КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2015 р. Справа№ 911/3058/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Мартюк А.І.

Тарасенко К.В.

секретар: Горбунова М.Є.

за участю представників:

позивача: Кирея О.В.;

відповідача: Мишакова Ю.А.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Банк "Київська Русь"

на ухвалу Господарського суду Київської області

від 25.08.2015р.

у справі №911/3058/15 (суддя Кошик А.Ю.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд"

про стягнення 21 089 907,33 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.08.2015р. у справі №911/3058/15 призначено судову експертизу документів фінансово-кредитних операцій за Кредитним договором №62297-20/13-1 від 12.07.2013р. та зупинено провадження у справі до закінчення експертних досліджень.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу про зупинення провадження у справі №911/3058/15 Господарського суду Київської області від 25.08.2015р. та ухвалити нову, якою передати справу на розгляд до місцевого господарського суду.

Вимоги та доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що при винесенні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було невірно застосовано норми процесуального права, зокрема, ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, що на думку позивача призвело до безпідставного зупинення провадження у справі. Позивач наголошував на тому,

- судом не вказано, з'ясування яких обставин, що мають значення для даної справи, потребує спеціальних знань та не визначено конкретних підстав для проведення експертизи і зупинення провадження у справі;

- заявляючи клопотання про призначення експертизи, відповідач не надав власного розрахунку заборгованості та не провів Акт звірки.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2015р. (головуючий суддя Зубець Л.П., судді: Мартюк А.І., Новіков М.М.) апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 21.09.2015р.

21.09.201р. через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначав про безпідставність доводів апеляційної скарги позивача та просив суд в задоволенні скарги відмовити.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 21.09.2015р. було змінено склад суду та передано справу для здійснення апеляційного провадження колегії суддів у складі головуючого судді: Зубець Л.П., суддів Мартюк А.І., Тарасенко К.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.09.2015р. апеляційну скаргу було прийнято до провадження колегії суддів у складі головуючого судді: Зубець Л.П., суддів Мартюк А.І., Тарасенко К.В. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 21.09.2015р.

В судовому засіданні 21.09.2015р. представник позивача підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просив суд скаргу задовольнити, скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 25.08.2015р. про зупинення провадження у справі №911/3058/15 та передати справу на розгляд до місцевого господарського суду.

В судовому засіданні 21.09.2015р. представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу, просив суд в задоволенні скарги відмовити та залишити оскаржуване ухвалу суду без змін як таку, що була винесена з всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм процесуального права.

В судовому засіданні 21.09.2015р. було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Публічне акціонерне товариство "Банк "Київська Русь" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" (далі - відповідач) заборгованості за кредитним договором №62297-20/13-1 від 12.07.2013р. у розмірі 21 089 907,33 грн. (з них: 18 346 662,00 грн. - основний борг за кредитом; 1 707 258,83 грн. - прострочена заборгованість за процентами за період з 01.03.2015р. по 12.07.2015р.; 149 597,49 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів, нарахована за період з 01.04.2015р. по 12.07.2015р.; 851 989,00 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, нарахована за період з 01.04.2015р. по 12.07.2015р.; 34 400,01 грн. - прострочена заборгованість за кредитом з урахуванням індексу інфляції за період з 01.05.2015р. по 30.06.2015р.).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.07.2015р. (том справи - 1, аркуш справи - 2) за вказаним позовом було порушено провадження у справі №911/3058/15 та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 04.08.2015р.

В процесі розгляду справи від відповідача надійшло клопотання про призначення у справі судової експертизи з метою встановлення правильності та документального підтвердження здійсненого позивачем розрахунку заборгованості, процентів і пені умовам укладеного між сторонами кредитного договору №62297-20/13-1 від 12.07.2013р. (том справи - 1, аркуші справи - 86-88).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.08.2015р. у справі №911/3058/15 призначено судову експертизу документів фінансово-кредитних операцій за кредитним договором №62297-20/13-1 від 12.07.2013р. та зупинено провадження у справі до закінчення експертних досліджень.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не погоджується з доводами позивача про відсутність підстав для призначення у справі судової експертизи, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом розгляду останньої є вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №62297-20/13-1 від 12.07.2013р. у розмірі 21 089 907,33 грн., в тому числі основний борг, борг за процентами, інфляційна складова заборгованості та пеня.

При цьому колегією суддів враховується, що в обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем строків повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом. Наявні у справі матеріали та пояснення свідчать про те, що протягом дії спірного кредитного договору змінювалася процентна ставка за користуванням кредиту, а кредитні кошти в межах кредитної лінії в період з липня 2013 року по січень 2014 року включно надавались відповідачу частинами. Відповідач стверджує, що частину своїх кредитних зобов'язань він виконував своєчасно, а частину з простроченням погоджених в кредитному договорі строків сплати.

Для повного і всебічного з'ясування обставин у даній справі необхідно дослідити виконання договірних зобов'язань як позивачем, так і відповідачем. Тобто, в даному конкретному випадку підлягають дослідженню докази про фактичне надання кредитних коштів та виконання кредитних зобов'язань, які мали місце протягом тривалого проміжку часу різними сумами. Вказані обставини також мають безпосереднє відношення для правильності встановлення періоду прострочення і визначення обґрунтованості розрахунку інфляційної складової заборгованості та пені. Відповідач не визнає наданий позивачем розрахунок пені і наголошує на помилках, допущених позивачем при нарахуванні санкцій. При цьому сторонами у своїх розрахунках визначено різний період нарахування санкцій та відповідно різна сума цих санкцій.

Колегією суддів не приймається до уваги посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що відповідач не надав власного розрахунку заборгованості та не склав Акт звірки, оскільки в заяві відповідача про призначення експертизи (том справи - 1, аркуші справи - 86-88) відповідач навів свої заперечення проти нарахування позивачем заборгованості та розрахунку відповідних санкцій, а також виклав власний розрахунок пені, наголосивши на тому, що ним не визнається визначений позивачем початок перебігу періоду прострочення саме з 01.04.2015р.

Тобто, у сторін різняться відомості щодо суми боргу, початку прострочення відповідача та суми і періоду нарахування санкцій.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Водночас і згідно з ч.1 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України експертиза призначається для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань. Із сукупності наведених норм матеріального і процесуального права вбачається, що неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи (аналогічна правова позиція наведена в п.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №4 від 23.03.2012р. «Про деякі питання практики призначення судової експертизи»).

Зважаючи на наявні в матеріалах справи пояснення та докази, характер спірних правовідносин, значну суму боргу, заявлену до стягнення, складність розрахунків, необхідність дослідження значного обсягу первинних фінансових документів та їх співставлення щодо відповідності умовам кредитного договору №62297-20/13-1 від 12.07.2013р. та нормативним документам банку, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про необхідність призначення у справі судової експертизи документів фінансово-кредитних операцій за вищезгаданим кредитним договором.

В п.1 ч.2 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у зв'язку з призначення господарським судом судової експертизи.

Таким чином, в даному конкретному випадку наявні всі правові підстави для зупинення провадження у справі №911/3058/15.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

З вищенаведеного слідує, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов'язки. Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами, в тому числі подавати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Відповідно до ст. ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів на спростування висновків місцевого господарського суду.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Враховуючи вищенаведені обставини в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала Господарського суду Київської області від 25.08.2015р. у справі №911/3058/15 прийнята з дотриманням норм процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Зважаючи на відмову в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на позивача (апелянта).

Керуючись ст. ст. 4-2, 4-3, 32-34, 43, 49, 79, 86, 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Банк "Київська Русь" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Київської області від 25.08.2015р. у справі №911/3058/15 - без змін.

2. Матеріали справи №911/3058/15 повернути до Господарського суду Київської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановленому законом порядку та строки.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді А.І. Мартюк

К.В. Тарасенко