ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.15 Справа№ 914/2806/15

Господарський суд Львівської області у складі судді Сухович Ю.О. при секретарі судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Техніка для бізнесу, м.Львів

до відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства по пуску, налагодженню, удосконаленню технології та експлуатації електростанцій і мереж ЛЬВІВОРГРЕС, м.Львів

про стягнення 2 050 000,00 грн. заборгованості.

За участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_3 представник (довіреність №б/н від 04.09.2015р.);

від відповідача не з'явився.

Права та обовязки сторін передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України розяснено, заяви про відвід судді не поступали, клопотання про технічну фіксацію судового процесу не надходили.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Позов заявлено Товариством з обмеженою відповідальністю Техніка для бізнесу до ОСОБА_2 акціонерного товариства по пуску, налагодженню, удосконаленню технології та експлуатації електростанцій і мереж ЛЬВІВОРГРЕС про стягнення 2 050 000,00 грн. заборгованості.

Ухвалою суду від 17.08.2015р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 07.09.2015р.

Ухвалою суду від 07.09.2015р. було відмовлено позивачу у задоволенні заяви про вжиття заходів до забезпечення позову та відкладено розгляд справи на 21.09.2015р. з підстав, викладених в ухвалі суду.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задоволити з підстав наведених в позовній заяві. Подав пояснення по справі (вх.№40015/15 від 21.09.2015р.), у якому зазначає, що призначення платежу вказане у банківській виписці від 31.08.2012р. не відповідає дійсності, оскільки жодних інших угод між ТзОВ «Техніка для бізнесу» та ВАТ «ЛЬВІВОРГРЕС» не було та жодних інших поставок позивач не здійснював. Тому призначення платежу у банківській виписці від 31.08.2012р. є договір поставки №012/7П від 12.06.2015р.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання повторно не забезпечив, вимог ухвал суду від 06.03.2014р. та 26.03.2014р. не виконав, причин неявки представника та невиконання вимог ухвали суду не повідомив, хоча про порушення провадження у справі був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №790 від 19.08.2015р. вручено 25.08.2015р. (вх.№36073/15 від 27.08.2015р.), а належне повідомлення відповідача про відкладення розгляду спору на 21.09.2015р. підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №235 від 11.09.2015р. вручено 14.09.2015р. (вх.№39720/15 від 18.09.2015р.).

Станом на 21.09.2015р. від відповідача відзив, заяви, клопотання, в тому числі про відкладення розгляду справи не надходили.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд вважає за можливе розглянути справу відповідно до ст.75 ГПК України при відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази та заслухавши пояснення представника позивача, суд,-

встановив:

12.09.2011р. між АТ «ЛьвівОРГРЕС» в особі голови правління генерального директора ОСОБА_4, який діє на підставі статуту (надалі - замовник), з однієї сторони, та ТзОВ «Техніка для бізнесу», в особі генерального директора ОСОБА_5, що діє на підставі статуту (надалі - постачальник), з іншої сторони, було укладено договір поставки №012/7П (далі - договір).

За умовами договору замовник доручає, а постачальник приймає не себе зобовязання виконати постачання комплекту обладнання з встановленим програмним забезпеченням програмно-технічного комплексу (ПТК), надалі обладнання, для технічного переоснащення СКУ на обєкт: ПАТ «Дніпроенерго», Запорізька ТЕС, енергоблок ст.№1. Замовник зобовязується прийняти обладнання та оплатити його вартість у відповідності з умовами договору. Найменування та кількість обладнання, що постачається, його номенклатура вказується у специфікації, що додається до договору (додаток №1) та є його невідґємною частиною (п.п.2.1-2.3 договору).

У пункті 3.2 договору визначено, що загальна вартість обладнання за договором визначена на умовах DDP, у відповідності до «Інкотермс-2000» Україна, м.Львів, вул.Козельницька, 1А і складає: 6 060 000,00 грн., в тому числі 20%ПДВ: 1 010 000,00 грн.

При цьому пунктом 3.3 договору чітко передбачено, що зміна ціни обладнання допускається тільки з письмової згоди сторін шляхом оформлення додаткової угоди.

Порядок розрахунків визначено у п.п. 4.1-4.5 договору. Так, розрахунки за обладнання, що постачається, здійснюються шляхом безготівкового переказу грошових коштів з рахунку замовника на рахунок постачальника у відповідності до виставлених рахунків.

Розрахунки за обладнання здійснюються наступним чином: аванс в розмірі 1515 000,00 грн., в т.ч. 20% ПДВ: 252 500,00 грн. на протязі 5 (пяти) днів після отримання відповідного рахунку від постачальника. Кінцевий розрахунок за поставлене обладнання здійснюється з врахуванням авансового платежу в термін 30 (тридцяти) календарних днів після отримання обладнання та підписання Акту здачі-приймання обладнання на підставі наступних документів:

· Рахунок-фактура;

· Розхідна накладна;

· Податкова накладна;

· Акт-здачі-приймання обладнання.

У відповідності до п.4.4. договору датою оплати рахується дата списання грошових коштів з розрахункового рахунку замовника.

Пункт 4.2.2 договору поставки №012/7П від 12.09.2011р. було змінено шляхом укладення між сторонами додаткової угоди №1 до договору поставки №012/7П від 12.09.2011р від 08.12.2011р.

Пунктом 1 даної угоди було встановлено, що сторони домовилися та дійшли згоди викласти п.4.2.2 договору поставки №012/7П від 12.09.2011 року в наступній редакції:

«Кінцевий розрахунок за поставлене обладнання здійснюється з врахуванням авансового платежу протягом 360 календарних днів після отримання обладнання та підписання акту здачі-приймання обладнання на підставі наступних документів:

· Рахунок-фактура;

· Розхідна накладна;

· Податкова накладна;

· Акт-здачі-приймання обладнання.»

В силу п.5.10 договору поставки датою поставки є дата відмітки на товаросупровідній накладній на прибуття обладнання.

Між сторонами було укладено додаток №1 до договору №012/7П від 12 вересня 2011р. «Специфікація програмно-технічного комплексу», якою визначено найменування товару та його кількість.

На виконання умов договору, позивач поставив відповідачу товар згідно накладної №1512/00001 від 15.12.2011р. на суму 6060 000,00 грн. та акту здачі - приймання обладнання від 15.12.2011р.

Однак, відповідач умови договору щодо оплати поставленого товару виконав лише частково. Таким чином, станом на день подання позову його заборгованість по сплаті поставленого товару становить 2 050 000,00 грн.

Між сторонами підписано акт звірки взаємних розрахунків за період 01.09.2011р. 15.07.2015р., згідно якого борг відповідача перед позивачем становить 2 050 000,00грн.

Відтак, позивач просить стягнути з відповідача основний борг в сумі 2 050 000,00 грн.

При прийнятті рішення суд виходить із наступного:

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За умовами ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, але при укладенні договору сторони повинні керуватися вимогами Цивільного кодексу України, іншими актами цивільного законодавства.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ст.712 ЦК України).

Згідно ст.265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Факт поставки товару відповідачу підтверджується накладною №1512/00001 від 15.12.2011р. на суму 6 060 000,00 грн. та актом здачіприймання обладнання від 15.12.2011р до договору поставки №012/7П від 12.09.2011р. на суму 6 060 000,00 грн.

Відповідачем даний товар було отримано його представником ОСОБА_6 на підставі довіреності №1469 від 14 грудня 2011р.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами п. 1 додаткової угоди №1 від 08.12.2011р. до договору поставки № 012/7П від 12.09.2011р. кінцевий розрахунок за поставлене обладнання здійснюється з врахуванням авансового платежу протягом 360 календарних днів після отримання обладнання та підписання Акту здачі-приймання обладнання на підставі наступних документів:

· Рахунок-фактура;

· Розхідна накладна;

· Податкова накладна;

· Акт-здачі-приймання обладнання.

Разом з тим п.5.10 договору визначено, що датою поставки є дата відмітки на товаросупровідній накладній про прибуття обладнання.

Відтак, строк оплати поставленого товару згідно договору поставки №012/7П від 12.09.2011р. настав 10.12.2012р.

Відповідач порушив свої зобов'язання по оплаті поставленого йому товару та провів лише частково оплату на загальну суму 4 010 000,00 грн.

Наведене підтверджується наявними у матеріалах справи банківськими виписками:

· згідно банківської виписки від 29.11.2011р. на суму 515 000,00 грн.;

· згідно банківської виписки від 30.11.2011р. на суму 500 000,00 грн.;

· згідно банківської виписки від 20.12.2011р. на суму 485 000,00 грн.;

· згідно банківської виписки від 31.08.2012р. на суму 1 200 000,00 грн.;

· згідно банківської виписки від 14.11.2012р. на суму 350 000,00 грн.;

· згідно банківської виписки від 07.03.2014р. на суму 300 000,00 грн.;

· згідно банківської виписки від 17.03.2014р. на суму 200 000,00 грн.;

· згідно банківської виписки від 28.03.2014р. на суму 200 000,00 грн.;

· згідно банківської виписки від 20.06.2014р. на суму 140 000,00 грн.;

· згідно банківської виписки від 17.07.2014р. на суму 60 000,00 грн.;

· згідно банківської виписки від 24.07.2014р. на суму 60 000,00 грн.

Відтак, заборгованість становить 2 050 000,00 грн. Вказана сума відображена сторонами у підписаному між ними акті звірки взаємних розрахунків за період 01.09.2011р. 15.07.2015р.

Позивачем надіслано відповідачу претензію за вих.№150715/1 від 15.07.2015р. згідно якої він просить погасить заборгованість у розмірі 2 050 000,00 грн. та зазначає, що у разі непогашення буде вимушений звернутися до суду. Разом із претензією відповідачу було надіслано акт звірки, який у подальшому був підписаний відповідачем, що свідчить, про відсутність у останнього заперечень щодо заборгованості перед позивачем на суму 2 050 000,00 грн.

У відповідності із ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За умовами ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вказано у ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Суд враховуючи вищенаведені норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення основного боргу в сумі 2 050 000,00 грн. є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Сплата судового збору підтверджується платіжними дорученням №1586 від 11.08.2015р. на загальну суму 41 000,00 грн., який відповідно до ст.49 ГПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача повністю.

Керуючись ст.ст.11, 525, 530, 610, 612, 625, 627-629, 712 ЦК України, ст.ст. 193, 265 ГК України, ст.ст. 43, 33, 34, 49, 75, 82-85, 87, 115, 116 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_2 акціонерного товариства по пуску, налагодженню, удосконаленню технології та експлуатації електростанцій і мереж ЛЬВІВОРГРЕС (79011, м.Львів, вул.Тютюнників, буд.55; , р/р НОМЕР_1 у філії ВАТ «Укрексімбанк» в м.Львів, МФО 325718) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Техніка для бізнесу (79016, м.Львів, вул.Шептицьких, буд.26; , р/р 0800, в АТ «УкрСиббанк» м.Харків, МФО 351005) основний борг в сумі 2 050 000, 00 грн. та 41 000,00 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішення в законної сили, в порядку ст.116 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Згідно ст.87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повний текст рішення

виготовлено 28.09.2015р.

Суддя Сухович Ю.О.