РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2015 року Справа № 902/616/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Крейбух О.Г.

судді Демянчук Ю.Г. ,

судді Юрчук М.І.

при секретарі Михальчук В.К.

за участю представників:

позивача - Андраш А.О.;

відповідача - Земляна І.О., Кушнаренко Н.І., Бєліков В.О.;

третьої особи - ОСОБА_5;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_6 на рішення господарського суду Вінницької області від 04.06.15 р. у справі № 902/616/15

за позовом Компанія "Nemiroff Holding Limited"

до Дочірнє підприємство "Українська Горілчана Компанія "Nemiroff"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_6

про визнання наказу незаконним та його скасування

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2015 року Компанія "Nemiroff Holdings Limited" звернулась до господарського суду Вінницької області з позовом до Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" про визнання незаконним та скасування наказу Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" від 03.03.2014 року № 159-НК про переведення ОСОБА_6 з посади директора юридичного департаменту дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" на посаду заступника генерального директора дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" /т.1, а.с. 2-6/.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 30.04.2015 року у справі № 902/616/15 залучено ОСОБА_6 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача з власної ініціативи суду /т.1, а.с. 1/.

Рішенням господарського суду Вінницької області від 04.06.2015 року у справі № 902/616/15 (суддя Стефанів Т.В.) позов Компанії "Nemiroff Holding Limited" до дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" за участі третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_6 про визнання наказу незаконним та його скасування задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" "Про переведення" № 159-НК від 03.03.2014 року.

Стягнуто з ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" на користь Компанії Nemiroff Holding Limited" 1218,00 гривень судового збору /т.2, а.с. 4-7/.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_6 звернулась до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Вінницької області від 04.06.2015 року у справі № 902/616/15 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги (з урахуванням додаткових пояснень від 07.08.2015 року), скаржник вказує наступне:

- оспорюваний позивачем наказ ніяким чином не може впливати на його права та обов'язки, оскільки він винесений не ним, не стосується корпоративних правовідносин власника та підприємства, а може розглядатися лише як трудовий спір за участю господарського товариства та не може розглядатися в площині підвідомчості господарському суду;

- згідно п. А наказу окружного суду Нікосії (республіка Кіпр) від 13.12.2013 року у справі № 2485/2013, позивачу по справі було заборонено вчиняти будь-які дії чи вимагати їх виконання від своїх дочірніх підприємств, в т.ч. і від відповідача по справі і щодо виконання рішення позивача від 03.08.2011 року за № 03-08-2011 року, яке фактично лягло в основу прийняття оскаржуваного рішення. Проте жодної оцінки вказаному наказу, існування якого визнається позивачем та відповідачем по справі, судом надано не було;

- досліджувані у судовому засіданні наказ про переведення № 159-НК від 03.03.2014 року та наказ про затвердження штатного розпису по підприємству від 03.02.2014 року № 049-НО та штатний розпис підписані однією і тією ж особою - ОСОБА_7, однак підписи під цими документами абсолютно різняться.

Таким чином, на думку скаржника, правові підстави для задоволення позову відсутні; просить скасувати рішення господарського суду Вінницької області від 04.06.2015 року у справі № 902/616/15 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю /т.2, а.с. 19-24, 103-104/.

Позивач та відповідач в письмових поясненнях на апеляційну скаргу від 27.07.2015 року заперечили проти доводів та вимог скарги, вказавши, що господарський суд Вінницької області при винесенні рішення правомірно застосував норми матеріального та процесуального права, повністю з'ясував обставини справи та дослідив докази у справі, постановив законне та обґрунтоване рішення, а тому просять оскаржуване рішення залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити /т.2, а.с. 91-98, 79-87/.

07.08.2015 року третьою особою подано клопотання про припинення провадження у справі у зв'язку з тим, що спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

В судовому засіданні 25.08.2015 року, третьою особою повторно подано клопотання про припинення провадження у даній справі.

Вказані клопотання відхилені судом, з огляду на таке.

Предметом розгляду у даній справі є відповідність вимогам чинного законодавства України та положенням статуту відповідача прийнятого генеральним директором товариства відповідача наказу ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" від 03.03.2014 року № 159-НК про переведення ОСОБА_6 з посади директора юридичного департаменту ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" на посаду заступника генерального директора ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff".

Підвідомчість (підсудність) справ загальним і господарським судам визначається законодавством. У разі відсутності прямої вказівки у законі застосовується принцип розмежування підвідомчості (підсудності) за суб'єктним складом. Зокрема, на підставі ст.1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарським судам підвідомчі спори щодо захисту порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів підприємств, установ, організацій, інших юридичних осіб (у тому числі іноземних), громадян, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи. При цьому справи, що виникають з корпоративних відносин, на підставі п.4 ч.1 ст.12 ГПК підвідомчі (підсудні) господарським судам незалежно від того, які особи - юридичні чи фізичні - є учасниками корпоративних відносин, з яких виник спір. Тому, якщо стороною у справі є фізична особа, вирішального значення при розмежуванні юрисдикцій набуває питання, чи є ця справа такою, що виникає з корпоративних відносин.

Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав (част. 3 ст. 167 ГК України).

Корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами (част. 1 ст. 167 ГК України).

За змістом п.3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» № 10 від 24.10.2011 року, справи, що виникають з корпоративних відносин, - це справи зі спорів між юридичними особами та їх учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасниками, які вибули, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи. Предметом відповідних позовів можуть бути вимоги про визнання недійсними: актів органів управління юридичної особи; її установчих документів; правочинів, укладених юридичною особою, якщо позивач обґрунтує свої вимоги порушенням його корпоративних прав або інтересів, тощо. Виняток становлять трудові спори за участю юридичної особи.

Відповідно до ст.3 Кодексу законів про працю України, до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами; тобто трудові спори це врегулювання розбіжностей, що виникають між працівником і роботодавцем (власником або уповноваженим ним органом) з питань застосування законодавчих та інших нормативних актів про працю, або між колективом працівників та роботодавцем про зміну умов праці, укладення чи виконання колективного договору, угод, умов трудового договору (контракту) та інші.

Пунктом 1.12 рекомендацій Вищого господарського суду України від 28.12.2007 року № 04-5/14 "Про практику застосування законодавства у розгляді справ, що виникають з корпоративних відносин" визначено, що для розмежування трудових та корпоративних спорів у справах, пов'язаних з рішеннями про обрання або звільнення, відкликання керівників та інших посадових осіб товариства, господарським судам слід враховувати підстави подання позову. Трудовим є спір, пов'язаний із застосуванням норм Кодексу законів про працю України та з порушенням права позивача на працю; підставою ж виникнення корпоративного спору є порушення або оспорювання корпоративних прав учасників (акціонерів) господарських товариств, норм ЦК України, ГК України, Закону України "Про господарські товариства", вимог установчих документів господарських товариств.

Відповідно до п.5.5.1 Статуту ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff", затвердженого рішенням № 27-06-2011 Компанії "Nemiroff Holdings Limited" від 27.06.2011 року (надалі - Статут), виконавчим органом підприємства є Генеральний директор.

Виконавчий орган відповідно до чинного законодавства України здійснює поточне керівництво діяльністю підприємства і несе персональну відповідальність за виконання покладених на підприємство завдань, вирішує всі питання діяльності підприємства, крім тих, які віднесено до компетенції власника підприємства (п. 5.5.2. Статуту).

Враховуючи суб'єктний склад сторін даного спору та підстави його виникнення, даний спір між засновником підприємства та його дочірнім підприємством з приводу відносин управління та визнання недійсним (незаконним) акту органу управління - наказу ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" від 03.03.2014 року № 159-НК про переведення ОСОБА_6 з посади директора юридичного департаменту ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" на посаду заступника генерального директора ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" є саме корпоративним спором в силу наведеного вище визначення корпоративних прав та спорів, а не трудовим спором, як помилково вважає скаржник, оскільки в даному спорі не вирішуються розбіжності, що виникли між працівником та роботодавцем.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду від 16.11.2011 року у справі № 5023/3009/11 та в постанові Вищого господарського суду від 26.12.2011 року у справі № К39/220-10(К7/70-10) /т.3, а.с. 58-61, 62-65/.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про підвідомчість даного спору господарським судам України; клопотання третьої особи про припинення провадження у справі на підставі п.1 ст.80 ГПК України до задоволення не підлягає.

24.09.2015 року на електронну адресу суду надійшло клопотання ОСОБА_8 про допуск останнього до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

В обґрунтування вказаної заяви, зазначає, що рішення суду у справі № 902/616/15 матиме безпосередній вплив на права та обов'язки ОСОБА_8, оскільки визнання незаконним наказу про призначення ОСОБА_6 заступником генерального директора ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" може ставити під сумнів його звільнення та слугувати підставою для перегляду вже ухвалених на користь ОСОБА_8 судових рішень за нововиявленими обставинами, оскільки на підставі ухвали господарського суду Вінницької області від 22.12.2014 року, ДП "УГК "Nemiroff" проведено з ОСОБА_8 повний розрахунок /т.3, а.с. 100-101/.

Аналогічні за змістом заяви подані наступними громадянами:

- ОСОБА_9 /т.3, а.с. 113-115/;

- ОСОБА_10 /т.3, а.с. 127-130/;

- ОСОБА_11 /т.3, а.с. 141-143/;

- ОСОБА_12 /т.3, а.с. 155-157/;

- ОСОБА_13 /т.3, а.с. 169-171/;

- ОСОБА_14 /т.3, а.с. 183-184/;

- ОСОБА_15 /т.3, а.с. 196-198/;

- ОСОБА_16 /т.3, а.с. 210-212/;

- ОСОБА_17 /т.3, а.с. 224-226/.

В обґрунтування поданих клопотань, заявниками долучено до матеріалів справи ухвалу господарського суду Вінницької області від 22.12.2014 року по справі № 902/798/14 якою задоволено заяву ОСОБА_8 про включення до складу кредиторів ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" з сумою грошових вимог в розмірі 130 052,13 грн. /т.3, а.с. 102-103/.

Окрім того, до кожної заяви долучено відповідний наказ «Про звільнення працівника» за підписом заступника генерального директора ДП "УГК "Nemiroff" ОСОБА_6, які видано «на підставі поданої працівником заяви про звільнення з ДП "УГК "Nemiroff" за власним бажанням».

28.09.2015 року в судовому засіданні представники позивача та відповідача заперечили проти задоволення вказаних клопотань та залучення звільнених працівників до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача. При цьому, зазначили, що вказані дії спрямовані на затягування розгляду справи.

28.09.2015 року в судовому засіданні представник третьої особи ОСОБА_6 підтримав клопотання та просив залучити звільнених працівників до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Колегія суддів відхиляє вказане клопотання з огляду на таке.

ГПК передбачає можливість участі в судовому процесі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на предмет спору, якщо рішення господарського суду зі спору може вплинути на права та обов'язки цієї особи щодо однієї із сторін (стаття 27 ГПК). Така третя особа виступає в процесі на стороні позивача або відповідача - у залежності від того, з ким із них у неї існують (або існували) певні правові відносини.

Питання про допущення або залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі вирішується ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду (із зазначенням про це в ухвалі про порушення провадження у справі) або під час розгляду справи, але до прийняття господарським судом рішення, з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес у даній справі.

Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому.

Ухвали про залучення до участі у справі третіх осіб або їх вступ у справу оскарженню в апеляційному та у касаційному порядку не підлягають.

Процесуальний закон не обмежує можливості допущення особи до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на підставі її заяви про вступ у справу в процесі повторного розгляду останньої в апеляційному порядку, а також залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі за клопотанням сторони, прокурора або з ініціативи апеляційного господарського суду; відповідні дії можуть мати місце до прийняття апеляційною інстанцією судового рішення зі справи (п.1.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 року № 18).

Колегія суддів відхиляє заяву ОСОБА_8про залучення його до участі у справі в якості третьої особи /т.3, а.с.99-110/, поскільки ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" проведено повний розрахунок з ОСОБА_8 на підставі ухвали господарського суду Вінницької області від 22.12.2014р. у справі № 902/798/14, якою останнього визнано кредитором у справі про банкрутство ДП "УГК "Nemiroff" із сумою вимог 130052,13 грн. Даний факт підтверджується заявою ОСОБА_8 від 23.09.2015р. Натомість ст.239 КЗпП України, обмежує поворот виконання рішень у разі скасування виконаних судових рішень про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, лише випадком, коли скасоване рішення грунтувалося на повідомлених позивачем неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах.

Відповідно до част.1-2 ст.235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Накази «Про звільнення» за підписом заступника генерального директора ДП "УГК "Nemiroff" ОСОБА_6 були видані 29.04.2014 року, працівники, яких звільнили, були ознайомлені з відповідним наказом 30.04.2014 року.

Матеріали справи не містять доказів звернення звільнених працівників з позовами до суду про визнання вказаних наказів про звільнення недійсними.

Тобто, у разі визнання недійсним оспорюваного наказу від 03.03.2014 року № 159-НК про переведення ОСОБА_6 з посади директора юридичного департаменту ДП "УГК "Nemiroff" на посаду заступника генерального директора ДП "УГК" не тягне за собою наслідків у вигляді автоматичного скасування чи визнання недійсними наказів про звільнення відповідних працівників за період здійснення ОСОБА_6 повноважень заступника генерального директора.

З огляду на те, що характер прав та обов'язків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 та ОСОБА_17 з прийняттям судового рішення у даній справі № 902/616/15 не зміниться, останніх не буде наділено новими правами та на них не буде покладено нових обов'язків, а також те, що заявники не є сторонами у спірних правовідносинах, тому відсутні підстави для залучення їх до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у разі незгоди із наказами про звільнення, останні не позбавлені права звернутися до суду за захистом порушених, на їх думку, прав та інтересів.

За наведеного, у задоволенні клопотань ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 та ОСОБА_17 про допуск останніх до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача слід відмовити.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 03.07.2015 року апеляційну скаргу прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Савченко Г.І., суддя Юрчук М.І. та призначено до розгляду на 07.08.2015 року (з урахуванням ухвали про виправлення описки) /т.2, а.с.18, 60-61/.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 07.08.2015 року розгляд справи відкладено на 25.08.2015 року в зв'язку з необхідністю витребування нових доказів /т.2, а.с. 138-140/.

Розпорядженням в.о. голови суду від 18.08.2015 року внесено зміни до складу колегії суддів, окрім заміни головуючого судді, у зв'язку із перебуванням у відпустці судді Савченко Г.І. та відповідно до затверджених складів колегій; визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Демянчук Ю.Г., суддя Юрчук М.І. /т.2, а.с. 192/.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 25.08.2015 року оголошено перерву в судовому засіданні до 09.09.2015 року /т.3, а.с. 36-37/.

Розпорядженням в.о. голови суду від 09.09.2015 року внесено зміни до складу колегії суддів, окрім заміни головуючого судді, у зв'язку із перебуванням у відпустці судді Демянчука Ю.Г. та відповідно до затверджених складів колегій; визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Саврій В.А., суддя Юрчук М.І. /т.2, а.с. 67/.

В судовому засіданні 09.09.2015 року оголошено перерву до 28.09.2015 року /т.2, а.с. 74-76/.

Розпорядженням голови суду від 28.09.2015 року внесено зміни до складу колегії суддів, окрім заміни головуючого судді, в зв'язку із перебуванням у відпустці судді Саврія В.А. та відповідно до п.6.3 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Рівненському апеляційному господарському суді; визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Демянчук Ю.Г., суддя Юрчук М.І. /т.3, а.с. 236/.

28.09.2015 року в судовому засіданні третя особа та сторони повністю підтримали вимоги і доводи, викладені в апеляційній скарзі та у відзивах на неї відповідно.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, станом на 10.04.2015 року, керівником та підписантом ДП "УГК "Nemiroff" є ОСОБА_18 /т.1, а.с. 25/.

Згідно п.1.3 Статуту ДП "УГК "Nemiroff", власником підприємства є Компанія "Nemiroff Holdings Limited", зареєстрована у відповідності до законодавства республіки Кіпр. Власник володіє 100 % статутного фонду підприємства.

Відповідно до п.5.1 Статуту, органами управління підприємства є:

Вищий орган управління - власник підприємства,

виконавчий орган - Генеральний директор.

Власник має право брати участь в управлінні підприємством шляхом прийняття рішень з найбільш важливих питань діяльності підприємства відповідно до процедури прийняття рішень (п.5.3.1 Статуту).

Підприємство здійснює господарську діяльність від свого імені в інтересах власника на засадах повного госпрозрахунку (п.9.4 Статуту).

Відповідно до п.5.6.13 Статуту, рішення власника є обов'язковими для виконавчого органу.

03.08.2011 року Компанією "Nemiroff Holdings Limited" прийнято рішення № 03-08-2011, відповідно до ст.4 якого запроваджено для ДП "УГК "Nemiroff" обмеження щодо спільної роботи осіб, які є родичами чи свояками генерального директора, та які у зв'язку з виконанням трудових обов'язків підпорядковані або підконтрольні Генеральному директору або/та один одному.

Зобов'язано Генерального директора звільнити та не приймати на роботу наступних осіб, які є родичами чи свояками Генерального директора ОСОБА_7, а саме:

ОСОБА_19;

ОСОБА_20;

ОСОБА_21;

ОСОБА_14;

ОСОБА_6;

ОСОБА_22 /т.1, а.с. 59-61/.

Рішення Компанії "Nemiroff Holdings Limited" від 03.08.2011 року № 03-08-2011 опубліковано в газеті "Урядовий кур'єр" за №№ 155 (4553) від 26.08.2011 року, № 157 (4555) від 30.08.2011 року, № 159 (4557) від 01.09.2011 року /а.с.64- 69/.

Водночас, згідно п. А наказу окружного суду Нікосії (республіка Кіпр) від 13.12.2013 року у справі № 2485/2013, даний суд цим постановляє, перешкоджає і забороняє відповідачам та/або їх службовцям та/або їх представникам (тобто позивачу у даній справі № 902/616/15) виконувати будь-які дії та/або кроки щодо застосування та/або виконання рішення № 29-06-2011 від 29.06.2011 року дочірньої компанії відповідача 5, відомої як Торговий дім Nemiroff, рішення № 20-10-2011 від 20.10.2011 року дочірньої компанії відповідачів 5, відомої як УГК Nemiroff і рішень відповідачів 5 № (а) 13-07-2011, 13-07-2011-А, обидва від 13.07.2011 року і (б) 03-08-2011 і 03-08-2011-А, обидва від 03.08.2011 року і будь-яких інших рішень, прийнятих після 24.06.2011 року відповідачами 5 та/або будь-якими їх дочірніми компаніями, які описуються в супровідній заяві під присягою пана ОСОБА_14 з України, датованій сьогодні, пов'язаній зі зміною структури та складу їх Рад директорів та/або Наказу, що призупиняє застосування і/або виконання цих рішень до судового розгляду та/або завершення позову шляхом виклику та/або прийняття рішення в Міжнародному арбітражі, що ведеться між 1. Lucan Invest Limited і 2. Duview Holdings Inc, позивачами, та 1. Afaith Investments Limited, 2. Vinson Holdings Limited, 3. Alverstone Trade & Invest Limited I 4. Nemiroff Vodka Limited, відповідачами, та повного і остаточного завершення українських невирішених процесів і особливо в останній інстанції в Україні стосовно вищезазначених рішень № 29-06-2011 від 29.06.2011 року, № 20-10-2011 від 20.10.2011 року, № (а) 13-07-2011, 13-07-2011-А, обидва від 13.07.2011 року і (б) 03-08-2011 і 03-08-2011-А, обидва від 03.08.2011 року /т.1, а.с.135-139/.

Колегія суддів апеляційної інстанції не бере до уваги зазначений наказ окружного суду Нікосії (республіка Кіпр) від 13.12.2013 року у справі № 2485/2013, з огляду на те, що останній стосується виключно зміни структури та складу Рад директорів ДП "УГК "Nemiroff" та, відповідно, не поширює свою дію на рішення № 03-08-2011 в частині запроваджених обмежень щодо спільної роботи осіб, які є родичами чи свояками генерального директора, та які у зв'язку з виконанням трудових обов'язків підпорядковані або підконтрольні Генеральному директору або/та один одному.

Окрім того, наказ окружного суду Нікосії (республіка Кіпр) від 13.12.2013 року у справі № 2485/2013 не визнаний та не приведений до виконання на території України.

Визнання та приведення до виконання рішень іноземних судів регулюється Конвенцією про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10.07.1958 року (надалі - Нью-Йоркська конвенція), в якій Україна бере участь з 08.01.1961 року, основоположним принципом визначено, що держава, яка її підписала, зобов'язана визнавати іноземні арбітражні рішення обов'язковими та виконувати їх.

Нью-Йоркська конвенція, презюмуючи обов'язковість арбітражного рішення, передбачає вичерпний, що не підлягає розширеному тлумаченню, перелік підстав, за яких компетентний суд може відмовити у визнанні та виконанні арбітражного рішення.

Цей перелік міститься в ст.V Нью-Йоркської конвенції, а також в ч.2 ст.396 ЦПК України. Оскільки обов'язковість та виконуваність арбітражного рішення презюмується міжнародним та національним законодавством, тягар доведення наявності таких підстав покладається на сторону, яка заперечує проти визнання та виконання арбітражного рішення (п.1 ст.V Нью-Йоркської конвенції).

Водночас, відповідно до ст.ІV Нью-Йоркської конвенції, для отримання зазначеного у попередній статті визнання та приведення до виконання, сторона, яка подає запит на визнання та приведення його до виконання, при подачі такого прохання подає:

а) належним чином завірене оригінальне арбітражне рішення чи належним чином завірену копію такого рішення;

б) оригінал угоди, яка згадується в ст. ІІ чи належним чином завірену копію такої угоди.

Згідно п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» від 24.12.1999 року № 12, суди повинні з'ясовувати наявність міжнародних договорів про взаємне надання правової допомоги між Україною і державою, про визнання й виконання рішення суду чи арбітражу якої надійшло клопотання. У даний час є чинними, зокрема, такі міжнародні договори з цього питання, які уклала Україна або до яких вона приєдналась, в даному випадку - Договір між СРСР та Республікою Кіпр про правову допомогу в цивільних та кримінальних справах від 19 січня 1984 р.

При вирішенні питання про прийняття до розгляду клопотання про визнання й виконання рішення іноземного суду (арбітражу) судам відповідно до вимог ст. 137 ЦПК необхідно перевіряти, чи відповідають їх форма та зміст і додані до них документи вимогам певного міжнародного договору та Указу. Таке клопотання повинно мати письмову форму і містити:

а) найменування стягувача, а також його представника (якщо клопотання подається останнім), вказівку про місце їх проживання, а якщо стягувач є юридичною особою, - про її місцезнаходження;

б) найменування боржника і вказівку про місце його проживання, а якщо він є юридичною особою, - про її місцезнаходження (місцезнаходження майна боржника на території України, якщо місцем його проживання чи перебування не є Україна);

в) прохання стягувача про дозвіл на примусове виконання, а в тому разі, коли раніше рішення вже виконувалось, - вказівку на те, в якій частині або з якого часу потрібне його виконання.

До клопотання мають бути додані всі документи, передбачені відповідним міжнародним договором, зокрема:

- рішення іноземного суду або його засвідчена копія та офіційний документ про те, що рішення набрало законної сили і підлягає виконанню, або про те, що воно підлягає виконанню до набрання законної сили (якщо цього не видно з самого рішення), а також належно засвідчені оригінал арбітражного рішення або його копія, а якщо цього вимагає відповідний міжнародний договір, - і офіційний документ про те, що воно набрало законної сили;

- документ, із якого видно, що сторона, проти якої постановлено рішення і яка не брала участі у процесі, була в належному порядку і своєчасно викликана в суд, а в разі її процесуальної недієздатності була належним чином представлена (мала уповноваженого представника). Виклик у судове засідання може підтверджуватись оригіналом або засвідченою копією документа, за допомогою якого мав здійснюватися виклик згідно з міжнародним договором або законодавством держави, де розглядалася справа (п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» від 24.12.1999 року № 12).

Згідно з Нью-йоркською Конвенцією до клопотання про визнання й виконання іноземних арбітражних рішень повинні бути додані належно засвідчені оригінал чи копія письмової угоди, за якою сторони зобов'язались передавати в арбітраж усі або які-небудь спори, що виникали чи можуть виникнути між ними у зв'язку з певним договором або іншими правовідносинами, об'єкт яких може бути предметом арбітражного розгляду (термін "письмова угода" включає арбітражне застереження в договорі чи арбітражну угоду, що підписана сторонами або міститься в листах чи телеграмах, якими вони обмінялися). Якщо арбітражне рішення або зазначена угода викладені не офіційною мовою тієї держави, в якій запитуються визнання й виконання цього рішення, подається також переклад названих документів мовою даної держави. Переклад засвідчується офіційним чи присяжним перекладачем або дипломатичною чи консульською установою.

Водночас, під визнанням рішення іноземного суду слід розуміти поширення законної сили рішення іноземного суду на територію України, а під виконанням - застосування засобів примусового виконання рішення іноземного суду в Україні

Таким чином, оскільки жодною із сторін не приведено наказ окружного суду Нікосії (республіка Кіпр) від 13.12.2013 року у справі № 2485/2013 до виконання на території України, а саме не дотримано процедуру звернення із відповідним клопотанням, правові підстави для врахуванням його судом при перегляді оскаржуваного рішення - відсутні.

Згідно штатного розпису ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" на 2014 рік, затвердженого генеральним директором ДП "УГК "Nemiroff" ОСОБА_7 наказом по підприємству від 03.02.2014 року № 049-НО, на ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" передбачена одна штатна одиниця посади заступника генерального директора з посадовим окладом в розмірі 25 266,00 грн. /т.1, а.с. 70-72/.

Одночасно, як вбачається з матеріалів справи, 23.08.2007 року наказом адміністративного директора ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" № 960-НК прийнято на роботу за сумісництвом з 23.08.2007 року ОСОБА_6 на посаду директора юридичного департаменту з посадовим окладом згідно штатного розпису /т.1, а.с.73/.

03.03.2014 року наказом генерального директора ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" ОСОБА_7 № 159-НК без погодження з власником - Компанією "Nemiroff Holdings Limited", переведено з 03.03.2014 року ОСОБА_6, директора юридичного департаменту, на посаду заступника генерального директора ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" з посадовим окладом згідно штатного розпису /т.1, а.с. 74/.

Згідно довідки ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" від 06.02.2015 року № 68-30/029, на посаді заступника генерального директора ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" з 01.02.2005 року працювала ОСОБА_23 /т.1, а.с. 75/.

07.08.2015 року в судовому засіданні представник третьої особи зазначив, що трудова книжка ОСОБА_6 зберігається в ДП "Українська Горілчана Компанія "Nemiroff", оскільки остання згідно наказу № 159-НК від 03.03.2014 року була прийнята на роботу на посаду заступника генерального директора підприємства на постійній основі /протокол судового засідання від 07.08.2015р., т.2, а.с.136-137/.

Натомість представники позивача та відповідача в судовому засіданні 07.08.2015 року вказали, що трудова книжка ОСОБА_6 ніколи не зберігалась у відділі кадрів ДП "Українська Горілчана Компанія "Nemiroff", оскільки остання є доцентом кафедри цивільного права Національного університету ім.Т.Г.Шевченка, а тому трудова книжка зберігається у відділі кадрів університету.

Відповідачем, на виконання вимог ухвали суду від 07.08.2015 року, долучено до матеріалів справи витяг з Журналу обліку трудових книжок і вкладишів до них постійних працівників ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" та витяг з алфавітного журналу обліку трудових книжок, в яких запис про ОСОБА_6 відсутній /т.2, а.с.151-154, 155-177/.

14.09.2015 року, на виконання вимог ухвал суду від 07.08.2015 року та від 09.09.2015 року, Київським національним університетом ім.Т.Г.Шевченка листом від 11.09.2015 року № 08/78 повідомлено, що ОСОБА_6 перебувала у трудових відносинах із Київським національним університетом ім.Т.Г.Шевченка в період з 18.12.2000 року по 30.06.2001 року та з 01.09.2001 року по 30.06.2014 року. Трудову книжку забрала. На підтвердження наданої інформації, університетом надано копію Книги руху трудових книжок при прийнятті на роботу та звільненні /т.3, а.с.78-83/.

Таким чином, на думку позивача, порушення наказом ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" № 159-НК від 03.03.2014 року «Про переведення» положень п.4 рішення Компанії "Nemiroff Holdings Limited" від 03.08.2011 року № 03-08-2011 про обмеження щодо спільної роботи осіб, які є родичами чи свояками генерального директора, та які у зв'язку з виконанням трудових обов'язків підпорядковані або підконтрольні Генеральному директору або/та один одному, слугувало підставою для звернення Компанії "Nemiroff Holdings Limited" з позовом до суду про визнання незаконним та скасування наказу ДП "УГК "Nemiroff" «Про переведення» № 159-НК від 03.03.2014 року.

При прийнятті рішення, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до част.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно част.1 ст.20 ГК України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів.

Відповідно до ст.1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до част.1, 3 ст.62 ГК України, підприємство - самостійний суб'єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб'єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.

Підприємство, якщо законом не встановлено інше, діє на основі статуту або модельного статуту. Підприємства незалежно від форми власності, організаційно-правової форми, а також установчих документів, на основі яких вони створені та діють, мають рівні права та обов'язки.

Відповідно до част.1, 3 ст.63 ГК України, залежно від форм власності, передбачених законом, в Україні можуть діяти підприємства таких видів:

приватне підприємство, що діє на основі приватної власності громадян чи суб'єкта господарювання (юридичної особи);

підприємство, що діє на основі колективної власності (підприємство колективної власності);

комунальне підприємство, що діє на основі комунальної власності територіальної громади;

державне підприємство, що діє на основі державної власності;

підприємство, засноване на змішаній формі власності (на базі об'єднання майна різних форм власності);

спільне комунальне підприємство, що діє на договірних засадах спільного фінансування (утримання) відповідними територіальними громадами - суб'єктами співробітництва.

В Україні можуть діяти також інші види підприємств, передбачені законом.

Залежно від способу утворення (заснування) та формування статутного капіталу в Україні діють підприємства унітарні та корпоративні.

Згідно част.1-2 ст.65 ГК України, управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу.

Власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів.

Згідно п.1.3. Статуту ДП "УГК "Nemiroff", власником підприємства є Компанія "Nemiroff Holdings Limited", зареєстрована у відповідності до законодавства республіки Кіпр.

Відповідно до п.5.1 Статуту, органами управління підприємства є: Вищий орган управління - власник підприємства, виконавчий орган - Генеральний директор.

Власник має право брати участь в управлінні підприємством шляхом прийняття рішень з найбільш важливих питань діяльності підприємства відповідно до процедури прийняття рішень (п.5.3.1 Статуту).

Генеральний директор забезпечує виконання рішень власника, зобов'язань перед бюджетом і контрагентами по договорах 9п.5.6.5.8 Статуту).

Згідно п.5.8.2 Статуту, в обов`язки генерального директора підприємства входить забезпечення діяльності підприємства у суворій відповідності до вимог чинного законодавства України, статуту та внутрішніх документів підприємства, а також відповідно до політики, що проводиться власником.

Відповідно до ст.92 ЦК України, орган чи особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

За наведеного, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що оспорюваний наказ, виданий виконавчим органом управління - генеральним директором ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" ОСОБА_7, порушує п.4 рішення власника ДП "УГК "Nemiroff"від 03.08.2011 року № 03-08-2011 року - компанії "Nemiroff Holdings Limited" щодо запровадженого обмеження спільної роботи осіб, які є родичами чи свояками генерального директора, та які у зв'язку з виконанням трудових обов'язків підпорядковані або підконтрольні генеральному директору або/та один одному, а також пункту 5 вищевказаного рішення, яким зобов'язано звільнити та не приймати ряд осіб, які є родичами чи свояками генерального директора, в т.ч. ОСОБА_6, яка є донькою генерального директора ОСОБА_7, чим, у свою чергу, порушує права позивача як власника (засновника) відповідача, на управління.

Відповідно до ст.78 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Відповідно до ст.ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона належними і допустимими доказами повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, колегія суддів вважає посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору. Скаржник, в порушення вимог ст.ст.33,34 ГПК України, не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Вінницької області від 04.06.2015р. у даній справі ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст.99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Вінницької області від 04.06.15 р. у справі № 902/616/15 залишити без змін, апеляційну скаргу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_6 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу № 902/616/15 повернути господарському суду Вінницької області.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Демянчук Ю.Г.

Суддя Юрчук М.І.