ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2015 р.Справа № 916/1092/15-г
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Ярош А.І.,

Суддів: Головея В.М., Діброва Г.І.

(склад колегії суду змінений згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 23.09.20145 р.)

при секретарі судового засідання: Максиміхіній Ю.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_2, за довіреністю;

від третьої особи: не зявився, повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі філії «Дельта-лоцман» ДП «АМПУ» та Товариства з обмеженою відповідальністю «СМТ Южний ЛТД»

на рішення господарського суду Одеської області від 18 травня 2015 року

по справі № 916/1092/15-г

за позовом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі філії «Дельта-лоцман» ДП «АМПУ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «СМТ Южний ЛТД»

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача філії Одеського управління ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»

про стягнення 123 302,07 дол.США,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі філії «Дельта-лоцман» ДП «АМПУ» звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «СМТ Южний ЛТД» 123 302,07 дол.США.

ОСОБА_3 заяви про збільшення позовних вимог від 24.03.2015 року, позивач просив стягнути з відповідача 182 918,38 дол.США, з яких 175 379,17 дол.США боргу, 7539,21 дол.США пені.

У подальшому позивач уточнив свої позовні вимоги та, з огляду на часткове погашення відповідачем боргу в сумі 59616,31 дол.США, просив стягнути з останнього 115 762,86 дол.США боргу та 7539,21 дол.США пені.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.04.2015 року залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача філію Одеського управління ПАТ «Банк «Фінанси та кредит».

У заяві від 12.05.2015 року відповідач частково визнав позов, зазначивши, що зі свого боку виконав всі зобовязання, однак кошти не були перераховані банком, а тому просив стягнути заборгованість з конкретного рахунку, на якому знаходяться кошти його контрагентів-судновласників.

Рішенням господарського суду Одеської області від 18 травня 2015 року по справі № 916/1092/15-г (суддя Оборотова О.Ю.) позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "СМТ Южний ЛТД" на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі філії "Дельта-лоцман" Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" заборгованість у сумі 115 762,86 дол. США; витрати по сплаті судового збору у сумі 27 580,35 грн.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновків про те, що заборгованість відповідача перед позивачем складає 115 762,86 дол.США, яку відповідачем було визнано у судовому засіданні 18.05.2015 р. відповідно до заяви про часткове визнання позовних вимог.

Разом з тим, враховуючи, що прострочка відповідача при здійсненні передбаченого договором розрахунку виникла з вини банка, суд вирішив у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача суми пені у розмірі 7539,21 дол. США відмовити.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі філії «Дельта-лоцман» ДП «АМПУ» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило рішення господарського суду Одеської області скасувати в частині відмови в задоволенні пені та прийняти нове, яким задовольнити позов повністю, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт посилався на положення ст.617 ЦК України, ст.218 ГК України та зазначав, що недодержання своїх обовязків банком не вважається обставиною, що звільняє ТОВ «СМТ Южний ЛТД» від відповідальності за несвоєчасне виконання зобовязання.

Також апелянт посилався на положення Пленуму ВГСУ №14 від 17.12.2013 року, відповідно до якого порушення банком своїх зобовязань не звільняє боржника від відповідальності, однак надає боржникові право звернутися до банку з вимогою щодо сплати пені.

Крім того, скаржник зауважує, що судом невірно стягнуто судовий збір з відповідача.

З апеляційною скаргою звернувся також і відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «СМТ Южний ЛТД», в якій просить змінити рішення, виклавши п.2 резолютивної частини в наступній редакції:

«Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СМТ Южний ЛТД" (65481, м. Южний, МТП Южний, ) на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі філії "Дельта-лоцман" Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (54017, м. Миколаїв, вул. Лягіна, 27, ) - заборгованість у сумі 115 762,86 дол. США з банківського рахунку ТОВ «СМТ Южний ЛТД» (№2301 у Філії «Одеське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит», МФО 328823); витрати по сплаті судового збору у сумі 27 580,35 грн.».

Свої доводи скаржник обґрунтовує тим, що він є посередником, який вчиняє певні дії за дорученням та за рахунок судновласників, отже, заборгованість за отримані послуги слід стягувати саме з рахунку, який використовується для роботи з конкретним судновласником, а не з будь-якого, оскільки кошти, які знаходяться на інших рахунках, не є власністю відповідача та не можуть використовуватись за іншим призначенням, ніж оплата послуг, наданих іншим судновласникам.

Враховуючи зазначене, на підставі п.9.13 Постанови Пленуму ВСГУ від 23.03.2012 року №6, апелянт просив зазначити в резолютивній частині рішення конкретний рахунок, з якого слід стягнути кошти на виконання даного рішення.

У процесі розгляду справи 20.017.2015 року відповідач звернувся до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі до розгляду повязаної справи №916/1910/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СМТ Южний ЛТД» про зобовязання філії Одеського управління ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» переказати грошові кошти за платіжними дорученнями, яка розглядається в Одеському апеляційному господарському суді.

Судова колегія залишила вказане клопотання без розгляду, оскільки господарським судом апеляційної інстанції 23.09.2015 р. вже прийнято постанову у зазначеній вище справі.

У судове засідання 24.09.2015 року не зявився представник третьої особи, хоча був повідомлений про час і місце судового засідання, про що свідчить протокол судового засідання від 18.08.2015 р.

Відповідно до абз. 2 п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18, у разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81 1 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

Отже, представники філії Одеського управління ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце проведення судового засідання, не скористались своїм правом участі в судовому процесі, а тому, враховуючи, що явка представника третьої особи не визнавалась обовязковою, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду апеляційних скарг за його відсутності.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача, відмови в задоволенні скарги позивача та зміні рішення суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.04.2011 р. між Державним підприємством „Дельта-лоцман (Підприємство) та Товариством з обмеженою відповідальністю „СМТ Южний ЛТД (Агент) укладено договір (Договір), відповідно до п. 1.1. якого Підприємство зобовязується за заявками Агента надавати послуги з лінійного і портового лоцманського проведення, послуги по перешвартуванню, перетягуванню (переміщенню) суден в акваторії порту, надавати послуги Служби регулювання руху суден (СРРС) у зонах дії центрів і постів регулювання руху суден та надавати право проходження по Бузько-Дніпровсько-лиманському, Херсонському морському каналам та глибоководному судновому ходу р. Дунай-Чорне море, а також надавати інформаційну послугу судну при проходженні судном ГСХ, а Агент зобовязується прийняти і оплатити надані послуги. При цьому споживачем послуг Підприємства є Судновласник (в розумінні ст. 20 Кодексу торговельного мореплавства України).

Додатковою угодою № 4-13/3142/П-11 від 13.06.2013 р. до договору 314/П-11 від 01.04.2011 р. про заміну сторони в зобовязанні, укладеною між ДП „Дельта-лоцман, що далі іменується Сторона 1, TOB „СМТ Южний ЛТД, що далі іменується Сторона 2 та ДП „Адміністрація морських портів України, що далі іменується Сторона 3, в порядку та на умовах, визначених цією Додатковою угодою, Сторони домовились про заміну з 13.06.2013 р. „Сторони 1 на „Сторону 3, як зобовязану та управнену в Договорі. Пунктом 2 Додаткової угоди Сторона 2 (ТОВ „СМТ Южний ЛТД) підтвердила згоду на заміну „Сторони 1 на „Сторону 3 в Договорі в порядку та на умовах, визначених цією Додатковою угодою.

Відповідно до п. 3 Додаткової угоди № 4 від 13.06.2013 р., з 13.06.2013 р. всі права та обовязки „Сторони 1 за Договором перейшли до „Сторони 3.

Відповідно до п.п.2.1.1. Договору від 01.04.2011 р., Підприємство зобовязується за заявками Агента у встановленому даним Договором порядку, відповідно до Правил плавання, Обовязкових постанов, Зводу звичаїв порту тощо (далі-Правила) своєчасно і якісно виконувати лінійні і портові лоцманські проведення суден, надавати послуги по перешвартуванню, перетягуванню (переміщенню) суден в акваторії порту, надавати послуги СРРС у зонах дії ЦРРС/ПРРС та надавати право проходження по БДЛК, ХМК та ГСХ, а також надавати інформаційну послугу судну при проходженні судном ГСХ.

Як встановлено судом, на підставі заявок відповідача, в яких ТОВ „СМТ Южний ЛТД гарантувало своєчасну оплату наданих послуг, позивач в грудні 2014 року надав послуги з лоцманського проведення, послуги СРРС та послуги по перешвартуванню суднам „CAMBRIDGE (ЛІБЕРІЯ), „GAS СОВІА (МАРШАЛЬСЬКІ ОСТРОВИ), „LODESTAR S (ОСТРОВИ КУКА), „НІКМЕТ К (ТУРЕЧЧИНА), „SOLARO (ІТАЛІЯ), „FLINTER GOA (НІДЕРЛАНДИ), „ECOSAND G.O. (МАРШАЛЬСЬКІ ОСТРОВИ), „M.TURHAN MILD ON (ТУРЕЧЧИНА), „LUKA (ЛІБЕРІЯ), „JIN HONG (ГОНКОНГ), які знаходились під агентуванням відповідача.

Надання послуг підтверджується, зокрема, лоцманськими квитанціями, квитанціями служби регулювання руху суден, нарядами на швартовні роботи. Для оплати наданих послуг, на виконання п. 2.1.2 Договору від 01.04.2011р., відповідачу були вручені під розписку рахунки ІР-02770 від 29.12.2014, ЮР-02334 від 24.12.2014, ЮР-02348 від 24.12.2014, ЮР-02355 від 26.12.2014, ЮР-02360 від 26.12.2014, ЮР-02365 від 29.12.2014, ЮР-02370 від 30.12.2014, № ЮР-02374 від 31.12.2014, ЮР-02378 від 31.12.2014, ЮР-02379 від 31.12.2014, ЮР-02388 від 31.12.2014 на загальну суму 65 252,66 дол. США, які відповідачем не оплачені.

Підпунктом 2.2.3, 2.2.4 Договору від 01.04.2011 р. передбачено, що Агент зобовязаний робити своєчасну оплату відповідно до умов цього Договору по суднах, що плавають під іноземним прапором - у ВКВ, а під прапором України - у національній валюті України, вказувати в банківських документах необхідну розшифровку платежу по кожному судну. Агент повинен сплачувати рахунки Підприємству у терміни, визначені цим договором.

Пунктом 4.2.2. Договору від 01.04.2011 р. встановлено, що остаточний розрахунок здійснюється Агентом на протязі десяти банківських днів з дати отримання від Підприємства рахунку за реквізитами, зазначеними у такому рахунку.

Відповідно до п. 5.5. Договору від 01.04.2011 р. Агент несе повну матеріальну відповідальність перед Підприємством за повноту та своєчасність оплати наданих послуг по розрахунках як у національній валюті, так і в ВКВ.

Як встановлено судом, відповідач відповідно до вимог п.4.2.2 договору надав у Філію «Одеське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит», в якому здійснюється розрахунково-касове обслуговування TOB СМТ Южний ЛТД на підставі Договору № 40/БК від 14.10.2008 р., платіжні доручення для перерахування ДП «Дельта-лоцман» валютних платежів за надані послуги, що підтверджується копіями платіжних доручень, наданих відповідачем, однак банком не було перераховано кошти.

ТОВ СМТ Южний ЛТД неодноразово зверталось до керівництва банку, направляючи відповідні листи та запити, до керівництва ДПІ у м. Южному ГУ ДФС в Одеській області та в адміністративному порядку до ГУ ДФС в Одеській області, однак банк так і не виконав платіжні доручення відповідача.

Відповідно до п. 5.4 Договору (в редакції Додаткової угоди № 3-12/314/П-11 від 20.04.2012), в разі порушення строків здійснення остаточного розрахунку, передбачених п. 4.2.2 і п. 4.3 цього Договору, Агент, за вимогою Підприємства, несе перед останнім відповідальність у вигляді сплати пені у розмірі подвійної ставки НБУ від несплаченої вартості послуг за кожний день прострочення.

За таких обставин, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості з відповідача за надані послуги у розмірі 115 762,86 дол. США та пені 7539,21 дол. США.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

ОСОБА_3 ч.ч. 1,2 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що визначено в ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

ОСОБА_3 ст.627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності п. 1.4. Постанови Пленуму ВГСУ № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» з урахуванням пункту 30.1 статті 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог у частині стягнення основної заборгованості, оскільки її наявність не заперечується відповідачем та підтверджується належними та допустимими доказами, а саме: вказаним вище Договором, рахунками, лоцманськими квитанціями, актами здачі - приймання робіт (надання послуг).

За переконанням колегії суддів, відповідач вчинив всі залежні від нього дії для належного виконання зобов'язання, які передбачені законодавством та Договором, а саме: в рамках визначеного Договором строку надав відповідне платіжне доручення до Банку для перерахування зазначених валютних коштів; на підтвердження здійснення даної операції відповідач отримав від Банку відповідні документи; зазначені валютні кошти були списані з банківського рахунку відповідача, в підтвердження чого була надана відповідна виписка з рахунку; за переказ зазначених валютних коштів Банк утримав комісію, що підтверджується відповідними відмітками.

Відповідно до ст. 116 Кодексу торговельного мореплавства України відповідач є агентською організацією (морським агентом), яка за договором морського агентування за винагороду надає послуги в галузі торговельного мореплавства.

Морські агенти, субагенти є посередниками, які за дорученням і за рахунок судновласника-нерезидента на підставі зовнішньоекономічного договору з останнім вчиняють певні дії в його інтересах.

Оплата судновласником-нерезидентом посередницьких послуг, які надав йому морський агент, проводиться в іноземній валюті, оскільки здійснюється нерезидентом - стороною зовнішньоекономічного договору за послуги, отримані в Україні, і є формою розрахунків в межах торговельного обороту між нерезидентом та резидентом, які регулюються ст. 7 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Порядок здійснення таких розрахунків врегульований нормами Інструкції «Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах», затвердженої постановою Правління НБУ від 12.11.2003 року № 492 (далі - Інструкція).

Відповідно до абзацу 9 підпункту "а" пункту 5.3 глави 5 Інструкції на поточні рахунки в іноземній валюті юридичних осіб-резидентів зараховуються такі кошти:

- перераховані з-за кордону нерезидентом на рахунок резидента, який виступає посередником, для подальшого перерахування іншим резидентам - суб'єктам господарювання, за дорученням яких на підставі договорів комісії, доручення, консигнації або агентських угод було здійснено продаж продукції, робіт, послуг;

- перераховані з-за кордону згідно з контрактом (договором, угодою) юридичній особі-резиденту, яка є агентом юридичної особи-нерезидента згідно з Кодексом торговельного мореплавства України, для виплати капітану судна, що належить судновласнику-нерезиденту, на експлуатаційні потреби. Під час отримання коштів в іноземній валюті, що надійшли на ім'я фізичних осіб або капітана судна, яке належить судновласнику-нерезиденту, юридичні особи-резиденти (посередники) здійснюють облік таких коштів окремо. Ці кошти не можуть бути використані на потреби, що не пов'язані з виконанням зобов'язань перед фізичними особами або капітаном судна, яке належить судновласнику-нерезиденту.

ОСОБА_3 Головного Управління Національного банку України по м. Києву і Київській області від 09.08 2005 р. № 18-207/13997 кошти в іноземній валюті надходять від судновласника-нерезидента на рахунок морського агента, який утримує з них суму своєї винагороди, а решту перераховує іншим резидентам (субагентам) - безпосереднім продавцям продукції (робіт, послуг) судновласнику-нерезиденту.

Така ж позиція викладена в ОСОБА_3 НБУ від 16.10.2013 року № 29-113/18005. У відповідності до п. 8 зазначеного ОСОБА_3 обов'язковий продаж надходжень в іноземній валюті на рахунки морських агентів здійснюється з урахуванням вимог законодавства України, якими визначений особливий статус морського агента, який діє як постійний представник нерезидента, від його імені та за його рахунок. У разі, якщо відповідно до норм законодавства України та укладених договорів, право власності на кошти в іноземній валюті не належить резидентам - морським агентам, такі надходження підлягають подальшому використанню для розрахунків з третіми особами-резидентами за надані останніми послуги, пов'язані з перебуванням судна в порту, сплати портових зборів, тощо.

Виходячи з даних норм, судова колегія приходить до висновку, що кошти, отримані на відповідний рахунок відповідача від судновласників за буксирні послуги, не є його власними коштами і вони не можуть бути використані інакше, ніж для оплати саме зазначених послуг, які були надані Позивачем.

Тому суд вважає, що сума коштів у розмірі 115 762,86 доларів США за надані буксирні послуги повинна бути стягнута саме з банківського рахунку, на який зазначені кошти перераховувались судновласниками для оплати зазначених послуг та які не можуть бути використані на будь-які інші потреби, з метою уникнення порушення прав відповідача і судновласників.

Крім того, саме банківський рахунок ТОВ «СМТ Южний ЛТД» №2301 у Філії «Одеське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» міститься в реквізитах, укладеного між відповідачем та третьою особою Договору № 40/БК від 14.10.2008 р., на підставі якого здійснюється розрахунково-касове обслуговування TOB СМТ Южний ЛТД, та зазначений у додатку № 2 до даного договору (т. 2, а.с. 205, 209). Отже, тільки цей банківський рахунок повинен використовуватися для розрахункового обслуговування відповідача банком.

Також постановою Одеського апеляційного господарського суду від 23.09.2015 р. залишено без змін рішення господарського суду Одеської області від 18 червня 2015 року по справі №916/1910/15, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю СМТ Южний ЛТД до Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та кредит в особі філії Одеське регіональне управління Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та кредит задоволено повністю: зобов'язано відповідача переказати грошові кошти за наступними платіжними дорученнями: 7317 доларів США 93 центи, платіжне доручення в іноземній валюті від 08 січня 2015 року №20; 22 269 доларів США 10 центів, платіжне доручення в іноземній валюті від 12 січня 2015 року №31; 10 653 долари США 91 цент, платіжне доручення в іноземній валюті від 14 січня 2015 року №57; 44 745 доларів США 33 центи, платіжне доручення в іноземній валюті від 14 січня 2015 року №58; 2 926 доларів США 98 центів, платіжне доручення в іноземній валюті від 16 січня 2015 року №73; 88 826 доларів США 76 центів, платіжне доручення в іноземній валюті від 16 січня 2015 року №77; 7 452 долари США 00 центів, платіжне доручення в іноземній валюті від 16 січня 2015 року №83; 4 673 долари США 49 центів, платіжне доручення в іноземній валюті від 16 січня 2015 року №84; 56 769 доларів США 53 центи, платіжне доручення в іноземній валюті від 20 січня 2015 року №123; 8 189 доларів США 53 центи, платіжне доручення в іноземній валюті від 21 січня 2015 року №127; 1 743 долари США 51 цент, платіжне доручення в іноземній валюті від 23 січня 2015 року №144; 3 738 доларів США 60 центів, платіжне доручення в іноземній валюті від 26 січня 2015 року №152; 43 31 долар США 01 цент, платіжне доручення в іноземній валюті від 26 січня 2015 року №153; 6 014 доларів США 76 центів, платіжне доручення в іноземній валюті від 26 січня 2015 року №154; 3 678 доларів США 00 центів, платіжне доручення в іноземній валюті від 26 січня 2015 року №161; 11 652 долари США 01 цент, платіжне доручення в іноземній валюті від 28 січня 2015 року №183; 3 829 доларів США 99 цент, платіжне доручення в іноземній валюті від 28 січня 2015 року №184; 2 208 доларів США 02 центи, платіжне доручення в іноземній валюті від 28 січня 2015 року №185; 5 905 доларів США 50 центів, платіжне доручення в іноземній валюті від 28 січня 2015 року №186; 1 956 доларів США 90 центів, платіжне доручення в іноземній валюті від 29 січня 2015 року №188; 851 долар США 05 центів, платіжне доручення в іноземній валюті від 29 січня 2015 року №189; 1 911 долари США 24 центи, платіжне доручення в іноземній валюті від 30 січня 2015 року №205; 2 240 доларів США 47 центів, платіжне доручення в іноземній валюті від 04 лютого 2015 року № 222; 2 595 доларів США 99 центів, платіжне доручення в іноземній валюті від 06 лютого 2015 року №239; 9 581 долар США 89 центів, платіжне доручення в іноземній валюті від 09 лютого 2015 року №250; 8 052 долара США 64 центи, платіжне доручення в іноземній валюті від 09 лютого 2015 року №251; 2 592 долара США 00 центів, платіжне доручення в іноземній валюті від 16 лютого 2015 року №300; 2 984 долара США 23 центи, платіжне доручення в іноземній валюті від 16 лютого 2015 року №301; 404 долара США 59 центів, платіжне доручення в іноземній валюті від 16 лютого 2015 року №302; 857 доларів США 67 центів, платіжне доручення в іноземній валюті від 25 лютого 2015 року №370; 773 долари США 30 центів, платіжне доручення в іноземній валюті від 27 лютого 2015 року №390; 1357 доларів США 97 центів, платіжне доручення в іноземній валюті від 05 березня 2015 року №428; 700 000 доларів США 00 центів, платіжне доручення в іноземній валюті від 02 квітня 2015 року №645; 9 672 долари США 51 цент, платіжне доручення в іноземній валюті від 02 квітня 2015 року №646; 1 733 долари США 09 центів, платіжне доручення в іноземній валюті від 09 квітня 2015 року №692; 1 376 доларів США 61 цент, платіжне доручення в іноземній валюті від 17 квітня 2015 року №739; 25 127 доларів США 77 центів, платіжне доручення в іноземній валюті від 22 квітня 2015 року №767; 5 200 000 грн. 00 коп., платіжне доручення від 25 березня 2015 року №577.

Судова колегія зауважує, що зазначеним рішенням місцевого господарського суду, яке набрало законної сили, спірні суми на момент розгляду даної справи зобов'язано банк переказати за платіжними дорученнями в іноземній валюті:

- від 16 січня 2015 року №77 на суму 88 826 доларів США 76 центів, платіжне доручення ;

- від 20 січня 2015 року №123 на суму 56 769 доларів США 53 центи.

За приписами п. 9.13 Постанови Пленуму ВГСУ від 23.03.2012 р. № 6 «Про судове рішення» господарські суди повинні зазначати у рішеннях зі спорів, пов'язаних із стягненням грошових сум, зокрема, дані, визначені в п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження". Залежно від конкретних матеріалів і обставин справи в наказі господарського суду можуть бути зазначені банківські рахунки в національній або іноземній валюті, а також реєстраційні рахунки.

ОСОБА_3 п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Проаналізувавши вищевикладене, судова колегія зазначає, що матеріали та обставини даної справи свідчать про специфіку спірних правовідносин, які склалися між сторонами, внаслідок чого в даному випадку цілком очевидна необхідність зазначити в резолютивній частині оскаржуваного рішення банківський рахунок ТОВ «СМТ Южний ЛТД» №2301 у Філії «Одеське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» з метою належного виконання судового рішення, не порушуючи при цьому права відповідача та інших осіб.

Що стосується доводів позивача про запровадження тимчасової адміністрації у названому банку строком на 3 місяці з 18.09.2015 р. по 17.12.2015 р., що, на думку останнього, унеможливить стягнення коштів із вказаного рахунку, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги ці доводи з огляду на те, що питання виконання судового акту вирішується не на даній стадії судового процесу, а на наступній, завершальній стадії судового провадження, а саме у виконавчому провадженні.

Так, статтею 121 ГПК України передбачена можливість зміни способу та порядку виконання рішення, ухвали, постанови при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку про те, що вимоги відповідача про встановлення конкретного рахунку, з якого слід стягнути кошти, є цілком обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Що стосується вимог позивача про стягнення пені, які викладені в апеляційній скарзі, з цього приводу судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено законом або договором. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

ОСОБА_3 ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відсутність вини в діях відповідача, як обов'язкового елементу складу правопорушення, оскільки відповідач належним чином виконував свої зобовязання за договором щодо своєчасної оплати послуг, а тому і відсутній склад цивільного правопорушення, як підстава для цивільно-правової відповідальності у вигляді пені.

Крім того, як вище згадувалось, судова колегії вважає, що відповідач довів, відповідно до ч. 2 ст. 218 ГК України, що ним вчинено всі залежні від нього дії для належного виконання зобов'язання, які передбачені законодавством та Договором.

Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у задоволені вимоги про стягнення з відповідача суми пені у розмірі 7539,21 дол.США слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія дійшла висновку про вірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права при прийнятті рішення, однак враховуючи специфіку стягнення заборгованості з морського агенту, яким у даному випадку виступає ТОВ «СМТ Южний ЛТД», оскаржуване рішення слід змінити, зазначивши в резолютивній частині розрахунковий рахунок відповідача, з якого слід здійснювати стягнення заборгованості на користь позивача.

В решті рішення слід залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Відповідно до ст.49 ГПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, п. 4 ч. 1 ст. 104, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі філії "Дельта-лоцман" Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СМТ Южний ЛТД» задовольнити.

Рішення господарського суду Одеської області від 18 травня 2015 року по справі № 916/1092/15-г змінити в частині встановлення банківського розрахункового рахунку відповідача, виклавши резолютивну частину в наступній редакції:

«Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СМТ Южний ЛТД" (65481, м. Южний, МТП Южний, ) на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі філії "Дельта-лоцман" Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (54017, м. Миколаїв, вул. Лягіна, 27, ) - заборгованість у сумі 115 762,86 дол. США з банківського рахунку ТОВ «СМТ Южний ЛТД» (№2301 у Філії «Одеське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит», МФО 328823); витрати по сплаті судового збору у сумі 79145,43 грн.

В решті позовних вимог відмовити».

Стягнути з Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі філії "Дельта-лоцман" Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СМТ Южний ЛТД" 24357,99 грн. судового збору за апеляційний перегляд.

Доручити господарському суду Одеської області видати відповідні накази із зазначенням реквізитів сторін.

Постанова набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до ВГСУ.

Повний текст постанови підписаний 29.09.2015 р.

Головуючий суддя А.І. Ярош

Суддя В.М. Головей

Суддя Г.І. Діброва