ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2015 року Справа № 915/1223/15

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1 дов. № 390 від 20.04.2015

за участю представника відповідача ОСОБА_2 дов. № 01-02/212 від 18.12.2014,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу,

За позовом: Державного підприємства Одеська залізниця, 65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19

До відповідача: Публічного акціонерного товариства Судноплавна компанія Укррічфлот в особі філії Миколаївський річковий порт, 54058, м. Миколаїв, вул. Проектна, 1

про: стягнення 266 725,92 грн.

встановив:

Державне підприємство Одеська залізниця звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою в якій просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства Судноплавна компанія Укррічфлот в особі філії Миколаївський річковий порт заборгованості в сумі 266 725,92 грн. за користування вагонами які були затримані по станції призначення Миколаїв Вантажний у січні лютому 2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 24.08.2012 між Одеською залізницею та ПрАТ «Київ Дніпровське МППЗТ» було укладено Договір про експлуатацію залізничної підїзної колії. Відповідно до зазначеного Договору вагони подаються Публічному акціонерному товариству Судноплавна компанія Укррічфлот в особі філії Миколаївський річковий порт. В січні 2015 року вагони з металом Публічного акціонерного товариства Судноплавна компанія Укррічфлот простояли на станції Миколаїв Вантажний Херсонської дирекції залізничних перевезень Одеської залізниці через неприйняття вантажу відповідачем. По станції призначення Миколаїв Вантажний були складені акти загальної форми про затримку вагонів на станційних путях станції Миколаїв Вантажний Одеської залізниці з вини відповідача, які представник відповідача підписувати відмовився (а.с. 42 66). Працівниками станції Миколаїв Вантажний були складені відомості плати за користування вагонами № 13019009 по якій нараховано 25 357,10 грн, № 110010025 по якій нараховано 16 841,50 грн, № 13019007 по якій нараховано 4 448,40 грн., № 29019050 по якій нараховано 16 978,60 грн., № 29019055 по якій нараховано 29 722,20 грн., № 16019019 по якій нараховано 18 616,80 грн., № 29019053 по якій нараховано 5 878,66 грн., № 30019056 по якій нараховано 9 969,40 грн., № 28019051 по якій нараховано 28 466,10 грн., № 30019057 по якій нараховано 27 275,00 грн., № 30019047 по якій нараховано 31 670,40 грн., № 21010071 по якій нараховано 28 926,90 грн., № 22010082 по якій нараховано 3 214,10 грн., № 03020123 по якій нараховано 36 747,30 грн., № 04020125 по якій нараховано 3 062,30 грн. Відповідачем частину заборгованості в розмірі 64 903,16 грн. сплачено. Несплаченою відповідачем залишається сума разом з ПДВ 266 725,92 грн., яку просить стягнути позивач з відповідача .

Відповідач у наданому відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях проти позовних вимог заперечує в повному обсязі. Вказує, що протягом січня лютого 2015 року на адресу філії «Миколаївський річковий порт» АСК «Укррічфлот» надходили вагони з вантажем, які були затримані на станції Миколаїв Вантажний. Протягом січня лютого 2015 року станцією Миколаїв Вантажний створювалася штучна ситуація із затримкою вагонів на станції. Заборгованість по сплаті боргу за зберігання вагонів у січні, лютому 2015 року була сформована позивачем при не врахуванні власної вини у спричиненні плутанини з поданням під розвантаження вагонів, що прибули пізніше та форс мажорних обставин. (а.с.111 113). Відповідач зазначає, що зобовязання з оплати послуг за користування вагонами, відносно яких позивачем подано позовну заяву щодо стягнення заборгованості, було виконано відповідачем згідно відомостей № 07039144, № 07039145, № 07039142, № 07039141, № 06039134, № 07039137, № 07039143, № 07039140 ,№ 07039138, № 06039133, № 06039131, № 07039139, № 07039136, № 20029106, № 16039150 на загальну суму 61 509,62 грн.

У відповідності до вимог ст. 77 ГПК України у судових засіданнях 02.09.2015, 24.09.2015 оголошувалась перерва.

При прийнятті рішення судом взято до уваги наступне.

01.03.2012 між позивачем та відповідачем було укладено Договір № 1401316 про організацію перевезень і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуг (далі Договір), відповідно до п. 1.1 якого предметом цього договору є надання залізницею вантажовласнику послуг, повязаних з перевезенням вантажів, та проведення розрахунків за ці послуги.

Згідно п. 5.1 Договору, у разі настання обставин, через які одна із сторін не могла повністю або частково виконати зобовязання за цим договором (явища стихійного характеру, воєнні дії тощо), строк виконання договору відкладається на час дії цих обставин. Сторона, яка не може виконувати зобовязання за цим Договором через форс мажорні обставини, повинна терміново повідомити про це іншу сторону (п. 5.2 Договору).

24.08.2012 між Одеською залізницею та ПрАТ «Київ Дніпровське МППЗТ» було укладено Договір про експлуатацію залізничної підїзної колії № ДН-4/100, відповідно до пункту 1 якого визначено, що згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів і на умовах цього договору експлуатується підїзна колія, яка належить ПрАТ «Київ Дніпровське МППЗТ», та примикає стрілкою № 60 до колії № 32 станції Миколаїв Вантажний Одеської залізниці і яка обслуговується локомотивом ПрАТ «Київ Дніпровське МППЗТ».

Відповідно до пунктів 5 Договору № ДН-4/100, повідомлення про подачу вагонів передається по телефону за 2 години до подачі вагонів на колії сортувального парка, колії 11 або 15, 16 відправного парку станції Миколаїв Вантажний.

Згідно п. 6 Договору № ДН-4/100, вагони для підїзної колії подаються локомотивом залізниці на колії сортувального парку, колії 11 або 15, 16 відправного парку станції Миколаїв Вантажний, згідно вказівки маневрового диспетчера станції. Здавання вагонів провадиться на коліях сортувального парку, колії 11 або 15, 16 відправного парку станції Миколаїв Вантажний. Подальший рух вагонів виконується локомотивом ПрАТ «Київ Дніпровське МППЗТ».

Згідно абз. 3 пункту 11 Договору, час перебування вагонів на підїздній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів Залізницею власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні Залізниці. У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від власника колії або його контрагента складається акт загальної форми. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Загальний час, за який вноситься підприємством плата за користування вагонами включає час затримки з вини власника колії або його контрагентів та час перебування вагонів у безпосередньому розпорядженні.

У відповідності до п. 14 Договору, за умовами цього договору вагони подаються зокрема філії ПАТ «Судноплавна компанія» «Укррічфлот» «Миколаївський річковий порт».

Пунктом 16 Договору встановлено, що підприємство сплачує залізниці плату: за користування вагонами (контейнерами) - згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами та Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом.

З матеріалів справи вбачається, що на протязі січня - лютого 2015 року на адресу філії ПАТ «Судноплавна компанія» «Укррічфлот» «Миколаївський річковий порт» надійшли вагони з вантажем метал, які простояли на станції призначення Миколаїв Вантажний, про що станцією були кладені акти загальної форми № 7 від 02.01.2015, № 125 від 09.01.2015, № 9 від 02.01.2015, № 123 від 09.01.2015, № 121 від 09.01.2015, № 38 від 04.01.2015, № 40 від 04.01.2015, № 122 від 09.01.2015, № 28 від 05.01.2015, № 289 від 17.01.2015, № 58 від 06.01.2015, № 548 від 17.01.2015, № 52 від 06.01.2015, № 127 від 09.01.2015, № 159 від 10.01.2015, № 230 від 12.01.2015, № 528 від 06.01.2015, № 536 від 13.01.2015, № 84 від 06.01.2015, № 124 від 09.01.2015, № 93 від 07.01.2015, № 150 від 12.01.2015, № 67 від 07.01.2015, № 126 від 09.01.2015, № 101 від 06.01.2015, № 102 від 07.01.2015, № 99 від 07.01.2015, № 231 від 13.01.2015, № 549 від 17.01.2015, № 85 від 08.01.2015, № 229 від 12.01.2015, № 86 від 08.01.2015, № 546 від 13.01.2015, № 87 від 10.01.2015, № 115 від 08.01.2015, № 88 від 12.01.2015, № 140 від 10.01.2015,№ 546 від 31.01.2015, № 530 від 12.01.2015, № 621 від 02.02.2015, № 630 від 02.02.2015, № 618 від 02.02.2015, № 571 від 31.01.2015, № 631 від 02.02.2015, № 594 від 01.02.2015 (а.с. 42 66).

Як наслідок, Одеською залізницею було нараховано відповідачу плату за користування вагонами на підставі відомостей плати за користування вагонами: № 13019009 по якій нараховано 25 357,10 грн, № 110010025 по якій нараховано 16 841,50 грн, № 13019007 по якій нараховано 4 448,40 грн., № 29019050 по якій нараховано 16 978,60 грн., № 29019055 по якій нараховано 29 722,20 грн., № 16019019 по якій нараховано 18 616,80 грн., № 29019053 по якій нараховано 5 878,66 грн., № 30019056 по якій нараховано 9 969,40 грн., № 28019051 по якій нараховано 28 466,10 грн., № 30019057 по якій нараховано 27 275,00 грн., № 30019047 по якій нараховано 31 670,40 грн., № 21010071 по якій нараховано 28 926,90 грн., № 22010082 по якій нараховано 3 214,10 грн., № 03020123 по якій нараховано 36 747,30 грн., № 04020125 по якій нараховано 3 062,30 грн. Всього згідно вказаних відомостей за користування вагонами нараховано 287174,76 грн.

Вищевказані відомості підписані відповідачем із запереченнями.

Позивач зазначає, що відповідач здійснив плату в розмірі 64 903,16 грн. залишок заборгованості згідно наданого позивачем розрахунку складає 266 725,92 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.

Позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Спірні правовідносини, повязані з користуванням вагонами, нарахуванням плати за користування вагонами регулюються наступними положеннями законодавства.

Стаття 3 Закону України „Про залізничний транспорт встановлює, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України „Про транспорт, цього закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства.

Статтею 908 Цивільного кодексу України передбачено, що загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Частина 5 ст. 307 Господарського кодексу України також встановлює, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до ст. 119 Статуту залізниць України за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками підїзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами субєктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної підїзної колії, порту, підприємства.

Пунктом 2 Правил користування вагонами і контейнерами встановлено, що за користування вагонами і контейнерами вантажовідправники, вантажоодержувачі, власники підїзних колій, порти, організації, установи, фізичні особи - субєкти підприємницької діяльності (далі - вантажовласники) вносять плату.

Відповідно до п. 3 Правил користування вагонами і контейнерами облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к, які складаються на підставі Памяток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Памяток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23.

Як вбачається з матеріалів справи, відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46 на які позивач посилається в обґрунтування позовних вимог підписані відповідачем із запереченнями.

Пунктом 2.10. Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених

Наказ Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2000 р. за № 864/5085 (далі Правила) визначено, що усі спірні питання з розрахунків за перевезення вантажів і додаткових послуг платники регулюють безпосередньо з станціями, які нараховували платежі, і розрахунковим підрозділом, що провадили розрахунки. У разі недосягнення домовленості спірні питання вирішуються в претензійно-позовному порядку.

Згідно зі ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідач, на виконання п. 2.10 Правил, в підтвердження врегулювання спірних питань по зобовязанню з оплати послуг за користування вагонами у період січень, лютий 2015 року відносно яких позивачем подано позовну заяву про стягнення заборгованості, надав до суду підписані обома сторонами відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46 на загальну суму 61 509,62 грн., а саме: № 07039144, № 07039145, № 07039142, № 07039141, № 06039134, № 07039137, № 07039143, № 07039140 ,№ 07039138, № 06039133, № 06039131, № 07039139, № 07039136, № 20029106, № 16039150, на підставі яких відповідачем була погашена заборгованість, що не спростовано позивачем.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Частиною 5 ст. 49 ГПК України визначено, що - суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 77, 82, 82-1, 84, 85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Повний текст рішення складено 30.09.2015 року

Суддя Н.О.Семенчук