ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.09.2015 Справа № 905/1374/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Подколзіної Л.Д., при секретарі судового засідання (помічнику судді) Сиса А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «БІТІЕС ГРУП», м Одеса

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «САВІ», м. Донецьк

про стягнення 482 456,68 грн.

за участі уповноважених сторін:

від позивача ОСОБА_1 - представник за довіреністю № 17 від 25.08.2015 року

від відповідача не зявився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариства з обмеженою відповідальністю «БІТІЕС ГРУП», м Одеса, звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «САВІ», м. Донецьк, основного боргу у сумі 299 621,77 грн., 3% річних у сумі 16 647,47 грн., пеню за прострочку платежа у сумі 166 187,44 грн. (Усього 482 456,68 грн.)

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору купівлі-продажу № 225 тс від 16.08.2011 року в частині розрахунків за поставлений товар, внаслідок чого утворилась заборгованість.

На підтвердження своїх вимог позивачем представлено копію вказаного договору, копію додаткової угоди № 1 до договору, копію угоди про заміну сторони за договором, копію видаткової накладної № 560 від 02.09.2013 року.

Справа слуханням відкладалась.

Представник позивача у судовому засіданні 16.09.2015 року позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. 27 серпня 2015 року через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про доручення до матеріалів справи документів, 11.09.2015 року пояснення по справі.

Відповідач у засідання суду 27.08.2015 року та 16.09.2015 року не зявився. 27.08.2015 року та 15.09.2015 року звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи у звязку з обмеженою можливістю направлення представника у засідання суду.

Суд вважає за можливе розглянути спір за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а неявка без пояснення причин представників належним чином повідомлених сторін не перешкоджає вирішенню спору та не може вважатися підставою для відкладання розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи і оцінивши надані суду докази в порядку ст.43 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВСТАНОВИВ:

16 серпня 2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІТІЕС ГРУП», м. Одеса, (далі: продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТСА ОСОБА_2» (далі: перший покупець) укладений договір купівлі-продажу № 225 тс, згідно умов якого продавець зобовязався передати, а покупець зобовязався прийняти та оплатити продукцію на умовах, передбачених даним договором.

Відповідно до ч.1 ст.67 Господарського кодексу України (далі: ГК України) відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

За своїм змістом та правовою природою договір № 225 тс від 16.08.2011 року, на який позивач посилається як на підставу своїх вимог, є договором купівлі-продажу та підпадає під правове регулювання норм статті 712 Цивільного Кодексу України (далі: ЦК України) та статей 264-271 ГК України. До вказаного правочину також застосовуються норми ЦК України, що регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 ЦК України).

Номенклатура, кількість, ціна, строк та умови поставки товару зазначаються сторонами у додаткових угодах, що є невідємною частиною договору (п.1.1. договору).

У виконання умов договору сторонами підписана додаткова угода № 1 від 16.08.2011 року. Додаткова угода № 1 підписана обома сторонами без зауважень та скріплена печатками підприємств.

В п.2 вказаної угоди зазначається, що покупець здійснює оплату товару шляхом прямого перерахування коштів на рахунок продавця на підставі рахунку в наступному порядку:

- 25% від вартості партії товару перераховується у вигляді передплати;

- 60% від вартості партії товару перераховується після отримання повідомлення про готовність товару до відвантаження;

- 15% від вартості партії товару перераховується за фактом пуску товару в експлуатацію, але не пізніше 30 днів з дати поставки.

30 грудня 2012 року між ТОВ «БІТІЕС ГРУП», ТОВ «ТСА-СТІЛ ГРУП» та ТОВ «САВІ» укладена угода про заміну сторони у договорі № 225 тс від 16.08.2011 року. Згідно умов даної угоди, новим покупцем по договору виступає ТОВ «САВІ» (далі: новий покупець). Згідно п.7 Угоди про заміну сторони в договорі до договору купівлі-продажу № 225 тс від 16.08.2011 року, порядок розрахунків між сторонами залишився не зміненим та відповідає п.3.2. договору № 225 тс від 16.08.2011 року.

02 вересня 2013 року продавець поставив на адресу покупця дві компресорні станції Direct 280 загальною вартістю 1 511 480,88 грн., що підтверджується видатковою накладною.

Поставлений товар згідно видаткової накладної № 560 від 02.09.2013 року на суму 1 511 480,88 грн. отримав ОСОБА_3В, на підставі довіреності № 92 від 27.08.2013 року з боку відповідача.

З представленої видаткової накладної вбачається, що вона підписана обома сторонами без жодних зауважень, містить всі необхідні відомості про товар, а також містить відомості про фактичне отримання товару. Тобто, за своїми ознаками така накладна є підтвердженням передачі позивачем та приймання відповідачем спірного товару.

Отже, з огляду на умови договору та матеріали справи, суд дійшов висновку, що в спірний період договір був чинним.

Таким чином, на підставі укладеного між сторонами договору у позивача виник обовязок поставити товар, а у відповідача прийняти та оплатити його.

13 жовтня 2013 року перший покупець перерахував 411 622,31 грн. на поточний рахунок позивача, в якості попередньої оплати за поставлений товар.

07 травня 2013 року новий покупець також перерахував 419 273,60 грн. на поточний рахунок позивача, в якості попередньої оплати за поставлений товар, а 20.08.2013 року ще 380 963,20 грн. Всього перераховано, в якості попередньої оплати, 830 895,91 грн.

Оскільки відповідач отримав товар без будь-яких зауважень, оплата повинна здійснюватись в термін, передбачений сторонами у договорі, так як відповідно до загальних умов виконання зобов'язання викладених в ст.ст. 526,530 ЦК боржник повинен сплатити одержаний товар в строки, передбачені умовами договору.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 692 ЦК зазначено, що отриманий товар повинний бути оплачений у повному обсязі за встановленою ціною.

Матеріалами справи доведено, що відповідачем, в порушення умов п.3.2. договору та п.2 додаткової угоди № 1 до договору, отриманий товар не сплатив.

Таким чином, на час звернення з позовом, борг у сумі 299 621,77 грн. залишився не сплаченим.

Приймаючи до уваги, що позивачем доведені факти передачі товару відповідачу та його несплати у встановлені договором терміни, господарський суд задовольняє вимогу позивача щодо стягнення суми заборгованості в повному обсязі.

У звязку з тим, що відповідач не виплатив всю суму основного боргу та порушив строки виконання грошового зобовязання, позивачем заявлені вимоги щодо стягнення 3% річних у сумі 16 647,47 грн.

Оцінюючи вимоги позивача господарський суд виходить з наступного.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другої сторони (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно п.3.2. договору, відповідач зобовязаний сплатити вартість товару не пізніше 02.10.2013 року.

Стаття 625 Цивільного кодексу України не звільняє боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, за вимогою кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Таким чином, відповідно до частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Положення цієї статті застосовуються до боржника у разі порушення ним грошового зобов'язання в не залежності від наявності вини в його діях.

Відтак, встановлені статтею 625 ЦК України відсотки річних та інфляційні витрати підлягають нарахуванню до моменту фактичного виконання грошового зобов'язання.

Враховуючи, що матеріалами справи доведений факт порушення відповідачем строків оплати товару, нарахування 3% річних за період з 03.10.2013 року по 10.08.2015 року (676 днів) проведене позивачем з дотриманням загальних правил (методики) нарахування та з урахуванням строків оплати, визначених в п.3.2. договору, наданий арифметично обґрунтований розрахунок річних, господарський суд, задовольняє вимоги позивача щодо стягнення 16 647,47 грн. 3% річних в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями в розумінні цього кодексу є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення їм прав здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею).

За містом ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.1996 року № 543-96-ВР передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно з п.7.2. договору,

за несвоєчасну оплату продукції, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,1% від вартості несплаченого товару за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України.

Разом з тим, ч.6 ст.232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Аналіз чинного законодавства та умов договору свідчить про відсутність погодженого сторонами продовження строку нарахування пені, вимоги щодо стягнення якої заявлені позивачем.

Шестимісячний строк від дня коли зобовязання мало бути виконано за останнім актом надання послуг сплинув 02.04.2014 року.

Таким чином, нарахування позивачем пені за період з 03.10.2013 року по 10.08.2015 року є безпідставним, на підставі чого, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені підлягає задоволенню частково, а саме за період з 03.10.2013 року по 02.04.2014 в розмірі 19 422,06 грн.

Згідно ст.49 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно: в частині задоволених позовних вимог на відповідача, в частині відмови на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 525, 526, 546, 549, 625 ЦК України, ст.ст. 33, 43, 44, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «БІТІЕС ГРУП», м. Одеса, до Товариства з обмеженою відповідальністю «САВІ», м. Донецьк, про стягнення 482 456,68 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «САВІ», м. Донецьк, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІТІЕС ГРУП», м. Одеса, (65003, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, буд. № 115, р/р 2859 в ПАТ «ПУМБ» м. Київ, МФО 334851, СВ-ВО ПДВ № 200031155, ІПН № 35, ) основний борг у розмірі 299 621,77 грн., 3% річних у розмірі 16 647,47 грн., пеню у розмірі 19 422,06 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 5 035,47 грн.

В решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

У судовому засіданні 16.09.2015 року проголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 21.09.2015 року.

Суддя Л.Д. Подколзіна