КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2015 р. Справа№ 912/751/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Синиці О.Ф.

секретаря судового засідання Криворотько В.В.

представники сторін у судове засідання не з'явилися,

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Креатив»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 30.06.2015 року

у справі № 912/751/15-г (суддя Карабань Я.А.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Креатив»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕНСА ТРЕЙД»

про визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.06.2015 року по справі № 912/751/15-г у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Приватне акціонерне товариство «Креатив» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2015 року по справі № 912/751/15-г скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.07.2015 року апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Креатив» було прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді: Гончаров С.А., Зеленін В.О. та призначено до розгляду на 16.09.2015 року.

Розпорядженням Заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 16.09.2015 року змінено склад судової колегії на наступний: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Зеленін В.О., Синиця О.Ф.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.09.2015 року справу № 911/1540/15 прийнято до провадження у вищезазначеному складі суду.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного судового рішення.

Представники сторін у судове засідання не з'явилися.

Відповідно до абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з абз. 1 п. 3.9.2 вищезазначеної постанови Пленуму Вищого господарського суду України, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Ухвала Київського апеляційного господарського суду від 29.07.2015 року про прийняття справи до свого провадження надсилалась сторонам за адресами вказаними у позовній заяві та апеляційній скарзі.

Від ПрАТ «Креатив» до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату в зв'язку з труднощами для можливості прибуття представника у судове засідання та призначення відкладеного судового засідання в режимі відеоконференції.

Колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи без участі представників сторін. Участь представників сторін у судовому засіданні 16.09.2015 року, судом обов'язковою не визнавалась, клопотань про витребування письмових доказів не надходило. ПрАТ «Креатив» є юридичною особою яка не обмежена у виборі своїх представників. Юридичну особу також може представляти її директор, крім того, з матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи у суді першої інстанції зі сторони позивача приймав участь представник Мельник Л.В.

Також, необхідно зазначити, що представник ПрАТ «Креатив» ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 29.07.2015 року про прийняття апеляційної скарги до провадження отримав 07.08.2015 року, а клопотання подано через пошту 11.09.2015 року. Тобто, представник мав достатньо часу для направлення клопотання завчасно, щоб у суду була можливість у порядку ст. 74-1 ГПК України призначити розгляд справи у режимі відеоконференції у дане судове засідання.

При цьому, представником ПрАТ «Креатив» не навів доводів щодо необхідності його обов'язкової участі у справі, пояснення щодо розгляду справи по суті не позбавлений був направити поштою.

Колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників сторін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

15.08.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕНСА ТРЕЙД» (далі - відповідач, продавець, ТОВ «ВЕНСА ТРЕЙД») та Приватним акціонерним товариством «Креатив» (далі - позивач, покупець, ПрАТ «Креатив») укладено договір поставки від № С14-00045 (далі - Договір).

За умовами Договору продавець зобов'язується поставити і передати у власність покупця, а останній зобов'язується прийняти і оплатити насіння соняшнику урожаю 2014 року на умовах даного Договору.

Пунктом 4.1 Договору сторони погодили кількість товару, яка складає 500 тон ± 10 % загальною вартістю 2 300 000,00 грн.

Згідно з п. 9.1 Договору, він набирає силу з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання всіх умов, передбачених даним договором.

Позивач, звертаючись до суду з позовною заявою, вважає вищезазначений Договір недійсним, зважаючи на те, що ПрАТ «Креатив» не надавало згоди на вчинення оспорюваного правочину, а особа, яка підписала спірний договір, позивачеві не відома, відтак вона не мала відповідних повноважень на вчинення таких дій. Також позивач стверджує, що останній не має оригіналу спірного договору, а про його існування дізнався з вимоги відповідача. Позивач, водночас, зазначає, що довіреність від 05.09.2013 року № 1347-12/к ПрАТ «КРЕАТИВ» не видавалася. Крім того, позивач вважає, що договір не відповідає п. 5.23 ДСТУ 4163-2003 «Вимоги до оформлювання документів», оскільки кожна сторінка договору містять лише підписи сторін, тобто не зазначено повної назви посади, прізвища та ініціалів осіб, що підписали договір. Позивач також стверджує, що у відповідності до його статуту, в редакції від 17.05.2011 року, особою, яка має повноваження вчиняти правочини від імені ПрАТ «КРЕАТИВ» є генеральний директор, яким на момент підписання спірного договору і на даний час є ОСОБА_3.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно із частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як встановлено ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

З матеріалів справи вбачається, що спірний договір від імені ТОВ «ВЕНСА ТРЕЙД», підписаний директором ОСОБА_4, який діє на підставі статуту та від імені ПрАТ «Креатив», підписаний ОСОБА_5, який діє на підставі довіреності від 05.09.2013 року № 1347-12/к. Підписи сторін скріплено відбитками печаток товариств.

Згідно з пп. 2 п. 1 ст. 57 Статуту позивача, затвердженого річними загальними зборами його акціонерів, які оформлені протоколом від 12.04.2011 року та зареєстрованого 17.05.2011 року за № 7001262 (далі - Статут), генеральний директор товариства приймає рішення про вчинення правочинів (укладення договорів), що вчиняються (укладаються) товариством, окрім правочинів (договорів), вчинення (укладення) яких потребує прийняття рішення загальними зборами або наглядовою радою товариства.

Підпунктом 3 п. 1 ст. 57 Статуту встановлено, що генеральний директор позивача видає довіреності на право вчинення дій і представництво від імені товариства.

Станом на дату підписання Договору, генеральним директором позивача був ОСОБА_3, який приступив до виконання своїх обов'язків 17.01.2011 року, що підтверджується наказом ЗАТ «КРЕАТИВ» від 17.01.2011 року № 30-К, та рішенням наглядової ради, оформленим протоколом від 14.01.2011 року № 158.

05.09.2013 року довіреністю № 1347-12/Кр, виданою генеральним директором ПрАТ «КРЕАТИВ» ОСОБА_3, було уповноважено ОСОБА_5, зокрема на підписання договорів від імені довірителя на поставку, купівлю-продаж, зберігання насіння соняшнику, та/або інших олійних, технічних чи зернових культур на суму, що не перевищує п'ять мільйонів грн, укладати та підписувати додаткові договори/додаткові угоди, спрямовані на зміну зазначених правочинів.

Зазначена довіреність підписана довірителем та представником, а також скріплена відбитком печатки позивача.

Суду не було надано доказів втрати печатки позивача ані на час видачі вказаної довіреності, ані на час укладання спірного Договору.

Зважаючи на вищезазначене, колегія суддів відхиляє твердження апелянта про те, що при укладенні спірного договору, представник позивача не був наділений правом міг укладати даний Договір.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у представника ПрАТ «Креатив» ОСОБА_5 належним чином оформлених повноважень (довіреність від 05.09.2013 року № 1347-12/к) для укладення спірного договору, тому підстави для визнання його недійсним відсутні.

Відповідно до абз. 4 п. 2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» № 11 від 29.05.2013 року, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували відсутність чи обмеження ОСОБА_5 повноважень на підписання Договору, а тому суд першої інстанції правомірно відмовив ПрАТ «Креатив» у задоволенні позовних вимог.

Більш того, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідачем, на виконання своїх зобов'язань за Договором, поставлено, а позивачем отримано товар загальною вартістю 2 460 154,62 грн.

Наведені фактичні обставини підтверджуються такими первинними бухгалтерськими документами:

- видаткова накладна від 15.08.2014 року № 467 та акт приймання-передачі № 1 від 15.08.2014 року на суму 287 212,97 грн.;

- видаткова накладна від 16.08.2014 року № 468 та акт приймання-передачі № 2 від 16.08.2014 року на суму 818 089,47 грн.;

- видаткова накладна від 17.08.2014 року № 469 та акт приймання-передачі № 3 від 17.08.2014 року на суму 665 420,10 грн.;

- видаткова накладна від 18.08.2014 року № 471 та акт приймання-передачі № 4 від 18.08.2014 року на суму 615 026,51 грн.;

- видаткова накладна від 19.08.2014 року № 603 та акт приймання-передачі № 5 від 19.08.2014 року на суму 74 405,57 грн.

Товар отримано та підписано видаткові накладні з боку покупця - ПрАТ «КРЕАТИВ» ОСОБА_6, яка уповноважена та вчинення таких дій довіреністю від 15.08.2014 року № 6122 на отримання від відповідача товарно-матеріальних цінностей, тобто насіння соняшнику.

Названа довіреність підписана генеральним директором ОСОБА_3 Щодо актів приймання-передачі, то вони підписані з боку покупця його головою правління ОСОБА_7

Оригінали вищенаведених первинних бухгалтерських документів судом першої інстанції оглянуто у судових засіданнях.

Крім того, матеріали даної справи містять засвідчену копію довіреності від 20.11.2013 року, яка посвідчена приватним нотаріусом та зареєстрована в реєстрі за № 8433, і яка видана генеральним директором позивача ОСОБА_3 представникові ОСОБА_7.

Відповідно до даної довіреності ОСОБА_7 уповноважений підписувати будь-які документи, які за статусом має право підписувати генеральний директор. Водночас суд зауважує на тому, що як слідує зі статуту позивача, ОСОБА_7 є його головою правління.

Факт безпосередньої поставки позивачем відповідачеві вантажу (насіння соняшнику) підтверджується наступними товарно-транспортними накладними: від 15.08.2014 № 118326, від 15.08.2014 № 118327, від 15.08.2014 № 118329, від 15.08.2014 № 118330, від 16.08.2014 № 118316, від 15.08.2014 № 118301, від 15.08.2014 № 118303, від 16.08.2014 № 118317, від 16.08.2014 № 118304, від 16.08.2014 № 118323, від 17.08.2014 № 118307, від 16.08.2014 № 118315, від 17.08.2014 № 118326, від 17.08.2014 № 118343, від 17.08.2014 № 118338, від 18.08.2014 № 118362, від 18.08.2014 № 118358, від 18.08.2014 № 118363, від 18.08.2014 № 118364, від 18.08.2014 № 118311, від 18.08.2014 № 118367, від 18.08.2014 № 118349.

У матеріалах справи також міститься засвідчена копія акту звірки взаємних розрахунків, складеного за період з 01.08.2014 року по 20.11.2014 року (станом на 01.12.2014 року), який свідчить про те, що товар, поставлений за вищенаведеними первинними бухгалтерськими документами, оплачено позивачем на користь позивача в сумі 2 300 000,00 грн., тобто частково. Зазначений акт звірки від 01.12.2014 року підписано сторонами спірного договору та скріплено відбитками їх печаток.

Як зазначалося вище, доказів втрати печатки позивача суду надано не було.

Відповідно до п. 3.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» від 29.05.2013 року № 11, наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з'ясовувати пов'язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що фактичні обставини для визнання Договору поставки від 15.08.2014 року № С14-00045 недійсним відсутні, оскільки оспорюваний правочин позивачем фактично схвалено, про що свідчать такі дії, як отримання ним від відповідача товару, що підтверджується наведеними вище первинними бухгалтерськими документами, які підписані з боку ПрАТ «КРЕАТИВ» особою, уповноваженою довіреністю від 15.08.2014 року № 6122 та головою правління, а також часткова оплата позивачем товару, отриманого на підставі спірного договору, в розмірі, що складає 93,5 % загальної вартості товару.

Стосовно доводів щодо анулювання відповідачеві свідоцтва платника ПДВ, то вказаний факт жодним доказом не підтверджено. Крім того, навіть у випадку анулювання свідоцтва та надання позивачу після цього податкових накладних, відповідач несе відповідальність передбачену податковим законодавством. При цьому, вказана обставина не може бути підставою для недійсності Договору, в тому числі з підстав передбачених ст. 230 Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені Приватним акціонерним товариством «Креатив» в апеляційній скарзі, не знайшли підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2015 року по справі № 912/751/15-г прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Креатив» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Приватне акціонерне товариство «Креатив» (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Креатив» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2015 року по справі № 912/751/15-г залишити без змін.

2. Матеріали справи № 912/751/15-г повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.О. Зеленін

О.Ф. Синиця

Повний текст рішення складено 21.09.2015 року.