ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року Справа № 915/1483/15

м. Миколаїв

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Тетіївський пряник (09800, Київська область, м. Тетіїв, вул. Цвіткова, 69; фактичне місцезнаходження: 09800, Київська область, м. Тетіїв, вул. Крючкова, 14), код 36178864

Відповідач: Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (54000, АДРЕСА_1), ідентифікаційний номер НОМЕР_1

Про: стягнення 92636 грн. 28 коп.

суддя Фролов В. Д.

ПРИСУТНІ:

Від позивача - не зявився

Від відповідача - не зявився

Позивач у судове засідання не зявився, 16.09.15 р. надав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника.

Відповідач про час судового засідання повідомлений належним чином відповідно до ст. 64 ГПК України, що підтверджується поштовим поверненням (а.с. 20-22), але вимог ухвал суду від 18.08.15 р., 16.09.15 р. не виконав, відзив та витребувані документи не надав, представник в судове засідання без поважних причин не зявився.

Розглянувши матеріали справи, за наявними документами, відповідно до ст. 75 ГПК України, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду Миколаївської області з позовом і просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі в сумі 92 636,28 грн., з яких: 55 951,70 грн. основного боргу, 11 190,34 грн. штрафу, 12 950,33 пені, 647,52 грн. 3% річних, 11 896,39 грн. інфляційних втрат, посилаючись на неналежне виконання відповідачем обовязків за договором поставки № 89 від 01.12.2014 р., обґрунтовуючи свої вимоги ст.ст. 193, 230, 232, 265, 343 ГК України, ст.ст. 526, 530, 549, 550, 612, 624, 625, 692 ЦК України.

Розглянувши матеріали справи та надавши їм юридичної оцінки, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані не належним чином, тому підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

01.12.2014 р. сторони уклали договір поставки № 89, згідно якого позивач зобовязався передати у власність відповідача товар, а відповідач зобовязався прийняти і оплатити.

Згідно п. 7.1 договору, він вступив в силу з моменту підписання та діє до 01.01.2016 року.

Пунктами 2.1, 2.2 договору поставки сторони передбачили, що позивач постачає товар відповідачу в один з робочих днів тижня, по вибору відповідача. Датою поставки вважається дата отримання товару покупцем.

Відповідно п.п. 3.1, 4.1, 4.2 договору кількість, якість, асортимент, комплектність та ціна кожного виду товару вказується в накладній на кожну партію товару. Відповідач зобовязаний здійснити оплату товару за отриману продукцію згідно накладних. Плата за партію товару здійснюється по факту поставки.

На виконання умов договору, позивач поставив відповідачу товар за видатковою накладною № 1998 від 04.03.15 р. на суму 41 195,20 грн. та за видатковою накладною № 4459 від 12.05.15 р. на суму 14 756,50 грн.

Видаткова накладна № 1998 від 04.03.15 р. на суму 41 195,20 грн. підписана обома сторонами та скріплена печатками сторін, в той час як видаткова накладна № 4459 від 12.05.15 р. на суму 14 756,50 грн. підписана невідомою особою та не містить печатки відповідача.

Позивач інших доказів отримання відповідачем товару на суму 14 756,50 грн. суду не надав.

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 55 951,70 грн. підлягають задоволенню частково на суму 41 195,20 грн.

В задоволенні суми 14 756,50 грн. слід відмовити у звязку з недоведеністю позивачем того факту, що товар на зазначену суму був отриманий саме відповідачем.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору або вимог ЦК України. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 216, ч. 1. ст. 230 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

В п. 5.4 договору поставки, сторони узгодили, що в разі несвоєчасної оплати товару відповідач сплачує позивачу суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, штраф від простроченої суми проплати у розмірі 20%, а також пеню у розмірі 0,1% за кожен день прострочення.

Нараховані позивачем пеня в сумі 12 950,33 грн. та 20% штрафу в сумі 11 190,34 грн. підлягають задоволенню частково, а саме: 10 767,18 грн. пені за період з 05.03.15 р. по 10.08.15 р., 8 239,04 грн. 20% штрафу (41 195,20 Х 0,2 = 8 239,04).

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У звязку з простроченням відповідачем грошових зобовязань за договором поставки, позивач нарахував відповідачу до сплати 647,52 грн. 3% річних та 11 896,39 грн. інфляційних втрат, які підлягають задоволенню частково в сумі: 538,36 грн. 3% річних за період з 05.03.15 р. по 10.08.15 р. та 11 662,84 грн. інфляційні втрати за період з 05.03.15 р. по 10.08.15 року (відповідно до розрахунку позивача).

Згідно ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач своїм правом не скористався.

Виходячи з викладеного, позов підлягає задоволенню частково, судові витрати слід віднести за рахунок відповідача, оскільки спір виник з його вини.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (54000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Тетіївський пряник (09800, Київська область, м. Тетіїв, вул. Цвіткова, 69, код 36178864) заборгованість в сумі 72 402,62 грн. (сімдесят дві тисячі чотириста дві грн. 62 коп.), з яких 41 195,20 грн. (сорок одна тисяча сто девяносто пять грн. 20 коп.) основного боргу, 10 767,18 грн. (десять тисяч сімсот шістдесят сім грн. 18 коп.) пені, 8 239,04 грн. (вісім тисяч двісті тридцять девять грн. 04 коп.) 20% штрафу, 538,36 грн. (пятсот тридцять вісім грн. 36 коп.) 3% річних, 11 662,84 грн. (одинадцять тисяч шістсот шістдесят дві грн. 84 коп.) інфляційних втрат та 1 852,73 грн. (одна тисяч вісімсот пятдесят дві грн. 73 коп.) судового збору.

Наказ видати позивачу.

В решті позовних вимог в позові відмовити.

Суддя В.Д. Фролов