ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"28" вересня 2015 р.Справа № 924/1407/15

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Танасюк О.Є., розглянувши матеріали справи

за позовом міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" м.Хмельницький

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 Дмитровича Хмельницька область, Ярмолинецький район, с. Антонівці

про стягнення 17687,35 грн., з яких: 15507,05 грн. - борг; 107,45 грн. - 3% річних; 2072,85 грн. -пеня.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - представник за довіреністю від 30.03.15 р. №965/02

від відповідача : ОСОБА_1 фізична особа-підприємець

В судовому засіданні у відповідності до ч. 2 ст. 85 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 17687,35 грн., з яких: 15507,05 грн. - борг; 107,45 грн. - 3% річних; 2072,85 грн. - пеня.

В обґрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору про надання послуг з теплопостачання №3754/1482 від 01.11.2013р. щодо оплати послуг за спожиту теплову енергію, в результаті чого станом на 01.07.2015р. у відповідача рахується заборгованість в розмірі 15507,05 грн. за період з 01.12.2014р. по 01.07.2015р.

Крім того, за період прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання позивачем заявлено до стягнення 107,45 грн. 3% річних та 2072,85 грн. пені.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить позов задовольнити.

Відповідач письмового відзиву на позов не подав, однак в судовому засіданні усно зазначив, що позовні вимоги визнає.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

Міське комунальне підприємство "Хмельницьктеплокомуненерго" є юридичною особою, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 08.07.2014р.

ОСОБА_1 є фізичною особою - підприємцем, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

01.11.2013р. між МКП "Хмельницьктеплокомуненерго" (виконавець) та фізичною особою - підприємцем (споживач) укладено договір про надання послуг з теплопостачання за №3754/1482, згідно п. 1. якого виконавець зобовязується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та підігріву води, а споживач зобовязується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Відповідно до п. 7 договору, розрахунок за спожиту теплову енергію проводиться в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів.

Згідно із п. п. 7.1., 7.2 договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата використаної теплової енергії здійснюється споживачем наступним чином: попередня оплата в розмірі 50% розрахункової місячної норми споживання теплової енергії до 15 числа поточного (розрахункового) місяця; остаточні розрахунки проводяться до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Пунктом 11 договору передбачено, що за несвоєчасне внесення плати за спожиті послуги він сплачує виконавцю пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

Підпунктом 1 п. 13 договору встановлений обовязок споживача оплачувати послуги в установлений договором строк.

Відповідно до п. 28 договору, останній набуває чинності з 01.11.2013р. та діє до 01.11.2014р. Договір вважається щороку продовженим, якщо до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду за умов передбачених п. 29 договору.

На виконання вказаного договору, позивачем надавалися послуги з централізованого теплопостачання, у звязку з чим щомісячно відповідачу виставлялись до оплати рахунки за спожиту теплову енергію згідно затверджених тарифів, зокрема, рахунки: №1482 від 04.12.2014р. на суму 2520,03 грн., №1482 від 14.01.2015р. на суму 3847,72 грн., №1482 від 06.02.2015р. на суму 3711,70 грн., №1482 від 06.03.2015р. на суму 3334,95 грн., №1482 від 03.04.2015р. на суму 3889,99 грн., №1482 від 07.05.2015р. на суму 1222,69 грн.

Згідно розрахунку позивача станом на 01.07.2015р. заборгованість відповідача за спожиту теплову енергію за період з 01.12.2014р. по 01.07.2015р. складає 15507,05 грн.

В матеріалах справи наявні постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг №532 від 16.05.2014р., № 619 від 28.11.2014р., № 272 ВІД 27.02.2015р., № 1155 від 31.03.2015р., № 1155 від 31.03.2015р. „Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб бюджетних установ, релігійних організацій та інших споживачів (крім населення) МКП „Хмельницьктеплокомуненерго.

Враховуючи, що відповідач свої зобовязання за договором не виконує, позивач звернувся з позовом про стягнення заборгованості, 3% річних та пені.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності судом враховується:

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

З матеріалів справи вбачається, що 01.11.2013р. між МКП "Хмельницьктеплокомуненерго" (виконавець) та фізичною особою - підприємцем (споживач) укладено договір про надання послуг з теплопостачання за №3754/1482, згідно п. 1. якого виконавець зобовязується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та підігріву води, а споживач зобовязується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 193 ГК України та ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Невиконання зобовязання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає як порушення зобовязання.

Пунктом 7 договору передбачено, що розрахунок за спожиту теплову енергію проводиться в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів.

Згідно з п. п. 7.1, 7.2 договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата використаної теплової енергії здійснюється споживачем наступним чином: попередня оплата в розмірі 50% розрахункової місячної норми споживання теплової енергії до 15 числа поточного (розрахункового) місяця; остаточні розрахунки проводяться до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач надавав відповідачу послуги з теплопостачання, у звязку з чим щомісячно відповідачу виставлялись до оплати рахунки за спожиту теплову енергію згідно затверджених тарифів, зокрема, рахунки: №1482 від 04.12.2014р. на суму 2520,03 грн., №1482 від 14.01.2015р. на суму 3847,72 грн., №1482 від 06.02.2015р. на суму 3711,70 грн., №1482 від 06.03.2015р. на суму 3334,95 грн., №1482 від 03.04.2015р. на суму 3889,99 грн., №1482 від 07.05.2015р. на суму 1222,69 грн.

Враховуючи, що відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі здійснював оплату за спожиту теплову енергію, станом на 01.07.2015р. у фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за період з 01.12.2014р. по 01.07.2015р. утворилася заборгованість в розмірі 15507,05 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, наявним в матеріалах справи.

Доказів на підтвердження оплати відповідачем суми заборгованості в матеріали справи не подано. Крім того, судом враховується, що в судовому засіданні відповідач визнав наявність у нього заборгованості за надані послуги з теплопостачання.

Враховуючи зазначене, позовні вимоги про стягнення 15507,05 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань передбачено, що сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивачем заявлено до стягнення 3 % річних в розмірі 107,45 грн. за період з 10.01.2015р. по 01.07.2015р. Нарахування 3% річних здійснено по кожному періоду наявності заборгованості з урахуванням розміру боргу за вказаний період, тому заявлена сума 3% річних підлягає задоволенню.

Згідно п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. ч.1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною другою ст. 551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 11 договору передбачено, що за несвоєчасне внесення плати за спожиті послуги він сплачує виконавцю пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день просточення, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

Як слідує із розрахунку, позивачем нараховано пеню в розмірі подвійної облікової ставки по кожному періоду наявності заборгованості з урахуванням розміру боргу за вказаний період. Тому заявлена до стягнення пеня в розмірі 2072,85 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Отже, обовязок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Згідно положень статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги про стягнення 17687,35 грн., з яких: 15507,05 грн. - борг; 107,45 грн. - 3% річних; 2072,85 грн. пеня є обґрунтованими, підтверджені наявними у справі доказами, ґрунтуються на приписах чинного законодавства, тому підлягають задоволенню.

Згідно ст. 49 ГПК України витрати по оплаті судового збору при задоволенні позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 12, 32, 33, 44, 49, 82, 84, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" м. Хмельницький до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 Дмитровича Хмельницька область, Ярмолинецький район, с. Антонівці про стягнення 17687,35 грн., з яких: 15507,05 грн. - борг; 107,45 грн. - 3% річних; 2072,85 грн. пеня задовольнити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (Хмельницька область, Ярмолинецький район, с. Антонівці, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" (м. Хмельницький, вул. Пересипкіна, 5, ) 15507,05 грн. (пятнадцять тисяч пятсот сім гривень 05 коп.) боргу, 107,45 грн. (сто сім гривень 45 коп.) 3% річних, 2072,85 грн. (дві тисячі сімдесят дві гривні 85 коп.) пені, 1827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім грн. 00 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

Повне рішення складено 30.09.2015 р.

Суддя О.Є. Танасюк

Відповідно до ч. 5 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Згідно з ч. 1 ст. 93 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи

2 - позивачу - міське комунальне підприємство "Хмельницьктеплокомуненерго" ( 29000, м.Хмельницький, вул. Пересипкіна,5).

3 - відповідачу-фізична особа - підприємць ОСОБА_1 (32115, Хмельницька область, Ярмолинецький район, с. Антонівці).