РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2015Справа №910/16658/15

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю «КСТ ГРУП Україна»

До відповідача-1 товариства з обмеженою відповідальністю «Центр правової допомоги «Барістор»

До відповідача-2 товариства з обмеженою відповідальністю «Украгрозакупівля»

Про стягнення 1009745,54 грн.

Суддя Ковтун С.А.

Представники сторін:

від позивача Собко Л.В. (за дов.)

від відповідача-1 не з'явились

від відповідача-2 не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До господарського суду міста Києва звернулося з позовом товариство з обмеженою відповідальністю «КСТ ГРУП Україна» до товариства з обмеженою відповідальністю «Центр правової допомоги «Барістор» (відповідача-1) та товариства з обмеженою відповідальністю «Украгрозакупівля» (відповідача-2) про стягнення коштів. Зокрема, позивач просить стягнути з відповідача-1 500 грн. боргу, а з відповідача-2 - 600103,80 грн. боргу, 19674,40 грн. 3% річних, 350580,63 грн. інфляційних, 38886,71 грн. пені.

Позовні вимоги до відповідача-2 мотивовані порушенням останнім взятих на себе зобов'язань щодо оплати за надані послуги за договором на транспортно-експедиторське обслуговування експортно-імпортних і транзитних вантажів № 23-ЗТЕ від 13.02.2013 (в судовому засіданні представник позивача дату договору в тексті позовної заяви як 13 січня 2015 року, а не 13 лютого 2015 року пояснив технічною помилкою). Вимоги до відповідача-1 ґрунтуються на договорі поруки № 03-03 від 13.01.2013.

Суд своєю ухвалою від 03.07.2015 порушив провадження у справі № 910/16658/15.

Суд своєю ухвалою від 31.08.2015 продовжив строк вирішення спору на п'ятнадцять днів.

Відповідач-2 у поданому суду відзиві позовні вимоги відхилив у повному обсязі, зазначивши, що 13.01.2013 не укладав з позивачем договір № 23-ЗТЕ. За твердженням відповідача, рахунки, на які посилається позивач № 00004814 від 18.03.2014, № 00004813 від 18.03.2014, № 00004792 від 17.03.2014, № 00004754 від 12.03.2014, № 00004740 від 11.03.2014, № 00004763 від 13.03.2014, погашені відповідачем вчасно і в повному обсязі. Відповідач заперечив проти отримання рахунку № 00004915 від 28.03.2014.

Суд своєю ухвалою від 31.08.2015 зобов'язав позивача надати докази надання послуг на суму 132344 грн., які є предметом акту № 00004915 виконаних робіт за березень 2015 року, та оригінал договору на транспортно-експедиторське обслуговування експортно-імпортних і транзитних вантажів № 23-ЗТЕ від 13.02.2013.

Позивач у наданих суду поясненнях зазначив, що предметом розгляду у справі є стягнення заборгованості за договором на транспортно-експедиторське обслуговування експортно-імпортних і транзитних вантажів № 23-ЗТЕ від 13.02.2013. При цьому відповідач-2 здійснював оплати за вказаним договором, посилаючись в призначенні платежу саме на договір № 23-ЗТЕ від 13.02.2013. Оскільки відповідач-2 вказував в призначенні платежу номер рахунку вибірково, здійснював переплату, або взагалі рахунки не оплачував, позивач зараховував переплату як часткове погашення за неоплаченими рахунками. За твердженням позивача, він надав відповідачу-2 послуг на суму 4716834,30 грн. за період з 28.02.2013 по 31.03.2014. У свою чергу, відповідач-2 сплатив 4116730,50 грн., внаслідок чого у нього виникла заборгованість в розмірі 600103,80 грн..

Під час розгляду справи відповідач-2 заявив клопотання про призначення у справі судової технічної експертизи договору 23-ЗТЕ від 13.02.2013. На вирішення експертів поставити наступні питання: чи не піддавалися номер та дата укладення договору змінам шляхом підчищення (дописки, домальовування) штрихів; чи не дописана літера (цифра, слово, частина тексту) в номері та дані досліджуваного документа.

Суд клопотання відхилив. Відхиляючи дане клопотання суд виходив з того, що відповідачем-2 не ставиться під сумнів сам факт існування між сторонами відносин за таким правочином як договір № 23-ЗТЕ від 13.02.2013 і саме на викладених у ньому умовах. Також відповідач-2 не навів жодних даних про те, що між сторонами були наявні інші договори, у тому числі і датовані 13.01.2015. З огляду на це, встановлення обставин, які наведені відповідачем-2 у клопотанні про призначення експертизи, не матимуть значення для вирішення спору, оскільки не стосуються обсягу доказування і не впливатимуть на дійсний характер відносин між сторонами.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр правової допомоги «Барістор» відзиву по суті спору суду не надало, його повноважний представник у судові засідання не з'явився, у зв'язку з чим суд, відповідно до приписів ст. 75 ГПК України, вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача-2, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

13.02.2013 товариство з обмеженою відповідальністю «КСТ ГРУП Україна» (експедитор) та товариство з обмеженою відповідальністю «Украгрозакупівля» (замовник) уклали договір № 23-3ТЕ на транспортно-експедиторське обслуговування експортно-імпортних і транзитних вантажів (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого замовник доручає, а експедитор бере на себе зобов'язання від свого імені і за рахунок замовника здійснити транспортно-експедиційне обслуговування експортно-імпортних і транзитних вантажів залізничним транспортом по території України, країн СНД та інших держав.

Відповідно до п. 2.2 Договору замовник повинен завчасно подавати заявки на планові перевезення; здійснювати своєчасно оплату, а також відшкодовувати витрати, яких зазнав експедитор, виконуючи надане йому замовником доручення і таке інше.

Замовник здійснює 100% попередню оплату у розмірі заявленого об'єму перевезення вантажів на підставі виставлених рахунків упродовж 5-ти банківських днів з дня виставлення рахунку (п. 3.1 Договору). У дорученні банку на перерахування грошових коштів замовник зазначає, за які перевезення здійснена оплата, номер Договору, рахунки (п. 3.2 Договору).

За період з 28.02.2013 по 31.03.2014 позивач надавав, а відповідач-2 отримував послуги.

Незважаючи на те, що умовами Договору не врегульований особливий порядок приймання-передачі наданих послуг, вони позивачем оформлялись актами виконаних робіт та надавались для підписання відповідачу-2, частину з яких останній підписав. Дані акти містять посилання на договір № 23-ЗТЕ від 13.02.2013 як на акт, за яким виконанні роботи (надані послуги).

Крім того, позивач виставляв відповідачеві для оплати рахунки, які відповідач-2 сплачував з призначенням платежу: «за транспортно-експед. послуги зг-но договору № 23-ЗТЕ від 13.02.2013» (докази - в матеріалах справи).

Наведені обставини засвідчують, що правовідносини, які виникли між сторонами, мали місце саме в рамках договору № 23-ЗТЕ від 13.02.2013, а не іншого правочину.

Надання послуг за Договором здійснювалось за заявками відповідача-2 і підтвердженням їх надання є товарно-транспортні накладні про перевезення вантажу залізничним транспортом, які відповідають заявкам відповідача-2.

З огляду на це, товарно-транспортні накладні про перевезення вантажу залізничним транспортом є належними та допустимими доказами надання позивачем відповідачу-2 послуг за Договором, у тому числі і за актами виконаних робіт, від підписання яких відповідач-2 ухилився.

Загальна вартість наданих позивачем відповідачу-2 послуг за Договором становить 4716834,30 грн.. Відповідач-2 їх вартість оплатив частково у розмірі 4116730,50 грн., внаслідок чого у нього виникла заборгованість на суму 600103,80 грн..

При цьому, зарахування позивачем переплати за рахунками № 00004814 від 18.03.2014, № 00004813 від 18.03.2014, № 00004792 від 17.03.2014, № 00004754 від 12.03.2014, № 00004740 від 11.03.2014 та № 00004763 від 13.03.2014 в рахунок попередніх періодів не суперечить нормам чинного законодавства та умовам Договору.

Станом на день розгляду справи 600103,80 грн. заборгованості відповідачем-2 не погашено.

Статтями 11, 509 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, що передбачено ст. 525 Цивільного кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Факт наявності боргу у відповідача-2 перед позивачем в сумі 600103,80 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем-2 не спростований.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки, що передбачено ст. 611 Цивільного кодексу України.

Згідно з п. 3.4 Договору, за прострочення платежу замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період, за який сплачується пеня, від неоплаченої суми за кожен день прострочення.

За розрахунком позивача, прийнятим судом як вірний, з відповідача-2 підлягає стягненню 38886,71 грн. пені.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача, який судом прийнято як вірний, з відповідача-2 підлягає стягненню 19674,40 грн. трьох процентів річних за період з 05.04.2014 по 20.06.2015 та 350580,63 грн. інфляційних за період з червня 2014 року по травень 2015 року.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов'язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивачем належним чином доведене порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем-2 не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню в повному обсязі.

Як випливає із ст. 553 ЦК України, договір поруки є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором і поручителем. Договір поруки не передбачає виникнення або, навпаки, припинення будь-яких прав та обов'язків боржника. Він зазвичай лише здійснює підготовчі дії до укладення договору поруки, підшукуючи поручителя і одержуючи його згоду.

Згода боржника на укладення договору поруки не вимагається.

Частиною 2 статті 554 Цивільного кодексу України передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Позивач як на підставу вимог до відповідача-1 посилається на договір поруки № 03-03 від 13.01.2013, згідно з яким поручитель поручився за виконання відповідачем-2 договору № 23-ЗТЕ від 13.01.2013.

Оскільки предметом розгляду у даній справі є неналежне виконання зобов'язань відповідачем за договором № 23-ЗТЕ від 13.02.2013, підстави для задоволення вимог про стягнення з відповідача-1 500 грн. відсутні.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір з вимоги про стягнення 500 грн. покладається на позивача. На товариство з обмеженою відповідальністю «Украгрозакупівля» покладається 20184,91 грн. судового збору з вимог про стягнення 1009245,54 грн.. Надмірно сплачені позивачем 595,08 грн. судового збору підлягають поверненню йому з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові до товариства з обмеженою відповідальністю «Центр правової допомоги «Барістор» відмовити повністю.

Позов до товариства з обмеженою відповідальністю «Украгрозакупівля» задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Украгрозакупівля» (83086, м. Донецьк, вул. Кобозева, 12, код 33110033) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КСТ ГРУП Україна» (03062, м. Київ, проспект Перемоги, 67, код 35122124) 600103,80 грн. боргу, 19674,40 грн. 3% річних, 350580,63 грн. інфляційних, 38886,71 грн. пені, 20184,91 грн. судового збору.

Повернути товариству з обмеженою відповідальністю «КСТ ГРУП Україна» (03062, м. Київ, проспект Перемоги, 67, код 35122124) з Державного бюджету України 595,08 грн. судового збору.

Рішення підписано 25.09.2015

Суддя С. А. Ковтун