ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03.09.2015 Справа № 905/713/15 Господарський суд Донецької області, у складі судді Огороднік Д.М., розглянувши матеріали

за позовом Приватного виробничого підприємства "Вибір"
доТовариства з обмеженою відповідальністю " Украгрозакупівля "
простягнення 113 848,01 грн.
Представники сторін: від позивача: ОСОБА_1 представник; від відповідача: не зявився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду Донецької області передані позовні вимоги Приватного виробничого підприємства "Вибір" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгрозакупівля " про стягнення 87 400,00 грн. за поставлений товар, 21392,65грн. пені за прострочення виконання зобовязання та 5055,36 грн.- 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не в повній мірі виконав прийняті на себе зобовязання по договору поставки №09092013, що призвело до виникнення заборгованості по сплаті за поставлений товар.

На підтвердження вказаних обставин, позивач надав належним чином завірені копії: договору поставки №09092013 від 16.09.2013року та видаткової накладної №728 від 27.12.2013року. Розрахунок пені та 3-х процентів.

Місцезнаходженням відповідача є: 83086, м. Донецьк, вул. Кобозева, буд. 12, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами, в тому числі витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Господарський суд Донецької області, з метою своєчасного повідомлення відповідача про порушення провадження по справі, направив на адресу відповідача, яка зазначена в єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб субєктів підприємницької діяльності, відповідну ухвалу. 06.07.2015 начальник відділу документального забезпечення та контролю ОСОБА_2, провідний спеціаліст ОСОБА_3 та помічник судді Губань М.С. склали акт, відповідно, про неможливість направлення кореспонденції за адресою відповідача: місто Донецьк, вул. Кобозева, буд. 12. Складання акту мотивовано листом Харківської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» № 7-14-197 від 06.05.2015 про припинення приймання поштових відправлень на /з територію (ї) Донецької та Луганської областей, у т.ч. м. Донецьку.

Відтак, на офіційному веб-порталі «Судова влада України» (dn.arbitr.gov.ua), у розділі «Новини та події суду» були розміщені оголошення про дату та час судових засідань по справі №905/713/15.

В порядку Закону України «Про доступ до судових рішень», ухвала про порушення провадження у справі та ухвала про відкладання розгляду справи були розміщені на офіційному сайті Єдиного державного реєстру судових рішень (http://www.reyestr.court.gov.ua).

Таким чином, господарським судом було вжито всіх можливих та залежних від суду заходів для повідомлення відповідача про наявність порушеної справи № 905/713/15 та призначених до розгляду судових засідань ( про день, місце та час кожного судового засідання).

Відповідач, через канцелярію суду, надав заперечення на позовну заяву, в яких проти задоволення позову заперечує та вказує на те, що позивачем не надано до суду належних доказів, які б засвідчували факт поставки та отримання відповідачем товару, відповідно до умов договору. Також, відповідач зазначає про не вірність здійсненого позивачем розрахунку пені та просить застосувати строк позовної давності до вимог про стягнення пені.

Представник позивача клопотання щодо фіксації судового процесу не заявляв, у звязку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

16.09.2013 між Приватним виробничим підприємством "Вибір", як постачальником (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Украгрозакупівля", як покупцем (відповідач) підписаний договір поставки №09092013, відповідно до умов якого постачальник зобовязується поставити та передати у власність покупця товар, а покупець зобовязується прийняти цей товар і своєчасно здійснити його оплату.

Відповідно до п.1.1. договору постачальник забов'язується передати у власність покупця, а покупець забов'язується оплатити та прийняти товар (в подальшому по тексту договору-товар).

Найменування, комплектність, вартість товару вказуються у видаткових накладних, які оформлюються на кожну окрему партію товару та є невід'ємними частинами даного договору.

Згідно до п.2.1 договору вартість товару договірна і визначається у видаткових накладних, які підписуються на кожну окрему партію товару.

Згідно п.2.2 договору загальна вартість даного договору складає суму всіх підписаних видаткових накладних.

Покупець здійснює оплату за даним договором за допомогою банківського переказу на рахунок постачальника, вказаний в договорі або на інший банківський рахунок додатково вказаний постачальником, в наступному порядку: оплата 100% суми вказаної у відповідній видатковій накладній, протягом 7 (семи) календарних днів з дати поставки кожної окремої партії товару. Валюта платежів-гривня. Покупець має право провести дострокову оплату за товар. Датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів на рахунок Постачальника. (п.п.3.1, 3.1.1, 3.2, 3.3., 3.4 договору).

Поставка товару супроводжується наступними документами: - відповідна видаткова накладна; відповідний документ або його копія, що підтверджує якість товару (надається у разі необхідності); податкова накладна.

На виконання умов договору №09092013 позивач передав, а відповідач прийняв товар на загальну суму 165000,00 грн., що підтверджується наявною видатковою накладною №798 від 27.12.2013 року та підписом представника покупця, який діяв на підставі довіреності на отримання товаро-матеріальних цінностей №813 від 27.12.2013.

Відповідач не надав жодних заперечень щодо не отримання товару. Заперечення відповідача щодо не надання позивачем доказів на підтвердження надання відповідачу видаткової накладної, документу, що засвідчує якість товару, податкової накладної, або не отримання будь-якого супроводжуючого документу від позивача, судом відхиляються, оскільки документи, які супроводжують товару передані позивачем під час приймання-передачі товару, а у разі їх відсутності, відповідач мав право відмовитись від прийняття товару або затребувати необхідні документи. Відповідачем не надано доказів відмови від прийняття товару та/або витребування від позивачем документів.

За таких обставин, матеріалами справи підтверджується передача позивачем та отримання відповідачем товару.

Оскільки відповідачем отримано товар у позивача без будь-яких зауважень, оплата повинна здійснюватись в терміни, передбачені сторонами у договорі.

З наявних в матеріалах справи копій банківських виписок вбачається, що відповідачем здійснений частковий розрахунок за отриманий товару, а саме: 12.05.2014 на суму 12 600,00грн., 13.05.2014 на суму 30 000,00грн., 05.08.2014 на суму 5 000, 00 грн., 10.09.2014 на суму 10 000,00 грн., 18.09.2014 на суму 10 000, 00 грн., 14.11.2014 на суму 10 000, 00 грн..

Однак, як зазначає позивач, відповідач повну вартість отриманого товару по договору №09092013 не оплатив, заборгованість становить 87400,00 грн.

Оцінивши зміст зазначеної угоди, з якої виникли цивільні права та обов'язки сторін, суд дійшов висновку, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм ст. 712 Цивільного кодексу України та ст.ст. 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (ст.ст. 655-697 Цивільного кодексу України).

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення сплати за товар продавець має право вимагати сплати товару.

Як визначено положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до умов укладеного договору.

При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як роз'яснено у п.п.1.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" передбачено, що - якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 Цивільного кодексу України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов'язку негайного виконання; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 Цивільного кодексу України.

Судом встановлено, що відповідно до умов договору позивачем було здійснено поставку товару відповідачу, вартість якого відповідачем повинна бути оплачена протягом 7 календарних днів з дня поставки кожної окремої партії товару.

Проте відповідач свої зобов'язання не виконав, станом на момент звернення позивача до суду, заборгованість відповідача становить 87400,00грн.

Відповідачем не надано жодних доказів в підтвердження перерахування позивачу коштів у розмірі 87400,00грн., а матеріали справи таких не містять.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 87400,00грн. суми основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, позивач на підставі п.7.2 договору просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 21 392,65 грн.

Згідно п.7.2 договору за порушення строків оплати за цим договором, винна сторона сплачує іншій стороні пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення від суми простроченого зобовязання.

Відповідно до статті 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Аналогічні положення закріплені і в ст.ст. 216, 217 Господарського кодексу України. При цьому, несвоєчасне виконання грошових зобовязань є належною підставою у розумінні ст. 218 Господарського кодексу України для застосування заходів господарсько-правової відповідальності.

Як встановлено ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є вид неустойки, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання;

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Згідно ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У відповідності до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Перевіривши розрахунок пені позивача, суд визнає його не вірним, оскільки позивачем не вірно визначений період з якого слід нараховувати пеню.

Відповідно до ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день

За таких обставин, з у рахуванням умов договору та святкових і вихідних днів у 2014 році, відповідач зобовязаний здійснити оплату товару до 08.01.2014 (03.01.2014 07.01.2014 вихідні та святкові дні). Отже, штрафні санкції нараховуються з 09.01.2014. Враховуючи умови ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, пеня може бути нарахована за період з 09.01.2014 по 09.07.2014. Сторонами не визначений більший термін нарахування пені, положення договору про нарахування пені за кожний день прострочення не дають підстави для її нарахування за період понад 6 місяців. Аналогічна позиція вказана в постановах Вищого господарського суду України по справам 904/9083/13, №910/6379/14.

Таким чином, вимоги про стягнення пені у розмірі 21392,65 грн. задоволенню не підлягають, оскільки пеня нарахована позивачем не з першого дня виникнення боргу та за період понад 6 місяців, позивач здійснив розрахунок з 23.12.2014 по 22.06.2015, хоча мав право нараховувати з 09.01.2014 по 09.07.2014.

Стаття 625 Цивільного кодексу України не звільняє боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, за вимогою кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Судом перевірена вірність зробленого позивачем розрахунку 3% річних та встановлено, що він є частково не вірним, оскільки позивачем не враховані неробочі, святкові дні у січні 2014 року, 3% річних розраховуються судом з 09.01.2015 по 22.06.2015. За розрахунком суду, розмір 3% річних становить 4987,55грн., який і підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Судовими доказами, за визначенням ст.ст. 32-36 Господарського процесуального кодексу України, слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Беручи до уваги викладене суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню частково.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам .

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгрозакупівля" (83086, м. Донецьк, вул.Кобзева, 12, код 33110033 з будь якого рахунку виявленого державним виконавцем під час виконавчого провадження) на користь Приватного виробничого підприємства "Вибір" (40009, м.Суми, вул Пролетарська, 60/1, офіс 6, код 30608151) суму основного боргу у розмірі 87 400 (вісімдесят сім тисяч чотириста) грн. 00 коп., 3% річних у розмірі 4987 (чотири тисячі девятсот вісімдесят сім) грн. 55 коп., судовий збір у розмірі 1847 (одна тисяча вісмсот сорок сім) грн. 75 коп.

3. В іншій частині позовну відмовити.

Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення повного рішення та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя Д.М. Огороднік

Дата складення повного рішення 08.09.2015