РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2015Справа №910/15302/15

За позовомПублічного акціонерного товариства «Київенерго»
доТовариства з додатковою відповідальністю «Щекавиця-Центр»
третя особаОб'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Щекавиця»
простягнення 63558,60 грн.
Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивача Кирищук В.П. - представник;
від відповідача Борковська І.В. - представник;
від третьої особине з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Київенерго» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Щекавиця-Центр» заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 49380,95 грн., пені у розмірі 4730,45 грн., інфляційних втрат у розмірі 9111,70 грн. та 3% річних у розмірі 335,50 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на порушення відповідачем умов договору на постачання теплової енергії у гарячій воді №250836 від 01.09.2009 в частині здійснення своєчасної оплати за спожиту теплову енергію за період з 01.12.2014 по 01.04.2015, що і стало підставою для звернення позивача до суду із зазначеним позовом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.06.2015 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/15302/15 та призначено розгляд справи на 06.07.2015.

06.07.2015 у судовому засіданні оголошено перерву до 30.07.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.07.2015 залучено третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Щекавиця» та призначено розгляд справи на 14.08.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.08.2015 за клопотанням представників відповідача та третьої особи суд продовжив строк розгляду спору у справі № 910/15302/15 на 15 днів, а у зв'язку з неявкою в судове засідання представника позивача, поданим клопотанням третьої особи про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено на 17.09.2015.

Представник позивача в судове засідання, призначене на 17.09.2015 з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, надав суду відзив на позов, в якому проти задоволення позовних вимог заперечив посилаючись на те, що згідно акту приймання - передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс від 23.12.2014 будинок за адресою по вул. Щекавицька, 30/39, що обслуговувався ТДВ «Щекавиця-Центр» було передано на баланс ОСББ «Щекавиця», згідно цього акту обов'язки по обслуговуванню будинку з 01.01.2015 покладаються на ОСББ «Щекавиця». Відповідач неодноразово звертався до позивача із повідомленням про припинення договірних відносин, як це передбачено у п.8.4 укладеного між сторонами договору, однак позивач продовжував нараховувати плату за теплову енергію у гарячій воді за договором, який вже не був чинним. Також відповідач зазначив про те, що станом на 01.01.2015 року сальдо розрахунків за теплову енергію становило 7055,04 грн., що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків за теплову енергію за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді №250836 від 01.09.2009, однак ця сума була повністю виплачена ТДВ «Щекавиця-Центр» 20.02.2015, що підтверджується картою рахунку та платіжними дорученнями №12 від 27.01.2015 та №32 від 20.02.2015.

Представник третьої особи в судове засідання, призначене на 17.09.2015 не з'явився, однак 17.09.2015 подав через канцелярію Господарського суду міста Києва клопотання про розгляд справи без участі представників третьої особи та пояснення по суті спору, в яких вказав про відсутність відомостей щодо виконання чи неналежного виконання ТДВ «Щекавиця-Центр» своїх обов'язків за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді №250836 від 01.09.2009.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.09.2009 між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (енергопостачальна організація, позивач) та Відкритим акціонерним товариством «Фірма «Астарта-Центр», в подальшому перейменоване на Товариство з додатковою відповідальністю «Щекавиця-Центр» (абонент, відповідач) було укладено договір на постачання теплової енергії у гарячій воді №250836 (надалі - договір). Предметом цього договору є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, на умовах, передбачених цим договором (п.1.1), енергопостачальна організація зобов'язалась постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону; гарячого водопостачання - протягом року; в кількості та в обсягах згідно з додатком №1 до договору (п.2.2.1); абонент зобов'язався дотримуватись кількості споживання теплової енергії по кожному параметру в обсягах, які визначені у додатку №1, не допускаючи їх перевищення та своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії (п.2.3.1), цей договір набуває чинності з дня його підписання, та діє до 31.12.2009 (п. 8.1.), договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (п.8.4).

Додатками №1, №3, № 4 до договору № 250836 сторони погодили обсяги постачання теплової енергії, тарифи та порядок розрахунків за договором.

Відповідно до п. 2 додатку 4 до договору, абонент зобов'язаний до початку розрахункового періоду (місяця) сплачувати енергопостачальній компанії вартість заявленої у договорі кількості теплової енергії на розрахунковий період, з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця.

Згідно п. 5 додатку 4 до договору, абонент зобов'язаний щомісячно з 12 по 15 число самостійно отримувати у районному відділі теплозбуту табуляграму фактичного споживання теплової енергії за звітний період, акт звірки на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту звірки повертає у РВТ).

Як стверджує позивач у позовній заяві, свої зобов'язання за зазначеним договором відповідач не виконав, внаслідок чого за період з 01.12.2014 по 01.04.2015 виникла заборгованість за використану теплову енергію, яка становить 49380,95 грн., що підтверджується відомостями обліку споживання теплової енергії, обліковими картками (табуляграмами) та розрахунком основного боргу за спожиту теплову енергію.

Дослідивши зміст укладеного договору, суд дійшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу.

За змістом ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

У відповідності до норм ч. 6 та ч. 7 ст. 276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Згідно зі ст. 20 Закону України «Про теплопостачання» тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб'єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії затверджуються органами місцевого самоврядування, крім теплової енергії, що виробляється суб'єктами господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, на підставі розрахунків, виконаних теплогенеруючими, теплотранспортуючими та теплопостачальними організаціями за методиками, розробленими центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Судом встановлено, що відповідно до звертання-доручення про укладення договору на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.09.2009, за договором № 250836 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.09.2009 обслуговувався багатоквартирний будинок по вул. Щекавицька, 30/39.

19.11.2014 ТДВ «Щекавиця-Центр» звернулося до ПАТ «Київенерго» з проханням розірвати чинні договори про надання послуг, а зокрема договір № 250836 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.09.2009. Вказане повідомлення було отримано ПАТ «Київенерго» 24.11.2014.

В подальшому, ТДВ «Щекавиця-Центр» зверталося до ПАТ «Київенерго» з проханням розірвати договори про надання послуг, а зокрема договір № 250836 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.09.2009 неодноразово.

Такі звернення відповідача були пов'язані зі зміною балансоутримувача будинку по вул. Щекавицька, 30/39.

Відповідно до акту приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс від 23.12.2014 багатоквартирний будинок по вул. Щекавицька, 30/39 було передано ТДВ «Щекавиця-Центр» на баланс ОСББ «Щекавиця». Вказаний акт приймання-передачі наявний у позивача.

Відповідно до п.8.1 договору, цей договір набуває чинності з дня його підписання, та діє до 31.12.2009 і вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (п.8.4).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Згідно ст. ст. 626, 627 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 6 цього ж Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтями 628, 629 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 630 Цивільного кодексу України).

Згідно з положеннями ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Враховуючи те, що відповідач вчасно, відповідно до умов п.8.4 договору повідомив позивача про припинення 31.12.2014 договору № 250836 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.09.2009, то відповідно починаючи з 01.01.2015 правовідносини сторін по цьому договору є припиненими.

Посилання позивача на неможливість припинення подачі теплової енергії у житловий будинок не спростовують факту закінчення строку дії договору. Позивач не позбавлений права заявити вимоги про стягнення вартості теплової енергії, спожитої після закінчення строку дії договору з відповідачем, з фактичного споживача. Що ж до порушення відповідачем умов припинення подачі теплової енергії, зокрема п.1.4 додатку 7 до договору, які на думку позивача мали місце, то суд відзначає, що на момент обстеження енергопостачальною організацією (січень 2015 року) відповідач вже не був балансоутримувачем будинку, і доступу до приміщень, переданих ОСББ не мав.

ПАТ «Київенерго» у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача плату за теплову енергію у гарячій воді за період з 01.01.2015 по 01.04.2015 за договором, який припинив свою дію з 01.01.2015.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за грудень місяць 2014 року, то суд зазначає про те, що станом на 01.01.2015 року сальдо розрахунків за теплову енергію на користь позивача становило 7055,04 грн., що підтверджується відповідним актом звірки взаєморозрахунків за теплову енергію за договором. Вказана суму була повністю сплачена ТДВ «Щекавиця-Центр», що підтверджується платіжними дорученнями №12 від 27.01.2015 на суму 4055,04 грн. та №32 від 20.02.2015 на суму 3000,00 грн.

Отже, за висновками суду, заборгованість відповідача за грудень місяць 2014 року за договором № 250836 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.09.2009 була повністю сплачена ще до звернення позивача 15.06.2015 з позовом до Господарського суду міста Києва, а нарахування позивачем будь-яких платежів за договором після його припинення (з 01.01.2015 року) є безпідставним, як, і безпідставним є нарахування пені, 3% та інфляційних втрат.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 25.09.2015.

Суддя Ю.М.Смирнова