РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

25 вересня 2015 року Справа № 906/659/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Маціщук А.В.

судді Гулова А.Г.

судді Петухов М.Г.

за участю представників сторін:

позивача - пред-ка Попова К.В. (пост.дов.№ 5 від 22.07.2015 р.)

відповідача - н'е зявився

третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватне підприємство "Крісталл Буд Сервіс" - н'е зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера"

на рішення господарського суду Житомирської області від 26.06.2015 р.

у справі № 906/659/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера"

до товариства з додатковою відповідальністю "Бердичівмонолітбуд"

за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватне підприємство "Крісталл Буд Сервіс"

про стягнення 322182,33 грн.

в с т а н о в и в :

Відповідно до рішення господарського суду Житомирської області від 26.06.2015 р. у справі № 906/659/15 відмовлено у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера" до товариства з додатковою відповідальністю "Бердичівмонолітбуд" за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватного підприємство "Крісталл Буд Сервіс" про стягнення 322182,33 грн. боргу з урахуванням індексу інфляції та відсотків річних.

Одночасно господарський суд Житомирської області, керуючись п.1 ч.1 ст.83 ГПК України, визнав недійсним договір поруки № 14479/1-ПОР від 30.05.2014 р.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач товариство з обмеженою відповідальністю "Агросфера" подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Житомирської області від 26.06.2015 р. у справі № 906/659/15 скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки прийнято з порушенням норм матеріального права, а саме ч.3 ст.92 ЦК України, ч.3 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців».

Посилаючись на ч.3 ст.92 ЦК України, п.42 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 р. № 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів», пп.3.3. п.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. № 11 «Про деякі питання визначення правочинів (господарських договорів) недійсними», доводить, що контрагент юридичної особи знає (або повинен знати) про обмеження повноважень цієї особи, якщо: такі обмеження передбачені законом; про відповідні обмеження було розміщено відомості у відкритому доступі на офіційному веб-сайті розпорядника Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Пояснює, що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців не було відповідних даних про обмеження повноважень керівника юридичної особи відповідача.

З витягу, отриманого позивачем у відкритому доступі з офіційного веб-сайта розпорядника Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 30.05.2014 р. (дата укладання договору поруки), чітко вбачається, що Кашперук Микола Іванович є керівником та уповноваженим підписантом від імені юридичної особи ТДВ «Бердичівмонолітгбуд» з 22.11.2011 р. без наявності будь-яких обмежень щодо представництва перед третіми особами.

Крім того, зауважує, що в розділі, де відображено інформацію про засновників, немає жодних даних про таких фізичних осіб як Кашперук М.О., Цісар О.В. і Масан В.В.

Зазначає, що відсутність таких відомостей в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців свідчить про те, що позивачу не було відомо про наявні обмеження повноважень представника відповідача та за всіма обставинами він не міг би про них знати.

Пояснює, що про існування окремого додатку до статуту, яким було внесено додатковий пункт (щодо встановлення тимчасових обмежень повноважень керівника на укладання договорів та необхідність отримання згоди невідомих для позивача осіб), позивачу стало відомо лише під час розгляду справи в суді.

Стверджує, що будь-яких доказів з боку відповідача, які б свідчили про вчинення останнім дій по інформуванню позивача про існування таких обмежень на дату укладання договору до суду надано не було.

Посилаючись на ч.3 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», доводить, що в разі коли дані про наявність обмеження повноважень у керівника юридичної особи на підписання договорів не були внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, такі відомості не можуть бути використані відповідною юридичною особою в спорі з третьою особою, а відтак - не мають бути підставою для суду при вирішенні питання про визнання договору недійсним.

Вважає, що не відповідає обставинам справи та вимогам чинного законодавства висновок суду першої інстанції про те, що відсутність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців даних про наявні обмеження у керівника юридичної особи не впливають на факт чинності таких обмежень по відношенню до третіх осіб, яким є позивач.

Просить суд, враховуючи наведене, скасувати рішення господарського суду Житомирської області від 26.06.2015 р. у справі № 906/659/15 та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Товариство з додатковою відповідальністю "Бердичівмонолітбуд" подало відзив на апеляційну скаргу, вважає доводи скаржника безпідставними, а рішення господарського суду Житомирської області - законним і обґрунтованим.

Стверджує, що учасниками ТДВ «Бердичівмонолітбуд» є Кашперук М.І., Масан В. В. і Цісар О.В., що підтверджується статутом та додатком до статуту товариства. Пояснює, що 13.02.2013 р. приватним підприємством «Крістал Буд Сервіс» в особі власника Павлова І.М./покупець з кожним із учасників ТДВ «Бердичівмонолітбуд»/продавцями були укладені договори купівлі-продажу корпоративних прав товариства, які були нотаріально посвідчені. Засновниками були повністю виконані умови укладених договорів, 13.02.2013 р. проведені загальні збори ТДВ «Бердичівмонолітбуд» та державна реєстрація змін до установчих документів товариства (ст.1.9., 4.1. статуту). Згідно з цими змінами, засновником товариства стало приватне підприємство «Крістал Буд Сервіс», яке набуло права власності на 100% статутного капіталу товариства.

Проте, підприємство «Крістал Буд Сервіс» розрахунки по договорам купівлі- продажу корпоративних прав з учасниками товариства не виконало, від виконання умов вказаного договору підприємство відмовилося та права власності на частки в статутному фонді товариства не набуло.

Зазначає, що кожен із учасників товариства звернувся з позовом до суду з вимогою розірвати договір купівлі-продажу корпоративних прав ТДВ «Бердичівмонолітбуд» частки в статутному фонді товариства. Корольовським районним судом м.Житомира у 2014 році прийнятті рішення про задоволення позовів, які набрали законної сили.

Пояснює, що згідно з п.19.5.1. додатку до статуту ТДВ «Бердичівмонолітбуд» від 13.02.2013 р. внесені зміни до статуту товариства наступного змісту: «Відповідно до договору купівлі - пролажу корпоративних прав товариства від 13.02.2013 р. до моменту повного розрахунку з продавцями Кашперук М.О., Цісар О.В., Масан В.В. без їх згоди продаж майна, корпоративних прав, застави, поруки заборонені». Таким чином, повноваження директора товариства щодо укладення договорів поруки було обмежено вказаним пунктом статуту ТДВ «Бердичівмонолітбуд», і сторони договору поруки, зазначивши про повноваження директора ТДВ «Бердичівмонолітбуд» за статутом, підтвердили обізнаність про визначені статутом обмеження.

Доводить, що на дату підписання договору поруки зазначені вище обмеження були чинними. Вимоги п.19.5.1. додатку до статуту ТДВ «Бердичівмонолітбуд» сторонами не дотримані, у матеріалах справи відсутні докази надання згоди трьох засновників ТДВ «Бердичівмонолітбуд» на укладення договору поруки, як передбачено додатком до статуту, та відсутні докази вчинення дій, що на підставі ст.241 ЦК України свідчили б про схвалення договору поруки цими особами.

Посилаючись на ст.92, ч.1 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України зазначає, що договір поруки вчинений без необхідного обсягу цивільної дієздатності.

Зауважує, що приватне підприємство «Крістал Буд Сервіс» в особі директора Павлова І.М., ввівши в оману позивача щодо своїх дійсних намірів, з метою надання вигляду реального виконання зобов'язань за договором купівлі - продажу № 14479 від 30.05.2014 р. на умовах відстрочення платежу, уклало фіктивний договір поруки.

Директор ТДВ «Бердичівмонолітбуд» Кашперук М.І. у судовому засіданні 15.09.2015р. пояснив, що: договір поруки не підписував, про підписання такого договору і навіть про його існування, обізнаний не був, підпис в графі «Поручитель» Кашперуку М.І. не належить. Вважає, що за таких обставин ТДВ «Бердичівмонолітбуд» не може нести відповідальність за неналежне виконання умов договору, як поручитель.

Відповідач просить апеляційну скаргу ТОВ "Агросфера" залишити без задоволення, а рішення господарського суду Житомирської області від 26.06.2015 р. у справі № 906/659/15 - без змін.

Приватне підприємство "Крісталл Буд Сервіс" не забезпечило явку свого представника у судове засідання, відзив на апеляційну скаргу не надало.

Зважаючи, що судом вжито необхідних заходів для завчасного повідомлення сторін про час і місце розгляду, що підтверджено рекомендованими повідомленням про вручення поштових відправлень /а.с.203-209/, явка представників сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалась та додаткові докази судом не витребовувались, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі представника приватного підприємства "Крісталл Буд Сервіс" за наявними у справі матеріалами відповідно до норм ст.ст.99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін в судових засіданнях, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. При цьому апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено слідуюче.

30.05.2014 р. товариством з обмеженою відповідальністю "Агросфера"/продавець та приватним підприємством "Крісталл Буд Сервіс"/покупець укладений договір купівлі- продажу № 14479 (предмет договору - засоби захисту рослин, міндобрива) на умовах товарного кредиту з відстрочкою платежу. Умовами пункту 8.1 договору передбачено, зокрема, що в забезпечення належного виконання покупця, продавець приймає поруку відповідно до двохстороннього або багатостороннього договору поруки, заставу відповідно до договору застави /а.с.10-13/.

Згідно з п.8.1. договору купівлі-продажу, товарний кредит, наданий продавцем, забезпечується всім належним покупцю майном та коштами, на які можу бути звернено стягнення в порядку, встановленому чинним законодавством України. В забезпечення належного виконання зобов'язань покупця за цим договором, продавець приймає поруку відповідно до двостороннього або багатостороннього договору поруки, заставу відповідно до договору застави.

Відповідно до п.13.1. договору купівлі - продажу, договір набирає сили з моменту підписання обома сторонами і діє до 31.12.2014 р., а в частині розрахунків - до повного виконання покупцем своїх зобов'язань за цим договором.

Договір купівлі-продажу № 14479 від 30.05.2014 р. підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками.

30.05.2014 р. ТОВ "Агросфера"/кредитор, ТДВ "Бердичівмонолітбуд"/ поручитель та приватне підприємство "Крісталл Буд Сервіс"/боржник уклали договір поруки № 14479/1-ПОР /а.с.14/.

За умовами п..1.1 договору поруки поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором в повному обсязі за своєчасне виконання боржником - ПП "Крісталл Буд Сервіс" усіх зобов'язань, визначених договором купівлі - продажу № 14479 від 30.05.2014 р. (основний договір), що включає погашення (сплату) товарного кредиту та будь-якої іншої заборгованості в сумі та у строк згідно з основним договором; погашення (сплату) суми на яку збільшено вартість товару, у зв'язку із застосуванням способу зміни ціни на товар згідно з умовами основного договору; сплату процентів за користування товарним кредитом у відповідності до основного договору; сплату неустойки (штрафу, пені), що передбачені умовами основного договору

Згідно з п.1.4. договору поруки поручитель відповідає солідарно та в повному обсязі за зобов'язаннями боржника перед кредитором по основному договору, а також вказано, що договором поруки забезпечується виконання зобов'язання в повному обсязі.

Пунктами 4.1., 4.2. договору поруки визначено, що у разі порушення зобов'язання боржником кредитор має право на власний вибір направити поручителю письмову вимогу виконати зобов'язання (або певну його частину) або пред'явити до поручителя позов. Поручитель зобов'язаний виконати вимогу (позовні вимоги) кредитора згідно з умовами, що передбачені основним договором.

Відповідно до п.5.1. договору поруки визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпечене порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник. Особи, які спільно дали поруку (декілька поручителів) відповідають перед кредитором солідарно.

Відповідно до п.8.1. договору поруки договір набирає чинності з дати його підписання сторонами договору та діє протягом 4-х (чотирьох) років.

Договір поруки № 14479/1-ПОР від 30.05.2014 р. підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками.

Згідно з ч.1 ст.553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч.1 ст.554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Підприємство "Крісталл Буд Сервіс" несвоєчасно виконало зобов'язання за договором купівлі-продажу в частині оплати вартості товарного кредиту, що підтверджується рішеннями господарського суду Дніпропетровської області від 21.10.2014 р. у справі № 906/7461/14 та від 22.01.2015 р. у справі № 906/9448/14, а також наказами суду /а.с.15-23/, і наведена обставина не підлягає доказуванню при розгляді даної справи у спорі зз вимогами до ТДВ "Бердичівмонолітбуд" як поручителя за договором поруки № 14479/1-ПОР від 30.05.2015 р. відповідно до ч.3 ст.35 ГПК України.

Предметом спору у даній справі є стягнення з поручителя товариства з додатковою відповідальністю "Бердичівмонолітбуд" інфляційних нарахувань з суми боргу та відсотків річних.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, враховуючи наступне.

Відповідно до п.п.19.1,19.4 статуту товариства з додатковою відповідальністю "Бердичівмонолітбуд" управління поточною діяльністю товариства здійснюється виконавчим органом - директором, який діє від імені товариства, має право без довіреності виконувати дії від імені товариства, вести переговори та укладати угоди від імені товариства, зокрема, розпоряджатися майном товариства в порядку і межах, встановлених засновником/зборами учасників, цим статутом і чинним законодавством /а.с. 64-76/.

Отже, товариство "Бердичівмонолітбуд" через свої органи вправі укладати угоди в порядку і межах, встановлених засновником/зборами учасників, цим статутом і чинним законодавством

У п.19.5.1. додатку до статуту товариства з додатковою відповідальністю "Бердичівмонолітбуд" (державну реєстрацію змін до установчих документів проведено 13.02.2013 р.), визначено, що відповідно до договору купівлі-продажу корпоративних прав товариства з додатковою відповідальністю від 13.02.2013 до моменту повного розрахунку з продавцями Кашперук М.О., Цісар О.В., Масан В.В. без їх згоди продаж майна корпоративних прав, застави, поруки заборонені /а.с.77-78, 163-164/.

У господарській справі № 906/1714/14 Рівненський апеляційний господарський суд постановою від 02.06.2015 р., прийнятої за результатом перегляду рішення господарського суду Житомирської області від 02.03.2015 р., визнав недійсним договір поруки № ХР-18-040814-СИ, укладений 04.08.2014 р. ТДВ "Бердичівмонолітбуд", ТОВ "Сервіс-Агропівдень" та ПП "Крісталл Буд Сервіс". Відповідно до постанови у справі № 906/1714/14 Рівненський апеляційний господарський суд встановив, що наданими державним реєстратором Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області матеріалами реєстраційної справи щодо ТДВ "Бердичівмонолітбуд" підтверджено, що на дату підписання договору поруки 04.08.2015 р. зазначені вище обмеження були чинними. Постанова Рівненського апеляційного господарського суду набрала законної сили.

Суд першої інстанції, керуючись нормами ч.3 ст.35 ГПК України, правомірно дійшов висновку, що зазначені вище обмеження існували у попередній період часу - на час укладання договору поруки від 30.05.2014 р.

Разом з тим, доказів дотримання вимог п.19.5.1. додатку до статуту товариства з додатковою відповідальністю "Бердичівмонолітбуд" сторонами до матеріалів справи не подано в порядку ст..ст.33,34 ГПК України - у матеріалах справи відсутні докази надання згоди, передбаченої додатком до статуту трьох засновників товариства з додатковою відповідальністю "Бердичівмонолітбуд" на укладення договору поруки № 14479/1-ПОР від 30.05.2014 р.; також відсутні докази вчинення дій, що на підставі ст.241 ЦК України свідчили б про схвалення договору поруки цими особами.

Отже, повноваження ТДВ "Бердичівмонолітбуд" в особі директора щодо укладення договорів поруки було обмежено пунктом п.19.5.1. статуту товариства з додатковою відповідальністю "Бердичівмонолітбуд", і сторони договору поруки, зазначивши про повноваження директора ТДВ "Бердичівмонолітбуд" за статутом, підтвердили обізнаність про визначені статутом обмеження, враховуючи вимоги ч.1 ст.92 ЦК України.

Колегія суддів звертає при цьому увагу на застереження, викладені у п.6.1.4 договору поруки, де сторони окремо зазначили про відповідність умов договору установчим документам поручителя. Така умова договору підтверджує обізнаність сторін про зміст установчих документів поручителя товариства з додатковою відповідальністю "Бердичівмонолітбуд" та, відповідно, спростовує доводи скаржника про те, що він не повинен був знати про обмеження повноважень поручителя (його представника) на час укладання договору поруки.

Отже, за всіма обставинами сторони договору поруки мали знати про обмеження щодо укладання договору поруки товариством "Бердичівмонолітбуд".

Нормами ч.2 ст.203 ЦК України визначено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, є підставою недійсності правочину.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що договір поруки № 14479/1- ПОР від 30.05.2014 р. вчинений без необхідного обсягу дієздатності, а отже, підлягає визнанню судом недійсним. Відповідно, відсутні підстави для покладання грошових зобов'язань на відповідача за умовами такого договору.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду Житомирської області від 26.06.2015 р. у справі № 906/659/15 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і немає підстав для його скасування чи зміни за ст.104 ГПК України. Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції.

Судові витрати покладаються на скаржника згідно з ч.1 ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.49,99,101,103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера" залишити без задоволення. Рішення господарського суду Житомирської області від 26.06.2015 р. у справі № 906/659/15 залишити без змін.

Матеріали справи № 906/659/15 повернути господарському суду Житомирської області.

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Гулова А.Г.

Суддя Петухов М.Г.