ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2015 р. Справа № 922/3180/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В. , суддя Тарасова І. В.

при секретарі Кохан Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - Шевчук Н.Ю. (довіреність № 09/1041/01-08 від 14.07.2015р.)

відповідача - Шихкерімової Н.К. (довіреність № 26 від 25.08.2015р.), Чорної А.С. (довіреність № 17 від 22.08.2015р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Комунального підприємства "Харківський метрополітен", м. Харків (вх. №3931 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 08.07.2015р. у справі № 922/3180/15

за позовом Комунального підприємства "Харківський метрополітен", м. Харків

до Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Харків

про визнання недійсним рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015р. Комунальне підприємство "Харківський метрополітен", м. Харків звернулось до господарського суду Харківської області із позовом про визнання недійним рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №64-р/к від 25.03.2015р. по справі № 2/12-8-15.

Рішенням господарського суду Харківської області від 08.07.2015р. по справі № 922/3180/15 (суддя Ольшанченко В.І.) у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач з даним рішенням суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій вважаючи дане рішення суду незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить рішення господарського суду Харківської області від 08.07.2015р. по справі № 922/3180/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 27.07.2015р. апеляційну скаргу Комунального підприємства "Харківський метрополітен", м. Харків на рішення господарського суду Харківської області від 08.07.15р. у справі № 922/3180/15 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 24.09.2015р. о 10:00 год.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає доводи позивача необґрунтованими та безпідставними, оскільки вимогу було направлено до Комунального підприємства "Харківський метрополітен", м. Харків для отримання інформації, необхідної для розгляду заяви ТОВ «Міська рекламно-інформаційна система» про порушення Комунальним підприємством "Харківський метрополітен" законодавства про захист економічної конкуренції, а не в зв'язку з проведенням перевірки цього суб'єкта господарювання, тому відповідач вважає, що ним дотримано всі вимоги чинного законодавства про захист економічної конкуренції. Натомість дії позивача з неподання інформації у встановлені головою територіального відділення антимонопольного комітету строки є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 13 статі 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», за що законом передбачена відповідальність у вигляді сплати штрафу. З цих обставин відповідач просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а прийняте у даній справі рішення залишити без змін, як законне та обґрунтоване, прийняте при всебічному з'ясуванні всіх обставин справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з частинами 1, 2 статті 101 та пункту 7 частини 2 статті 105 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. У постанові мають бути зазначені: обставини справи, встановлені апеляційною інстанцією, доводи, за якими апеляційна інстанція відхиляє ті чи інші докази, мотиви застосування законів та інших нормативно-правових актів.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при винесенні оскаржуваного рішення від 08.07.2015р., заслухавши у судовому засіданні 24.09.2015р. уповноважених представників позивача та відповідача, які підтримали свої правові позиції у справі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає, з огляду на нижченаведене.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» основним завданням Антимонопольного комітету є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Частиною другою статті 12 зазначеного Закону передбачено, що повноваження територіальних відділень Антимонопольного комітету визначаються цим Законом, іншими актами законодавства. Повноваження територіального відділення Антимонопольного комітету не можуть виходити за межі повноважень Антимонопольного комітету, визначених законом.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 7 цього ж Закону у сфері формування та реалізації конкурентної політики, сприяння розвитку конкуренції, нормативного і методичного забезпечення Антимонопольного комітету України та застосування законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольного комітету має повноваження, зокрема, вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, необхідну для дослідження ринків, а також інформацію про реалізацію конкурентної політики.

Також відповідно до пунктів 5 та 12 частини першої статті 17 цього ж Закону голова територіального відділення Антимонопольного комітету має повноваження, між іншим, при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом; проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), суб'єктів господарювання на цьому ринку та приймати відповідні рішення (розпорядження).

Аналогічні повноваження встановлено й Положенням про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затвердженим розпорядженням Антимонопольного комітету України від 23 лютого 2001 року № 32-р та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 30 березня 2001 року за № 291/5482, зокрема, пункт 3 частини першої, у тому числі передбачає, що відділення Антимонопольного комітету має повноваження вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, необхідну для дослідження ринків, а також інформацію про реалізацію конкурентної політики.

Відповідно до пункту 13.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України 26.12.2011р. № 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства», пунктом 5 частини 1 статті 17 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» встановлено, що голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має повноваження при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом. Аналогічні за змістом приписи містить й підпункт 5 пункту 8 Положення.

Тобто, право органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Комітету запитувати (вимагати) інформацію реалізується у зв'язку із виконанням конкретних завдань, покладених на Антимонопольний комітет України, його територіальні відділення, зокрема щодо здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції.

Крім того, виходячи зі змісту статей 22 та 22-1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету, голови територіального відділення Антимонопольного комітету щодо подання суб'єктами господарювання документів, інформації тощо, необхідних для виконання цими органами завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції, є обов'язковими для виконання у визначені ним строки.

Невиконання розпоряджень, рішень і вимог органу антимонопольного комітету, голови територіального відділення комітету, відповідно до частини 2 статті 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Зазначене цілком узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 12.03.2013р. у справі №3-5гс13.

Частиною 3 статті 82 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Згідно частин 1, 2 статті 111-28 Господарського процесуального кодексу України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Невиконання судових рішень Верховного Суду України тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Обставин, за наявності яких суду надано право відступити від правової позиції, викладеної у висновку Верховного суду України від 12.03.2013р. у справі №3-5гс13 судом апеляційної інстанції під час повторного перегляду даної справи не встановлено.

Із матеріалів справи вбачається, що 06.10.2014 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Міська рекламно-інформаційна система" (далі - ТОВ «МРІС») звернулось до Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України із заявою № 5332/Ф-96 про порушення засад добросовісної економічної конкуренції, в якій зазначалося про порушення КП «Харківський метрополітен» законодавства про захист економічної конкуренції під час надання послуг з надання місць для розміщення рекламних щитів на об'єктах метрополітену, що полягає у відмові подовження строку дії договорів №10-2/ВНД від 12.08.2014 р. та №98-2/СНД від 30.12.2013 р.

19.11.2014р. головою Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України було винесено розпорядження №51-рп про зупинення розгляду заяви до завершення розгляду господарськими судами справи №922/4717/14, пов'язаної із заявою, та набрання відповідним судовим рішенням законної сили.

У зв'язку з прийняттям 11.12.2014р. господарським судом Харківської області рішення по справі №922/4717/14, 15.12.2014р. головою Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України було винесено розпорядження №70-рп про поновлення розгляду заяви ТОВ "МРІС".

25.12.2014 р. головою Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №02-26/2-5468 було направлено рекомендованим листом позивачу вимогу №02-26/2-5486 про надання у 20-ти денний термін з дня отримання інформації для перевірки обставин, викладених у заяві ТОВ "МРІС", зокрема, для встановлення наявності чи відсутності порушення законодавства про захист економічної конкуренції. При цьому, позивача було повідомлено про те, що неподання інформації або подання інформації в неповному обсязі територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки або подання недостовірної інформації тягне за собою відповідальність згідно зі статтями 50, 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а про те, що вимоги голови територіального відділення Антимонопольного комітету України щодо надання інформації є обов'язковими для виконання у визначені ним строки.

Даний рекомендований лист за штриховим ідентифікатором № 810 був вручений 29.12.2014 р. КП "Харківський метрополітен" уповноваженій особі підприємства на приймання пошти - Єфременко Наталії Анатоліївні під розпис у книзі за формою 8, що підтверджується повідомленням Харківської дирекції УДППЗ "УКРПОШТА" у листі №07-13-319 від 09.02.2015р.

Отже, зважаючи на положення вищезазначених норм чинного законодавства, а також встановлені судами першої та апеляційної інстанції по даній справі фактичні обставини справи, відділення Антимонопольного комітету у межах наданих йому повноважень мало право витребувати у КП «Харківський метрополітен» відповідну інформацію, необхідну для дослідження розгляду заяви № 5332/Ф-96 від 06.10.2014р., а позивач, у свою чергу, в обов'язковому порядку повинен був надати таку інформацію у встановлені строки, зокрема до 19.01.2015р. включно, з урахуванням того, що 18.01.2015 р. припадає на вихідний день.

Натомість позивач листом № 09/50/01-09 від 19.01.2015р. повідомив відповідача, що оскільки перевірка підприємств контролюючими органами може здійснюватись лише з дозволу Кабінету міністрів України та за завою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, тому просив надати Харківське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України копію дозволу Кабінету міністрів України на проведення перевірки.

Згідно із пунктом 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є неподання інформації Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки.

У зв'язку з тим, що невиконання розпоряджень, рішень і вимог органу Антимонопольного комітету, голови територіального відділення Антимонопольного комітету, відповідно до частини другої статті 22 вищезазначеного Закону тягне за собою передбачену законом відповідальність, а КП «Харківський метрополітен» зазначені вимоги не виконало, передбачену вимогою інформацію у встановлений вимогою строк не надало, із заявою щодо подовження строку надання інформації на вимогу до відповідача не зверталось, тому колегія суддів вважає, що позивач допустив порушення вимог статей 22, 22-1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України". З цих підстав адміністративною колегією Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України було прийнято рішення №64-р/к від 25.03.2015р., яким правомірно визнано бездіяльність КП «Харківський метрополітен» по неподанню інформації, передбаченої вимогою голови Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №02-26/2-5486 від 25.12.2014 р. у встановлений у ній строк, а також згідно з положеннями Закону України "Про захист економічної конкуренції" притягнуто до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції шляхом накладення штрафу у розмірі 68000,00 грн. на підставі пункту 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Відповідно до частини 2 статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за порушення, передбачені пунктами 9, 13-18 статті 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі до одного відсотка доходу (виручки) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.

Зі змісту оспорюваного позивачем рішення Антимонопольного комітету від 25.03.2015р. № 64-р/к по справі № 2/12-8-15 вбачається, що при визначені розміру штрафу відповідач врахував вимоги частини 2 статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції», зважив те, що позивач не визнав факту вчинення порушення, а також взяв до уваги інформацію Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про дохід КП «Харківський метрополітен» від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), який за 2014 рік складає 497706373,00 грн. Крім того, відповідач врахував те, що листом від 04.03.2015р. № 09/344/01-09, тобто після закінчення строку встановленого у вимозі, позивач надав витребувану інформацію.

За приписами статті 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції», підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є:

- неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи;

- не доведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи;

- порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Колегія суддів вважає, що позивачем - КП «Харківський метрополітен» не доведено, а судами першої та апеляційної інстанції не встановлена наявність обставин, визначених в статті 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції», при прийнятті відповідачем Рішення № 64-р/к від 25.03.2015р. у справі № 2/12-8-15.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи позивача, які викладені в апеляційній скарзі, про перевищення відповідачем визначеної законом компетенції, є необґрунтованими, не доведені належними та допустимими доказами в розумінні статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України та спростовуються наявними в матеріалах справи документами.

Крім того, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що конкурентне законодавство не ставить застосування передбаченої відповідальності за порушення законодавства у залежність від наявності у суб'єкта господарювання вини в будь-якій формі.

Усунення суб'єктом господарювання наслідків відповідного порушення на час здійснення провадження у справі про порушення законодавства Антимонопольним комітетом України чи його територіальним відділенням у встановленому законом порядку, само по собі не є підставою для звільнення від відповідальності.

У даному випадку, КП «Харківський метрополітен» у визначений у вимозі від 25.12.2014р. № 02-26/2-5486 строк витребувані документи до Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України не подало. Твердження позивача на протязі всього розгляду даної справи про порушення відповідачем вимог чинного законодавства, колегією суддів відхиляються, оскільки не спростовують факту неподання позивачем витребуваних документів саме до 19.01.2015р.

Також, колегія суддів, виходячи із правового аналізу статті 17 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" від 26 листопада 1993 року № 3659-ХІІ (зі змінами), статті 35 та пункту 1 частини першої статті 36 Закону України "Про захист економічної конкуренції", Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (затвердж. розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19 квітня 1994 № 5, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 6 травня 1994р. за № 90/299 у редакції розпорядження Антимонопольного комітету України від 29 червня 1998 року № 169-р, за реєстр. в Міністерстві юстиції України 22 липня 1998 року за № 471/2911), Положення про порядок проведення перевірок додержання законодавства про захист економічної конкуренції затверджене розпорядженням Антимонопольного комітету України від 25.12.01 № 182-р (із змінами і доповненнями), зазначає, що законодавець чітко розмежовує поняття "проведення перевірки" Антимонопольним комітетом та "розгляд справи" цим органом, і ці процедури є різними за своїм правовим змістом.

В даному випадку перевірка позивача відповідачем не проводилася, а направлення територіальним відділенням Антимонопольного комітету вимоги про надання інформації до позивача відбувалося у зв'язку з розглядом заяви ТОВ "МРІС" та початком розгляду справи за ознаками порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Направлення відповідачем вимоги про надання інформації до КП "Харківський метрополітен", у зв'язку з розглядом заяви ТОВ "МРІС" та розглядом справи не є перевіркою цього суб'єкта господарювання у розумінні вищезазначених норм чинного законодавства, відповідних правил та положень, а є лише способом одержання необхідної інформації для виконання покладених на орган Антимонопольного комітету України обов'язків, адже Антимонопольний комітет України у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції має повноваження розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами.

22.04.2015 р. за результатами розгляду заяви, ТОВ «МРІС» було повідомлено листом відповідача №02-26/2-1500 про відмову у розгляді справи, в зв'язку з не виявленням в ході розгляду заяви ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції в діях КП «Харківський метрополітен».

Підсумовуючи вищезазначене, колегія суддів вважає вірним висновок господарського суду Харківської області про відмову КП «Харківський метрополітен» у задоволенні позову про визнання недійсним зазначеного рішення Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України.

Натомість твердження заявника апеляційної скарги про порушення і неправильне застосування місцевим господарським судом норм матеріального права при прийнятті рішення не знайшли свого підтвердження, в зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування рішення господарського суду Харківської області від 08.07.2015р. у справі № 922/3180/15 суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись статтями 32, 33, 34, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтями 105, 110 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Харківський метрополітен", м. Харків залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 08.07.2015р. у справі № 922/3180/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцятиденного строку.

Повний текст постанови складено 25.09.15

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Тарасова І. В.