Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

"29" вересня 2015 р. Справа № 927/1075/15

Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1,

вул. Котляревського, 34/55, м. Чернігів, 14033

Відповідач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_2,

вул. Кленова, 26/1, м. Чернігів, 14020

про стягнення 11744,3 грн.

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_3, адвокат, посвідчення ЧН № 000035 від 30.06.2015

Від відповідача: не зявився

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 подано позов до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення 7503,05 грн боргу, 711,87 грн пені, 161,27 грн. річних, 3368,11 грн. інфляційних за договором купівлі-продажу № Ф-00000017 від 14.10.2014 та 2000,00 грн. відшкодування послуг адвоката.

Представником позивача подана заява про уточнення підстав позовних вимог, яку суд розцінює, як зміну підстав позовних вимог. В поданій заяві позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором купівлі-продажу № Ф-00000017 від 14.10.2014 на підставі видаткових накладних № Ф_РН-0000208 від 14.10.2014 на суму 1355,04 грн., №Ф_РН-0000223 від 31.10.2014 на суму 2202,53 грн., Ф_РН-0000261 від 28.11.2014 на суму 3945,48 грн. Суд прийняв подану заяву, справа розглядається з її урахуванням.

Відповідач відзиву на позов не надав, проти позовних вимог не заперечив.

Ухвали суду від 12.08.2015 про порушення провадження у справі та від 15.09.2015, направлені відповідачу за адресою, зазначеною як юридична адреса: вул. Кленова, 26/1, м. Чернігів, 14020, повернуті відділенням звязку на адресу суду як неодержана з написом за закінченням терміну зберігання.

Зважаючи на те, що згідно до ст.. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, неявка представника відповідача у судове засідання , неподання відповідачем відзиву на позов не є перешкодами для розгляду справи за наявними доказами у порядку ст.. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача суд

Встановив:

Відповідно до ст.. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

14.10.2014 між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (постачальник, позивач) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (покупець, відповідач) укладено договір купівлі-продажу № Ф-00000017 (далі договір), відповідно до умов якого постачальник зобовязується на протязі дії договору поставляти покупцю товар ( в тому числі, але не виключно запасні частини для вантажних автомобілів) та напівпричепів (причепів), авто хімію, мастила (оливи), супутні товари для автотранспорту та інше) за його замовленнями окремими партіями за цінами, в асортиментів (за номенклатурою) та кількості, що остаточно погоджуються сторонами в накладних, які є невідємною частиною договору (далі товар), а покупець зобовязується приймати товар та оплачувати його на встановлених договором умовах (п. 1.1. договору).

Відповідно до пунктів 1.2., 1.3. договору загальний обсяг та асортимент (номенклатура) товару, що поставляється за цим договором, визначається кількістю та асортиментом товару, поставленого окремими партіями за всіма видатковими накладними відповідно до умов договору на протязі його дії. Загальна сума договору складає суму ціни товару, вказану в видаткових накладних протягом дії договору.

Згідно з п. 4.1. договору ціни товару вважаються остаточно визначеними сторонами в видатковій накладній на момент постачання (передавання) партії товару.

Покупець зобовязаний провести повний розрахунок за отриману по накладній партію товару у встановлений сторонами термін (п. 5.1. договору). Відповідно до п. 5.1.2 договору при проведенні поставки з відстроченням платежу покупець сплачує суму ціни товару протягом терміну зазначеного у видатковій товарній накладній, після приймання зазначеної партії покупцем від постачальника (дати підписання покупцем накладної постачальника).

Як вбачається із матеріалів справи, позивач виконав свої зобовязання за договором, поставив відповідачу товар на суму 7503,05 грн., що підтверджується видатковими накладними № Ф_РН-0000261 від 28.11.2014 на суму 3945,48 грн., № Ф_РН-0000223 від 31.10.2014 на суму 2202,53 грн., № Ф_РН-0000208 від 14.10.2014 на суму 1355,04 грн. (а.с. 9-11). Термін оплати визначено в накладних дата оформлення накладної.

Проте, відповідач, взяті на себе зобовязання щодо оплати вартості отриманого товару в обговорені договором строки, не виконав. Доказів сплати не надано на день розгляду справи судом.

Згідно зі ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, зобовязання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання не допускається.

Враховуючи те, що матеріалами справи підтверджено факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем по оплаті вартості товару, вимоги позивача по стягненню 7503,05 грн. боргу є правомірними і підлягають задоволенню.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, у тому числі сплата неустойки (штрафу, пені) та відшкодування збитків.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Аналогічні положення містить стаття 610 Цивільного кодексу України.

За визначенням статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами статті 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Відповідно до п.п. 10.3. договору при простроченні оплати товару покупець за вимогою постачальника сплачує суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення платежу, а також пеню, нараховану на суму заборгованості за весь період прострочення платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення.

Позивачем нараховано та предявлено до стягнення 711,87 грн. пені за прострочення виконання грошового зобовязання в період з 15.10.2014 по 29.05.2015. Пеня нарахована з врахуванням вимог ч.6 ст.232 Господарського кодексу України.

Стаття 627 Цивільного кодексу України передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідач не надав доказів відсутності своєї вини в несвоєчасній оплаті вартості товару.

Розмір пені, нарахований позивачем за визначений період не перевищує дійсного розміру пені перерахованого судом у відповідності до приписів чинного законодавства України за визначений позивачем період. Тому позовні вимоги в частині стягнення пені за несвоєчасну оплату вартості товару, підлягають задоволенню в сумі, нарахованій позивачем - 711,87 грн..

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України нараховано та предявлено до стягнення 161,27 грн. річних за період з 15.10.2014 по 03.08.2015 та 3368,11 грн. інфляційних втрат за період з грудня 2014 по червень 2015 року включно.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується прострочення виконання відповідачем взятих на себе зобовязань щодо оплати товару.

Відповідач не надав доказів сплати даних сум нарахувань.

Таким чином, вимоги позивача по стягненню 161,27 грн. річних та 3368,11 грн. інфляційних є правомірними , та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 1827,00 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 2000,00 грн. витрат на послуги адвоката.

Відповідно до статті 44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката, та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

03 серпня 2015 року між адвокатом ОСОБА_3 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги № 2 (а.с. 14-15).

Відповідно до умов п.1.1 договору, адвокат зобовязується надати клієнтові правову допомогу в господарський справі за позовом ФОП ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2М про стягнення боргу за договором купівлі-продажу №Ф-00000017 від 14.10.2014 в господарському суді Чернігівської області.

Відповідно до п. 5.1 договору сторони домовились, що за правову допомогу, передбачену в п.п. 1.1., клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар) в розмірі 2000,00 грн.

В матеріалах справи наявні копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 30.06.2015, та квитанція до прибуткового касового ордера № 2115 від 03.08.2015, відповідно до якого позивач сплатив адвокату 2000,00грн. з підставою "договір про надання правової допомоги № 2 від 03.08.2015".

Згідно п. 6.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21 лютого 2013 року №7, витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Пунктом 6.5 вищезазначеної Постанови передбачено, що розподіл сум інших, крім судового збору, судових витрат здійснюється за загальними правилами частини п'ятої статті 49 ГПК, тобто при задоволенні позову вони покладаються на відповідача, при відмові в позові - на позивача, а при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, витрати по оплаті послуг адвоката в сумі 2000,00 грн підлягають стягненню на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ФІЗИЧНОЇ ОСОБИ-ПІДПРИЄМЦЯ ОСОБА_2, код НОМЕР_1, 14020, АДРЕСА_1 на користь ФІЗИЧНОЇ ОСОБИ-ПІДПРИЄМЦЯ ОСОБА_1, код НОМЕР_2, 14033, АДРЕСА_2 7503,05 грн. основного боргу, 711,87 грн. пені, 161,27 грн. 3% річних, 3368,11грн. інфляційних втрат, 2000,00грн. витрат на послуги адвоката та 1827,00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 30.09.2015 року

Суддя Н.О. Скорик