ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2015 р. Справа №917/1697/15

Господарський суд Полтавської області

в складі головуючого судді Кульбако М.М.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго",

вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, 36022

в особі Кременчуцької філії Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго",

вул. 60 років Жовтня, 8, м. Кременчук, 39601

до Приватного підприємства "Захро",

вул. Гагаріна, 23, к. 1, м. Кременчук, 39600

про стягнення 12 634,96 грн., -

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство "Полтаваобленерго" в особі Кременчуцької філії Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до Приватного підприємства "Захро" про стягнення 12 634,96 грн., з яких 8978,04 грн. - основного боргу за спожиту теплову енергію, 1 491,67 грн. - пені, 2 078,03 грн. - інфляційних втрат, 87,22 грн. - 3% річних, посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за укладеним 01.06.2009р. між сторонами договором №974 про постачання теплової енергії в гарячій воді.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов у повному обсязі та наполягав на його задоволенні.

Відповідач в судове засідання не з'явився, вимог суду, викладених в ухвалі про порушення провадження у справі від 10.08.2015 р. та ухвалі про відкладення розгляду справи від 26.08.2015 р. не виконав. Вказані ухвали направлялись відповідачу на адресу, зазначену у позовній заяві, однак повернулася до суду з відміткою пошти "адресат вибув". Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, наданим позивачем, відповідач значиться за адресою, що співпадає з адресою, вказаною позивачем у позові.

Судом враховано рекомендації, викладені у п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", відповідно до яких у разі, якщо ухвалу було надіслано за належною адресою і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Крім того п. 3.9.2 містить рекомендацію, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відтак, обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір у даному судовому засіданні судом не було встановлено. За таких обставин, суд не вбачає за необхідне відкладати розгляд справи та відповідно до статті 75 ГПК України здійснює її розгляд за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив що 01.06.2009 р. між Відкритим акціонерним товариством "Полтаваобленерго" в особі Кременчуцької філії Відкритого акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (надалі позивач, Теплопостачальна організація, (відповідно до Статуту Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" останнє є правонаступником Відкритого акціонерного товариства "Полтаваобленерго" в зв'язку зі зміною найменування юридичної особи)) та Приватним підприємством "Захро" (надалі відповідач, Споживач) було укладено Договір №974 про постачання теплової енергії в гарячій воді (надалі Договір), відповідно до умов якого Теплопостачальна організація зобов'язалась надавати Споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з постачанням теплової енергії в гарячій воді, а Споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами та здійснювати інші платежі у строки і на умовах, передбачених цим договором та додатками до нього.

Згідно п. 2.2.2 Договору відповідач зобов'язався оплачувати постачальнику вартість спожитої теплової енергії та додаткові рахунки, виписані на підставі даного Договору згідно з умовами цього Договору та додатку до нього №4 "Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію".

Згідно додатку №4 "Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію" до Договору споживач зобов"язується за три дні до початку розрахункового періоду здійснювати оплату прогнозованої вартості теплової енергії за вказаним в Додатку №2 Гкал. Сплату рахунків Теплопостачальної організації, виписаних на виконання даного Договору, Споживач зобов"язаний не пізніше семи календарних днів з моменту їх надсилання (надання).

На виконання умов Договору позивачем в період з жовтня 2014 р. по квітень 2015 р. було поставлено відповідачу теплову енергію на загальну суму 8 978,04 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи рахунками№974 від 31.10.2014 р., №974 від 30.11.2014 р., №974 від 31.12.2014 р., №974 від 31.01.2015 р., №974 від 28.02.2015 р., №974 від 31.03.2015 р., №974 від 30.04.2015 р. Їх направлення відповідачу підтверджується реєстром направлення поштової кореспонденції (а.с. 20-26).

Зазначену суму боргу позивач просить суд стягнути з відповідача.

Згідно статті 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться (ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, встановлених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно повинно бути виконане у встановлений строк (термін).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у даному випадку мало місце порушення договірних зобов'язань з боку відповідача щодо оплати за спожиту теплову енергію у вигляді опалення та гарячого водопостачання і позовна вимога про стягнення основного боргу в сумі 8 978,04 грн. є правомірною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі статті 230 ГК України, статті 549 ЦК України, Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та п. 6.8 Договору за несвоєчасну сплату рахунків за спожиту теплову енергію відповідачеві нараховано пеню в сумі 1 491,67 грн. за період з 16.11.2014 р. по 15.06.2015 р.

У відповідності до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредиторів від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримання ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов'язання.

На підставі статті 625 ЦК України відповідачеві нараховано інфляційні в сумі 2 078,03 грн. за період з 16.11.2014 р. по 15.06.2015 р. та 3% річних в сумі 87,22 грн. за період з 16.11.2014 р. по 15.06.2015 р.

Судом враховано викладене у пункті 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", а саме те, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Судом перевірено розрахунки позивача та встановлено їх правильність та відповідність вимогам умов договору та чинного законодавства.

З огляду на вищенаведене та доведення факту несвоєчасності виконання відповідачем обов'язку з оплати теплової енергії, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, інфляційних втрат та 3% річних підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідач не скористався наданим йому правом на судовий захист, обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог не спростував.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та задовольняє їх в повному обсязі.

Судовий збір відповідно до положень статті 49 ГПК України покладається на відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Захро" (вул. Гагаріна, 23, к. 1, м. Кременчук, 39600, код 24824792) на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, 36022) в особі Кременчуцької філії Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. 60 років Жовтня, 8, м. Кременчук, 39601, код 25717118) 8978,04 грн. основного боргу за спожиту теплову енергію, 1 491,67 грн. пені, 2 078,03 грн. інфляційних втрат, 87,22 грн. 3% річних та 1827,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ з набранням рішенням законної сили.

3. Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області на протязі 10 днів.

Повне рішення складено 17.09.2015 р.

Суддя Кульбако М.М.