ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2015 р. Справа №917/1639/15

за позовом Публічного акціонерного товариство "Полтаваобленерго" в особі Кременчуцької філії, вул. 60 років Жовтня, 8, м.Кременчук, Полтавська область,39600

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчукзовнішторг", вул.Московська, 37, м.Кременчук, Полтавська область,39600

про стягнення 21221,56грн.

Суддя Кльопов І.Г.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: не зявився

У судовому засіданні 20.08.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст.85 ГПК України.

Суть спору: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача заборгованості за Договором на постачання теплової енергії в гарячій воді №349 від 01.04.2009р. у розмірі 21221,56грн., у т.ч. 15066,84грн. - сума основного боргу, 2509,82грн. - пеня, 3498,06грн. - інфляційні нарахування та 146,84грн. - 3% річних.

Позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач відзив на позов не надав, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (в матеріалах справи).

Відповідно до пп. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

В зв'язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів наявних в матеріалах справи достатньо для розгляду справи, а неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, то справа розглядається без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд, встановив:

Між Публічним акціонерним товариством "Полтаваобленерго"(Теплопостачальна організація, позивач) та ТОВ «Кременчукзовнішторг» (Споживач, відповідач) 01.04.209р. було укладено договір на постачання теплової енергії в гарячій воді № 349 (Договір).

Згідно п.1.1 Договору Теплопостачальна організація зобов"язується надавати Споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з постачання теплової енергії в гарячій воді, а Споживач зобов"язується своєчасно сплачувати надані послуги за встановленими тарифами та здійснювати інші платежі у строки і на умовах, передбачених цим догвоором та додатками до нього

Відповідно до п.1.2 Договору тарифи на послуги з теплопостачання затверджуються у встановленому порядку відповідно до ЗУ "Про теплопостачання" та діючого законодавства України.

Згідно умов Договору та Додатку №4 до Договору розрахунки за теплову енергію, що споживається Споживачем, проводяться в грошовій формі, або іншими формами розрахунків, які не суперечать чинному законодавству України. За дату оплати приймається дата зарахування коштів на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації. споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду сплачує Теплопостачальній організації прогнозовану вартість теплової енергії за вказаними в Додатку №2Гкал, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми "заборгованості" на початок місяця. Розрахунки за використану теплову енергію здійснюються за тарифами, затвердженими у встановленому законом порядку. сплату рахунків Теплопостачальній організації, виписаних на виконання даного Договору, Споживач зобов"язаний проводити не пізніше семи календарних днів з моменту їх надсилання (надання).

Як зазначає позивач у позові, порушуючи договірні зобов'язання відповідач в повному обсязі не розраховується за теплову енергію, спожиту в період з жовтня 2014 року по квітень 2015 рік, внаслідок чого утворилася заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 15 066,84 грн.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтями 509, 510 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Статтею 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Частиною першою ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно зі ст.ст.. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до п. 6.8 Договору у випадку несвоєчасної сплати рахунків за спожиту теплову енергію Споживач сплачує Тепловій організації пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки, починаючи з дня, наступного за датою остаточного розрахунку. На суму боргу здійснюються додаткові нарахування із застосуванням індексу інфляції та 3% річних.

Відповідно до статей 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 статті 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно до статей 546, 549 Цивільного кодексу України та статті 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п. 6.8 Договору та ст. 625 ЦК України у зв'язку за невиконанням зобов'язання по оплаті послуг за теплопостачання відповідачу нараховано пеню в розмірі 2509,82 грн., 3 % річних в сумі 146,84грн. та інфляційні витрати в розмірі 3498,06грн. за період з 16.11.2014 року по 15.06.2015 року

Після проведення перевірки наданого позивачем розрахунку позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 2509,82грн., 3% річних в сумі 146,84грн.. та інфляційних нарахувань в сумі - 3498,06грн., суд приходить до висновку, що вимоги позивача є правомірними, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Допустимих доказів в спростування наведеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про обгрунтвоаність позовних вимог та задовольняє їх в повному обсязі.

Судові витрати, згідно статті 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кременчукзовнішторг», 39600, м. Кременчук, вул. Московська,37, на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" в особі Кременчуцької філії, 39601, м. Кременчук, вул. 60 років Жовтня, 8 , р/р 0 в ВАТ "Ощадбанк" м.Полтава, МФО 331467) заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 15066,84 грн.;

- на р/р 1124 в ПГРУ КБ " Приватбанк " м. Полтава, МФО 331401 - пеню в сумі 2509,82 грн., інфляційні нарахування в сумі - 3498,06грн., 3% річних у розмірі 146,84грн. та судовий збір у розмірі 1827 грн.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Повне рішення складено 21.08.2015р.

Суддя Кльопов І.Г.