ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2015 р. Справа № 911/3406/15

Господарський суд Київської області, у складі судді Саванчук С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,

36000, АДРЕСА_1

36007, м. Полтава, вул. Ковпака, 51-А

до Товариства з обмеженою відповідальністю Експансія,

08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Промислова, буд. 5

про стягнення 4 585,15 грн.

за участю представників:

позивача ОСОБА_2 (довіреність від 11.12.2014);

відповідача ОСОБА_3 (довіреність від 04.09.2015 № 04/02).

Обставини справи:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю Експансія (далі відповідач) про стягнення 4 585,15 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобовязань зі здійснення розрахунку за товар, що поставлений позивачем.

Ухвалою господарського суду Київської області від 10.08.2015 порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 25.08.2015.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 19500/15 від 21.08.2015) відповідачем подано документи на виконання вимог ухвали суду від 10.08.2015 та відзив на позовну заяву.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 19664/15 від 25.08.2015) відповідачем подано документи на виконання вимог ухвали суду від 10.08.2015.

У судове засідання 25.08.2015 представник позивача не зявився, розгляд справи відкладено на 15.09.2015.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 19925/15 від 27.08.2015) відповідачем подано додаткові докази.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 20818/15 від 08.09.2015) позивачем подано документи на виконання вимог ухвали суду від 10.09.2015.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 21672/15 від 15.09.2015) відповідачем подано додаткові докази.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 21673/15 від 15.09.2015) позивачем подано додаткові докази.

У судовому засіданні 15.09.2015 представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, представник відповідача позов заперечив.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні 15.09.2015 оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд -

встановив:

Позивачем відповідачеві поставлено товар на суму 4 585,15 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи видатковими накладними від 05.01.2015 № 134, від 12.01.2015 № 1535, від 19.01.2015 № 3571 та від 26.01.2015 № 5082, що підписані представниками та скріплені відбитками печаток обох сторін, а відповідачем, вказаний товар отримано.

При цьому, судом враховано, що підписання покупцем видаткових накладних, які є первинними обліковим документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і які відповідають вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксують факт здійснення господарських операцій, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Крім того, на підтвердження наявності заборгованості, позивачем до матеріалів справи надано банківські виписки Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», в якому відкрито поточний рахунок позивача, відповідно до яких судом встановлено відсутність надходження коштів від відповідача позивачу за спірний період.

Відповідачем поставка товару та несплата її вартості не заперечується, проте, позов заперечується тим, що між сторонами укладено договір поставки від 10.08.2012 № 288, відповідно до пунктів 7.3., 7.4. якого, позивач має оплатити штраф за перевищення ціни, вказаної в специфікації на поставку товару та за недопостачання замовленого відповідачем товару, у звязку з чим, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у частині, що відповідає нарахованим ним штрафним санкціям, а саме: 4 142,52 грн.

Проте, відповідно до письмових пояснень позивача, зазначений вище Договір дійсно був укладений між сторонами, проте, строк його дії закінчився 10.08.2014, на підтвердження чого, позивач надав лист-звернення до відповідача про намір розірвати договір та не продовжувати його дію на 2015 рік, докази направлення листа наявні у матеріалах справи.

Зважаючи на вищевказані обставини справи та умови пункту 11.1. договору поставки від 10.08.2012 № 288, копію якого додано до матеріалів справи, суд дійшов висновку, що на момент спірної поставки товару, Договір вже не діяв, а, отже, спірна поставка товару здійснювалась у межах позадоговірних відносин, у звязку з чим, санкції, що передбачені Договором не застосовуються до спірної поставки, крім того, за своєю правовою природою вимоги відповідача про стягнення штрафних санкцій не являються однорідними з позовними вимогами та не підлягають зарахуванню, правом на подання зустрічного позову відповідач не скористався.

Отже, до спірних поставок товару договір у письмовій формі не укладався.

Відповідно до частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 1 статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно зі статтею 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Зважаючи на те, що у погоджених сторонами видаткових накладних визначено найменування, кількість, ціну товару, суд дійшов висновку про погодження сторонами істотних умов договору купівлі-продажу у спірних правовідносинах та укладення між сторонами договору купівлі-продажу в простій письмовій формі.

Відповідно до частини 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору на підставі доказів у справі. Зокрема, відповідно до частини 2 статті 32 Господарського процесуального кодексу України - на підставі письмових доказів та пояснень представників сторін. Згідно із частиною 1 статті 36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до статей 32, 36 Господарського процесуального кодексу України, господарським судом взято до уваги у якості письмових доказів: зазначені вище видаткові накладні у якості письмових доказів передачі товару позивачем та прийняття товару уповноваженою особою відповідача, банківські виписки у якості письмового доказу для встановлення відсутності перерахувань відповідачем позивачу коштів і, відповідно, наявності заборгованості, крім того, відповідно до частини 1 статті 35 Господарського процесуального кодексу України судом враховано, що відповідачем факти поставки товару та несплата її вартості не заперечується.

Докази повної оплати товару за вищезазначеними видатковими накладними у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 2 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За результатами розгляду матеріалів справи, з'ясування всіх обставин справи в їх сукупності та з урахуванням вимог чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків про застосування норм цивільного законодавства до даних правовідносин у частині співвідношення з частиною 2 статті 530 статті 692 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Отже, якщо інше не встановлено укладеним сторонами договором або актом цивільного законодавства, перебіг строку виконання грошового зобов'язання, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу, починається з моменту прийняття товару або прийняття товаророзпорядчих документів на нього і положення частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України в якій ідеться про строк (термін) виконання боржником обов'язку, що не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, до відповідних правовідносин не застосовується.

Оскільки інший строк оплати товару сторонами у видаткових накладних не встановлений, строк виконання відповідних грошових зобов'язань має визначатися за правилами, встановленими частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України, тобто, відповідач мав розрахуватись з позивачем у повному обсязі після отримання товару.

Враховуючи вищевикладене, наявні у справі докази, що досліджені судом, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 4 585,15 грн. заборгованості за поставлений товар є доведеною та обґрунтованою, а, відтак, підлягає задоволенню.

Відшкодування судового збору, сплаченого позивачем у розмірі 1 827,00 грн., відповідно до частини 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись статтями 4, 22, 32, 33, 36, 43, 49, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Експансія (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Промислова, буд. 5, ідентифікаційний ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (36000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 4 585 (чотири тисячі пятсот вісімдесят пять) грн. 15 коп. заборгованості та 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 28.09.2015.

Суддя С.О. Саванчук