РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2015Справа №910/20791/15

Суддя господарського суду міста Києва Карабань Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом квартирно-експлуатаційного відділу міста Львова до публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" про стягнення 9214,18 грн

за участю представників сторін:

від позивача - Безушко О. І. (довіреність № 6704 від 29.12.2014);

від позивача: - не з'явився

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2015 року квартирно-експлуатаційний відділ міста Львова (далі по тексту - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" (далі по тексту - відповідач) про стягнення 9214,18 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем не виконано свої зобов'язанні по сплаті орендної плати за користування майном за договором оренди від 28.02.2013 № 44/2013/КЕВ, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість у розмірі 9214,18 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.08.2015 порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 02.09.2015.

Ухвалою суду від 02.09.2015 розгляд справи було відкладено на 16.09.2015.

У судовому засіданні 16.09.2015 представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання 16.09.2015 повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 16.09.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

28.02.2015 року між квартирно-експлуатаційним відділом міста Львова (далі - орендодавець, позивач) та публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський акціонерний банк" (далі - орендар, відповідач) укладено договір оренди № 44/2013/КЕВ нерухомого військового майна, розташованого в Львівському гарнізоні за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с. Липники, військове містечко № 6, буд. № 54 (надалі - договір оренди).

Відповідно до п. 1.1 договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме військове майно - частину не житлового приміщення площею 3,0 кв.м. у будівлі № 54 військового містечка № 6, що знаходиться за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с. Липники, вартість якого визначена на 31.08.2012 року за належною оцінкою та становить згідно з актом оцінки - 17000,00 грн (без ПДВ).

Відповідно до п. 2.1 договору оренди орендар вступає у строкове платне користування майном у термін вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору (у разі оренди нерухомого майна на строк 3 роки і більше - не раніше дати державної реєстрації договору) та акта приймання-передачі майна (п. 2.1 договору).

28.02.2013 орендодавець передав, а орендар прийняв нерухоме військове майно площею 3,0 кв.м. в будівлі № 54 військового містечка № 6, що знаходиться за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с. Липники, що вбачається з акту приймання-передачі.

Додатковим договором до договору оренди сторони домовились, що 27.06.2015 дію договору оренди від 28.02.2013 № 44/2913/КЕВ буде достроково припинено та за актом приймання-передачі нерухомого військового майна від 26.06.2015 відповідач повернув позивачу майно, яке отримав в оренду на підставі договору оренди від 28.02.2013 № 44/2913/КЕВ.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 9214,18 грн заборгованості по орендній платі нерухомого майна у період з серпня 2014 року по червень 2015 року.

Пунктом 3.1 договору встановлено, що орендна плата встановлена без ПДВ за базовий місяць (вересень 2012 року) на рівні 570,00 грн за результатами конкурсу (домовленості) з урахуванням моніторингу орендної плати на аналогічних об'єктах оренди, але не нижче орендної плати визначеної на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорцій її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року № 786 (зі змінами), яка становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (січень 2012 року) - 567,23 грн.

Орендна плата у розмірі 100% перераховується орендарем до спеціального фонду державного бюджету на спеціальний рахунок орендодавця в територіальному органі казначейства не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним (п. 3.6 договору).

На оплату за оренду майна позивач виставляв відповідачу рахунки №№: № 1384 від 12.09.2014, 1579 від 17.10.2014, 1752 від 12.11.2014, 1895 від 03.12.2014, 1934 від 09.12.2014, 41 від 16.01.2015, 173 від 16.02.2015, 366 від 13.03.2015.

Проте, відповідач остаточного розрахунку за договором оренди не здійснив, у зв'язку з чим за останнім утворилась заборгованість у період з серпня 2014 року по червень 2015 року в розмірі 9214,18 грн.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 ст. 762 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Судом встановлено, що у відповідача перед позивачем наявна заборгованість за договором оренди року в розмірі 9214,18 грн за період з серпня 2014 року по червень 2015 року. Протилежного відповідачем не доведено.

Разом з тим, позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 20.11.2014 № 733 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 20.11.2014 року № 123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "ВіЕйБі Банк", згідно з яким з 21.11.2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду. Тимчасову адміністрацію в ПАТ "ВіЕйБі Банк" запроваджено строком на три місяця з 21.11.2014 по 20.02.2015 включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 35 від 17.02.2015 продовжено строк здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "ВіЕйБі Банк" до 20.03.2015 включно.

Відповідно до п. 16 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 року №188 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк", виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 63 від 20.03.2015 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку".

Зазначена інформація відображена на офіційному сайті Фонду (http://www.fg.gov.ua) та у розумінні статті 35 ГПК України є загальновідомою, і не потребує доказуванню.

Таким чином, на час розгляду в суді даного спору відбувається ліквідація ПАТ "ВіЕйБі Банк".

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет. Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах "Урядовий кур'єр" або «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Частиною 4 статті 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не дає визначення поняття "кредитор банку", проте визначення терміну "кредитор банку" міститься у статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", та під яким розуміється - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Судом встановлено, що правовідносини, що склалися між сторонами на підставі договору оренди мають майново-грошовий характер, а відтак, позивач є кредитором банку.

Відповідно до ч. 3 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Згідно з п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду з дня свого призначення здійснює такі повноваження: складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів; у встановленому законодавством порядку вживає заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб.

Частинами 1, 2 статті 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, в разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що задоволення вимог кредиторів відбувається в особливому порядку, так статтею 52 Закону встановлено, порядок черговості задоволення вимог кредиторів банку, а саме: 1) зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян; 2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі щодо повернення цільової позики банку, наданої протягом здійснення тимчасової адміністрації з метою забезпечення виплат відповідно до пункту 1 частини шостої статті 36 цього Закону та щодо покриття витрат Фонду, передбачених у пункті 17 частини п'ятої статті 12 цього Закону; 4) вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; 5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; 6) вимоги фізичних осіб, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності); 7) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; 8) вимоги за субординованим боргом.

Отже, в зв'язку з прийняттям Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк", задоволення вимог кредиторів відбувається в особливому, передбаченому зазначеним спеціальним Законом, порядку з дотриманням принципів черговості, передбаченої статтею 52 цього Закону і задоволення вимог окремого кредитора позачергово цим Законом не передбачено.

З огляду на викладене та враховуючи те, що Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним у спорі між позивачем та відповідачем, відносно якого, на момент виникнення спору прийнято рішення про його ліквідацію, передбачено, що задоволення вимог кредиторів банку здійснюється виключно в межах процедури ліквідації банку та в порядку черговості, передбаченої цим законом, господарський суд дійшов висновку, що підстави для задоволення позовних вимог квартирно-експлуатаційного відділу, як кредитора банку, до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про стягнення 9214,18 грн заборгованості за договором оренди відсутні.

Судовий збір відповідно до статті 49 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись статтями 4, 49, 82 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Повне рішення складено23.09.2015.

Суддя Я.А. Карабань