ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2015 року Справа № 912/3248/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кузнецова В.О.,

суддів: Науменка І.М., Вечірка І.О.,

секретар судового засідання: Петровська А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області на ухвалу господарського суду Кіровоградської області від 25.08.2015 р. у справі

за заявою Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області

до товариства з обмеженою відповідальністю "Промбезбека", м.Кіровоград

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 25.08.2015 р. у даній справі (суддя Деревінська Л.В.) заяву № 33839/10/11-23-10 від 20.08.2015 р. Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у кіровоградській області про порушення справи про банкрутства товариства з обмеженою відповідальністю "Промбезпека" та додані до неї документи повернуто без розгляду.

Згадана ухвала мотивована посиланням на те, що станом на момент звернення з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство до суду 21.08.2015 р. ініціюючим кредитором не подано доказів незадоволення боржником безспірних вимог кредитора протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку.

Не погодившись з даною ухвалою, Кіровоградська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Кіровоградській області подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу господарського суду скасувати та прийняти рішення, яким зобов'язати господарський суд кіровоградської області порушити провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Промбезпека".

Скаржник зазначає, що Кіровоградською ОДПІ виставлялися інкасові доручення на рахунки в банках, які належать боржнику, для здійснення заходів у відповідності до вимог ст.95 Податкового кодексу України, які було повернуто без виконання на підставі п.12.5., 12.11 глави 12 Інструкції "Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті", у зв'язку з відсутністю коштів.

Відзиву на апеляційну скаргу боржником не надано.

Сторони не забезпечили в судове засідання явку повноважних представників, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Враховуючи, що явка представників сторін обов'язковою в судове засідання не визнавалась, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за їх відсутністю.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши відповідність оскарженого рішення нормам матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з урахуванням наступного.

Відповідно до статті 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом .

За ст. 9 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" справи про банкрутство юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Частиною 2 статті 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено, що право на звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство мають боржник, кредитор.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом.

Безспірні вимоги кредиторів - грошові вимоги кредиторів, підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, і постановою про відкриття виконавчого провадження, згідно з яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" до заяви про порушення справи про банкрутство додаються, зокрема, рішення суду про задоволення вимог кредитора, що набрало законної сили; відповідна постанова органу державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження з виконання вимог кредитора.

Згідно із частиною 7 згаданої статті до заяви кредитора додаються також, зокрема, копія виконавчого документа; до заяви кредитора органу державної податкової служби чи інших органів, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння податків і зборів (обов'язкових платежів), страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, додаються докази вжиття заходів до отримання відповідної заборгованості у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" господарський суд повертає заяву про порушення справи про банкрутство без розгляду, якщо, зокрема, заявник кредитор не подав доказів неспроможності боржника виконати свої грошові зобов'язання перед кредиторами в розмірі, визначеному частиною третьою статті 10 цього Закону, протягом трьох місяців після відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено цим Законом; з інших підстав, передбачених статтею 63 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням вимог цього Закону.

Чинним законодавством України передбачено окремий порядок примусового виконання судових рішень про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу, а органи державної виконавчої служби до цієї процедури не залучаються, тому немає підстав для відкриття виконавчого провадження в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження".

Частиною першою статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у випадках, передбачених законом, рішення судів та інших органів щодо стягнення коштів виконуються органами доходів і зборів, банками та іншими фінансовими установами.

Згідно із пунктом 41.2 статті 41 Податкового кодексу України, органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Порядок стягнення податкового боргу платників податків регулюється статтями 95-99 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з абзацом першим пункту 95.3 статті 95 Податкового Кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Механізм виконання судових рішень про стягнення грошових коштів у рахунок погашення податкового боргу передбачений главою 12 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 №22, який передбачає оформлення інкасового доручення для примусового стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу. Відповідно до пункту 12.4 зазначеної Інструкції, судове рішення, на підставі якого з платника податків стягуються кошти, до банку не подається. Натомість реквізити відповідного судового рішення зазначаються в самому інкасовому дорученні.

Абзацами другим та третім пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу.

Отже, примусове виконання рішення суду про стягнення грошових коштів у рахунок погашення податкового боргу платника податків юридичної особи за законом покладено виключно на контролюючи органи (органи доходів і зборів) за визначеною Податковим кодексом України процедурою, без залучення до неї органів державної виконавчої служби.

Таким чином, виходячи з вимог статті 95 Податкового кодексу України, частини 3 статті 10, частини 7 статті 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", доказами в підтвердження безспірності грошових вимог ініціюючого кредитора - органу доходів і зборів є рішення суду про стягнення грошових коштів у рахунок погашення податкового боргу, що набрало законної сили, інкасові доручення для примусового стягнення коштів в дохід бюджету у рахунок погашення податкового боргу та докази вжиття відповідних заходів до отримання відповідної заборгованості за процедурою, визначеною Податковим кодексом України.

Відповідна постанова органу державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження у такому випадку до заяви органу доходів і зборів про порушення провадження у справі про банкрутство не додається, оскільки списання коштів з рахунків боржника здійснюється відповідно до умов і порядку, визначених Податковим кодексом України, а не Законом України "Про виконавче провадження".

Перебіг трьохмісячного строку, визначеного частиною 3 статті 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", починається з моменту прийняття банком платника (боржника) інкасового доручення для примусового стягнення грошових коштів у рахунок погашення податкового боргу, оформленого стягувачем (контролюючим органом) на підставі рішення суду, що набрало законної сили.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.04.2015 р. у справі № П/811/629/15, якою стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Промбезпека" на користь Державного бюджету України суму податкового боргу в сумі 6 147 701,11 грн.

Зазначена постанова адміністративного суду набрала законної сили 13.05.2015 р.

Інкасові доручення №№ 11789, 11780, 11781, 11782, 11783, 11784, 11786 від 26.06.2015 р. та № 11903 від 24.07.2015 р. податковим органом подані банку відповідно 01.07.2015 р. та 28.07.2015 р.

Заява про порушення справи про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Промбезпека" подана суду 21.08.2015 р., тобто, менш, ніж через три місяці з дати виставлення першого інкасового доручення.

Разом з тим, визначена ст. 95 Податкового кодексу України особливість стягнення за рішенням суду коштів з рахунків платника податків у банках не заперечує і не спростовує приписів ч. 3 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" щодо незадоволення визначених судом грошових вимог упродовж трьох місяців після встановленого для їх погашення строку.

Аналогічна правова позиція викладена Вищим господарським судом України у постанові від 09.06.2015 р. у справі № 914/138/15.

Таким чином, встановивши, що станом на момент звернення з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство до суду - 21.08.2015р. ініціюючим кредитором не подано доказів незадоволення боржником безспірних вимог кредитора протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про повернення без розгляду заяви Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області про порушення провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Промбезпека".

Враховуючи викладене, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції та не визнаються судом такими, що можуть бути підставою згідно ст.104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103,105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні апеляційної скарги Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області відмовити.

Ухвалу господарського суду Кіровоградської області від 25.08.2015 р. у справі № 912/3248/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом 20 днів.

Постанова складена в повному обсязі 24.09.2015 р.

Головуючий суддя В.О.Кузнецов

Судді І.М.Науменко

ОСОБА_1