори сторони погодили, що у випадку зміни (збільшення/зменшення) курсу національної валюти України відносно валюти євро більш ніж на 5%, при наявності письмової вимоги будь-якої із сторін сума підлягає перерахунку по наступній формулі: С = Вх(К2/К1)грн., де В - неоплачена сума в національній валюті на дату підписання даного Договору; С - сума в національній валюті України, які підлягає сплаті відповідно до умов даного Договору; К1 - вартість 1 (одного) євро в національній валюті України на дату підписання даного Договору, що складає 14,292178 гривень за 1 євро; К2- вартість 1 (одного) євро в національній валюті України згідно з офіційним курсом НБУ на дату платежу. У випадку зміни ціни договору у порядку, вказаному вище, оплата покупцем здійснюється по рахунку, виставленому постачальником виходячи з наведеної формули та курсу євро на дату виставлення рахунку, зафіксованому на сайті.

Курсова різниця - це різниця між оцінками однакової кількості одиниць іноземної валюти за різних валютних курсів.

Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Згідно зі ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Отже, положення чинного законодавства не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни Національним банком України курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти.

Оскільки протягом часу, що минув з моменту здійснення авансового платежу за договором до розрахунку за поставлений товар курс гривня-євро змінився більше ніж на 5%, враховуючи п. 3.7 договору, судова колегія погоджується з висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Григоріївська міжнародна школа» заборгованості по сплаті за товар в розмірі 331662,11грн.

Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми.

Виходячи з цього, перевіривши розрахунок суду першої інстанції, судова колегія погоджується з висновком про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Григоріївська міжнародна школа» інфляційних у розмірі 34853,11грн. та 3% річних в розмірі 3925,43грн. за договором поставки № 20-02-2014 ШК від 25.03.2014 р.

Крім того, як вірно визначено господарським судом Запорізької області, внаслідок того, що між сторонами виникли спірні зобов'язання (за первісним позовом) по сплаті збільшеної за рахунок курсової різниці суми договору, то на суму заборгованості, яка виникла внаслідок збільшення курсової різниці, нарахування штрафних санкцій у вигляді пені є безпідставним та невірним.

Стосовно зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Григоріївська міжнародна школа» до Приватного підприємства «Шлях-Контракт» про стягнення штрафних санкцій за порушення строків поставки товару у розмірі 61770,80грн. судова колегія зазначає наступне.

Згідно з п.1.1 договору постачальник зобов'язується в порядку, на умовах та в строки, передбачені договором, поставити (передати у власність) покупцю та встановити у приміщеннях Григоріївської міжнародної школи меблі в асортименті, кількості, за цінами та технічними (експлуатаційними) характеристиками, які вказані у відповідних додатках до договору - специфікаціях.

Пунктом 2.1 передбачено, що постачальник зобов'язується поставити товар в строк до 30.06.2014 р.

Проте, як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється відповідачем за зустрічним позовом, Приватне підприємство «Шлях-Контракт» здійснило поставку лише 22.08.2014р., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковою накладною та актом приймання-передачі товару.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

За приписами ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ч.1 ст.216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Ч.1 ст.218 ГК України передбачено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.2 ст.217 ГК України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Частиною 1 ст. 230 ГК України до штрафних санкцій віднесено господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно зі ст. 611 ЦК України одним з правових наслідків порушення зобов'язання є сплата неустойки (штрафу, пені). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання(ч. 1, 3 ст.549 ЦК України).

Відповідно до ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, задатком.

Згідно з п.6.3. договору у випадку несвоєчасної поставки товару постачальник сплачує покупцю неустойку у розмірі 0,1% від суми непоставленого товару за кожен день прострочення поставки, але не більше 10 % від вартості договору.

На підставі вищевикладеного, у зв'язку з доведеністю факту прострочення поставки товару, перевіривши розрахунок суду першої інстанції, судова колегія погоджується з наявністю правових підстав для задоволення зустрічного позову та стягнення з Приватного підприємства "Шлях-Контракт" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Григоріївська Міжнародна Школа" неустойки у розмірі 61770,80грн.

Посилання позивача за первісним позовом на те, що прострочення поставки товару сталося внаслідок дії непереборної сили, що підтверджується сертифікатом Торгово-промислової палати України від 28.07.2014 р. № 2040/05-4, і відповідно до п.7.1 договору він не має нести відповідальність за прострочення виконання зобов'язань за поставку товару спростовується наступним. Відповідно до п.7.2 договору сторона, для якої склалася неможливість виконання зобов'язань, в письмовій формі впродовж двох робочих днів з моменту настання форс-мажорних обставин повідомляє другу сторону про настання, можливий строк дії та зупинення вищевказаних обставин. Несвоєчасне повідомлення (неповідомлення) про обставини непереборної сили позбавляє відповідну сторону права посилатися на них у майбутньому. Разом з тим в матеріалах справи відсутні докази повідомлення про настання дії непереборної сили.

Доводи апеляційної скарги не підтверджені матеріалами справи та не впливають на правомірність прийнятого господарським судом рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Запорізької області від 23.04.2015р. (повний текст підписано 29.04.2015р.) у справі №908/1138/15-г ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає приписам ст.43 ГПК України, підстав для його скасування та задоволення вимог апеляційних скарг за наведеними в ній мотивами не вбачається.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору по апеляційній скарзі покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст.43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Григоріївська міжнародна школа», м.Донецьк на рішення господарського суду Запорізької області від 23.04.2015р. (повний текст підписано 29.04.2015р.) у справі №908/1138/15-г - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 23.04.2015р. (повний текст підписано 29.04.2015р.) у справі №908/1138/15-г - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя І.В. Зубченко

Судді О.А. Марченко

Д.О. Попков

Надруковано 6 прим.:

1 - позивачу;

2 - відповідачу;

1 - до справи;

1 - ГСЗО;

1 - ДАГС