номер провадження справи 7/114/15 ,
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2015 Справа № 908/4706/15

За позовом Відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж, м. Запоріжжя

до відповідача ОСОБА_1 підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2, м. Запоріжжя

Суддя Н.С. Кутіщева - Арнет

Представники:

Від позивача: ОСОБА_3, довіреність № 402 від 15.06.2015р.;

Від відповідача: не зявився

Заявлено позов про розірвання договору № 10079 від 29.08.2007р. про постачання електричної енергії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», ст. ст. 20, 188 ГК України, ст. ст. 1, 2, 12, 54, 82 ГПК України, ст.ст. 622, 651 ЦК України, ПКЕЕ, затвердж. Постановою НКРЕ від 31.07.1996 р. № 28, договором № 10079 від 29.08.2007р. Позивач вказує на те, що субєкт підприємницької діяльності фізична особа ОСОБА_2 (надалі за текстом - споживач) та Відкрите акціонерне товариство Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж (надалі за текстом постачальник електричної енергії) уклали 29.08.2007 р. договір про постачання електричної енергії № 10079 (надалі за текстом - договір). За умовами договору постачальник електричної енергії продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, зазначеною у додатку № 1 «Обсяги постачання електричної енергії споживачу», а споживач оплачує постачальнику електричної енергії вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору (пункт 1).

Позивач постачав електричну енергію згідно з договором про постачання електричної енергії відповідачу на об'єкт, розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Яценко, 4, прим.85.

Договором від 16.10.2009р. ОСОБА_2 з ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу (зареєстровано у реєстрі за № 3415), згідно з яким продавець (ОСОБА_5І.) продала, а покупець (ОСОБА_4В.) купив 9прийняв у власність нерухоме майно, а саме нежитлове приміщення, цокольного поверху літ. А-5, що розташоване за адресою : м. Запоріжжя, вул.. Яценка, буд 4 прим. 85, реєстраційний номер : 15076070 і сплатив визначену цим договором сумум.

Враховуючи те, що дане приміщення продано у власність іншому власнику, позивач був змушений звернутись до суду про розірвання договору про постачання електричної енергії № 10079 від 29.08.2007р., укладеного між ВАТ «Запоріжжяобленерго» та ПП ОСОБА_5

Ухвалою суду від 27.08.2015р. позовну заяву прийнято до розгляду, присвоєно провадженню № 7/114/15, судове засідання призначено на 07.09.2015р.

Ухвали суду були направлені на адреси сторін в установленому законом порядку та строк, на адреси щ сторін , що підтверджуються витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму ВГС від 26.12.2011р. № 18 Про деякі питання практики застосування ГПК України, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК ( 1798-12 ).

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні, протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК) (1798-12), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Сторони належним чином, заздалегідь до судового засідання, були сповіщені судом про дату, час та місце судового засідання.

Згідно ст. 4-5 ГПК України, невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим кодексом та іншими законами України.

Згідно п. 1.8 Постанови пленуму ВГСУ Про деякі питання практики застосування ГПК України, 3.9.2. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови. Підпункт 3.9.2 підпункту 3.9 пункту 3 доповнено абзацом згідно з Постановою Вищого господарського суду N 3 ( v0003600-13 ) від 16.01.2013 \

В судове засідання, 07.09.2015р. представник відповідача не зявився, про причини неявки суд не повідомив, належним чином не виконав вимоги суду, викладені в ухвалі від 27.08.2015р.

Згідно ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними у справі матеріалами.

Згідно ч.3 ст. 22 ГПК України, сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їх процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази додаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судовий процес вівся без застосування технічних засобів фіксації судового процесу за усним клопотанням представника позивача.

Суд прийшов до висновку щодо можливості розгляду спору, відповідно до ст.75 ГПК України, по наявних у справі матеріалах.

Розгляд справи закінчено 07.09.2015р. оголошенням рішенням вступної та резолютивної частин рішення в присутності представника позивача.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

29.08.2007 р. Відкрите акціонерне товариство Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж (надалі за текстом постачальник електричної енергії) та субєкт підприємницької діяльності фізична особа ОСОБА_2 (надалі за текстом - споживач) уклали договір про постачання електричної енергії № 10079 (надалі за текстом - договір). За умовами договору постачальник електричної енергії продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, зазначеною у додатку № 1 «Обсяги постачання електричної енергії споживачу», а споживач оплачує постачальнику електричної енергії вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору (пункт 1).

Під час виконання умов цього Договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України, зокрема Правилами користування електричною енергією, затвердженою Постановою НКРЕ № 28 від 31.07.1996 р. (пункт 2).

Відповідно до п. 2.5 Договору у разі звільнення споживачем займаного приміщення, реорганізації, ліквідації (у тому числі шляхом банкрутства), відчуження в будь-який спосіб займаного приміщення споживач зобов'язаний повідомити постачальника електричної енергії за 20 діб до дня зміни власника приміщення i в цей самий термін здійснити сплату ycix видів платежів, передбачених цим договором, до дня зміни власника приміщення включно, а постачальник електричної енергії зобов'язаний припинити постачання електричної енергії з дня звільнення Споживачем приміщення.

Також, п. 6.18 ПКЕЕ передбачено, у разі звільнення займаного приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією споживач зобов'язаний повідомити постачальника електричної енергії та (у разі наявності! відповідного договору) електропередавальну організацію або основного споживача не пізніше, ніж за 20 робочих днів до дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією та надати заяву щодо розірвання договору, i в цей самий термін здійснити сплату всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, до заявленого споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією включно.

Постачальник електричної енергії зобов'язаний припинити постачання електричної енергії за договором, а електропередавальна організація (основний споживач) - передачу електричної енергії (спільне використання технологічних електричних мереж) з заявленого споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією.

Так, Позивач постачав електричну енергію згідно з договором про постачання електричної енергії відповідачу на обєкт, розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Яценко, 4, прим. 85.

11.03.2015 р. електроустановка обєкта відповідача була включена згідно з пп. 3 п. 7.5 ПКЕЕ та розділом 6 Договору за заборгованість за електричну енергію.

Спірним договором передбачено виконання господарських зобов'язань, які на даний час виконувати неможливо обома сторонами через вище вказані обставини.

08.06.2015 р. до енергопостачальника звернувся ОСОБА_4 із заявою про укладання договору про постачання електричної енергії на обєкт, що знаходиться за адресою: м. Запор1жжя, вул. Яценка, 4, прим. 85, який належить йому на праві власності згідно з договором купівлі-продажу нерухомого майна від 16.10.2009 р. та витягу про реєстрацію права власності нерухомого майна № 24225380 від 22.10.2009 р.

Отже, на сьогодні укладання договору про постачання електричної енергії є неможливим, оскільки, як вже зазначалось вище, відповідач не виконав умови законодавства щодо належного розірвання договору та припинення будь-яких зобов'язань по ньому. Згідно з п. 6.18 Правил, з новим споживачем укладаються договори відповідно до вимог законодавства України, зокрема цих Правил та нормативно-технічних документа після розірвання договорів iз споживачем, який звільняє приміщення.

П. 1.3 ПКЕЕ передбачено, що укладання, внесення змін, подовження чи розірвання дії будь-якого iз договор1в здійснюються відповідно до вимог законодавства та цих правил, в той же час п. 5.23 правил передбачено, що зміна або розірвання договору у зв'язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладанні договору, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України.

Відповідно до ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 188 ГК України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозицій про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати розгляду.

Таким чином, згідно з п. 9.4 договору, він набирає чинності з дня його підписання i укладається на термін до 31.12.2007 р., Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору, жодною із сторін не було заявлено про припинення його дії. Умови, а також термін дії договору, можуть бути переглянуті в будь-який момент узгодженням сторін.

20.08.2015р. позивачем було направлено відповідачу додаткову угоду про розірвання договору про постачання електричної енергії. Позивачем не було отримано відповіді від відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 188 ГК України, у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк, з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення в суду.

С. 622 ЦК України передбачено, що у разі істотної зміни обстави, якими сторони керувалися при укладені договору, договір може бути змінено або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором і не випливає із суті зобовязання. Зміна обставин є істотною, якщо вони не уклали б договір або уклали на інших умовах.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконання, що ґрунтуються на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст.49 ГПК України, судовий збір, слід покласти на відповідача, так як спір з його вини доведено до судового розгляду.

Керуючись ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», ст. ст. 20, 188 ГК України, , ст. ст. 3, 22, 28, 33, 34, 43, 49, 75, 82, 84, 85, 87 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж до ОСОБА_1 підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2 задовольнити.

Розірвати укладений між Відкритим акціонерним товариством Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж та ОСОБА_1 підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_2 договір про постачання електричної енергії № 10079 від 29.08.2007р.

Стягнути з ОСОБА_1 підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_6, 69118, АДРЕСА_1, ідент. код НОМЕР_1 на рахунок Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж (р/р 1102 в філії «Запорізьке РУ» ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 313399, код ЄДРПУ 00130926) судовий збір у розмірі 1 218(одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

Видати наказ.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів з дня його підписання.

Дата підписання рішення « 11» вересня 2015р.

Присутньому в судовому засіданні представнику позивача судом розяснено ст. 87 ГПК України.

Суддя Н.С. Кутіщева - Арнет