ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.09.2015 Справа № 905/319/15

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Сажневої М.В., суддів Ніколаєвої Л.В., Огороднік Д.М., розглянувши матеріали справи

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Пасіфік» в особі ліквідатора ОСОБА_1
до Донбаської товарної біржі
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_2
простягнення 36 735,71 грн

за участю представників:

від позивачаОСОБА_3 представник
від відповідачане з'явились
від третьої особине з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду Донецької області передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Пасіфік» в особі ліквідатора ОСОБА_1 про стягнення з Донбаської товарної біржі збитків у розмірі 36735,71грн, інфляційних втрат у розмірі 14778,32 грн та 3% річних у сумі 1552,97 грн.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 10.06.2015 за вказаним позовом порушено провадження у справі № 905/319/15.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 14.08.2015 колегією суддів у складі головуючого судді Сажневої М.В., суддів Ніколаєвої Л.В., Огороднік Д.М. справу №905/319/15 прийнято до свого провадження.

Позовні вимоги мотивовані тим, що постановою Донецького апеляційного господарського суду від 21.11.2012 у справі №5006/41/24пн/2012 було визнано недійсними відкриті торги, що проведені 13.06.2012, з реалізації майна позивача. Тому внаслідок неналежного виконання відповідачем зобовязань за договором про надання послуг з організації і проведення аукціону позивачем були понесені збитки у розмірі 20404,42 грн, які були сплачені відповідачу в якості винагороди за організацію і проведення аукціону. У звязку з невиконанням відповідачем грошового зобовязання з повернення вказаної суми коштів, позивачем також нараховано та заявлено до стягнення 3% річних та інфляційні втрати.

Відповідач повноважних представників в судові засідання не направив, відзив на позов не надав, своїм процесуальним правом не скористався.

Про час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, про що свідчать матеріали справи, зокрема, клопотання про відкладення розгляду справи, що надійшло до суду 09.09.2015, та повідомлення про вручення рекомендованих поштових відправлень.

Третя особа в судове засідання не зявилась, письмових пояснень по справі не надала, своїм процесуальним правом не скористалась.

Враховуючи викладене, суд вважає, що на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд Донецької області

В С Т А Н О В И В :

Постановою господарського суду Донецької області від 02.11.2011 у справі № 45/79б Товариство з обмеженою відповідальністю «Пасіфік» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором по справі призначено арбітражного керуючого ОСОБА_4.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 23.01.2013 у справі № 45/79б, яка залишена без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 18.02.2013 та постановою Вищого господарського суду України від 23.04.2013 припинено повноваження ліквідатора ОСОБА_4, призначено ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю «Пасіфік» ОСОБА_1.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 21.11.2012 у справі № 5006/41/24пн/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до Донбаської товарної біржі, Арбітражного керуючого ТОВ «Пасіфік» ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Пасіфік», третя особа - ОСОБА_2 про визнання відкритих торгів з продажу майна недійсними, позовні вимоги задоволено, визнано недійсними відкриті торги, що проведені 13.06.2012, з реалізації нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Енгельса, буд. № 32, прим. 66.

Вказаною постановою встановлено наступне.

15.04.2012 між ТОВ «Пасіфік» в особі арбітражного керуючого ОСОБА_4 та Донбаською товарною біржею було укладено Договір про здійснення дій, повязаних з реалізацією майна, шляхом його продажу на відкритих торгах (аукціоні).

18.05.2012 аукціон з продажу майна ТОВ «Пасіфік» не відбувся, у звязку з відсутністю бажаючих прийняти участь в аукціоні.

21.05.2012 між ТОВ «Пасіфік» в особі арбітражного керуючого ОСОБА_4 та Донбаською товарною біржею було укладено Договір на організацію та проведення аукціону за методом зниження ціни.

Відповідно до протоколу № 008 від 13.06.2012 відбувся аукціон з продажу майна ТОВ «Пасіфік» за методом зниження ціни на підставі ст. 18-1 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств(малу приватизацію)», на якому було реалізовано: Лот № 1 вбудовані нежитлові приміщення № 66-1 66-10, 66-12 66-15, I, загальною площею 529,1 кв.м, розташовані у підвалі пятиповерхового багатоквартирного будинку, 1966 року побудови, розташованого за адресою: Донецька область, м.Маріуполь, вул. Енгельса, 32. Остаточна ціна продажу вказаного обєкта склала 204044, 18 грн. Право на укладання договору купівлі-продажу вказаного майна отримала переможець аукціону, учасник під № 1 ОСОБА_2.

13.06.2012 між переможцем аукціону ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Пасіфік» в особі ліквідатора ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу, зареєстрований в реєстрі за № 650, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_5

Відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

На вимогу ухвал суду ні позивачем, ні відповідачем, ні арбітражним керуючим ОСОБА_4, не надано належним чином засвідчених копій Договору про здійснення дій, повязаних з реалізацією майна, шляхом його продажу на відкритих торгах (аукціоні) від 15.04.2012 та Договору на організацію та проведення аукціону за методом зниження ціни від 21.05.2012.

Факт укладення Договору про здійснення дій, повязаних з реалізацією майна, шляхом його продажу на відкритих торгах (аукціоні) від 15.04.2012 та Договору на організацію та проведення аукціону за методом зниження ціни від 21.05.2012 встановлено постановою Донецького апеляційного господарського суду від 21.11.2012 у справі №5006/41/24пн/2012.

Позивач вважає, що ним були понесені збитки у розмірі 20404,42 грн (які складаються з винагороди відповідачу від вартості реалізованого майна позивача) внаслідок неналежного виконання відповідачем зобовязань за договором про надання послуг з організації і проведення аукціону. Також позивач вважає, що вказані кошти є безпідставно збереженими відповідачем.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 906 Цивільного кодексу України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та іншої майнової шкоди.

За приписами ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Обовязок відшкодувати збитки є способом захисту цивільних прав та мірою відповідальності.

В свою чергу, згідно положень ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

У відповідності до ч. 1 ст. 226 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов'язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб'єктам, - зобов'язаний відшкодувати на вимогу цих суб'єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі.

Обовязок відшкодувати збитки є загальною формою цивільно-правової відповідальності, яка настає для боржника внаслідок порушення ним зобовязань.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності відповідно до статті 623 Цивільного кодексу України та 224 Господарського кодексу України.

Обовязковими умовами покладання відповідальності за неналежне виконання умов договору у вигляді збитків на винну сторону є доведення факту неналежного виконання зобовязань за договором та доведення розміру понесених стороною збитків, зменшення майнових благ внаслідок невиконання/неналежного виконання зобовязань.

Обовязок доказування відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується і позивача, який повинен був довести належними засобами доказування факт наявності порушення його прав та інтересів, неналежне виконання відповідачем зобовязань за договором про надання послуг з організації і проведення аукціону, понесення саме ним збитків, розмір понесених збитків.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов та вимог Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином та відповідно до закону, інших правових актів, договору. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання Договору на організацію та проведення аукціону за методом зниження ціни відповідачем 13.06.2012 було проведено аукціон з продажу майна ТОВ «Пасіфік» за методом зниження ціни.

Позивачем не доведено факт неналежного виконання відповідачем зобовязань за договором про надання послуг з організації і проведення аукціону.

Посилання позивача на те, що факт неналежного виконання відповідачем зобовязань за договором про надання послуг з організації і проведення аукціону встановлено постановою Донецького апеляційного господарського суду від 21.11.2012 у справі № 5006/41/24пн/2012, судом не приймається, оскільки предметом спору у вказаній справі було визнання недійсними відкритих торгів з продажу майна, а не встановлення належного чи неналежного виконання Донбаською товарною біржею своїх зобовязань за Договором на організацію та проведення аукціону за методом зниження ціни від 21.05.2012 саме перед позивачем у даній справі.

Крім того, як вбачається з постанови Донецького апеляційного господарського суду від 21.11.2012 у справі № 5006/41/24пн/2012 підставою для визнання недійсними відкритих торгів з продажу майно, стало те, що незважаючи на встановлення факту наявності у ТОВ «Пасіфік» майна, реалізаційна вартість якого перевищує витрати на здійснення процедури банкрутства, а також заперечення заставного кредитора по справі, ліквідатором в порушення ч. 6 ст. 52 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не було вчинено дій щодо переходу до загальної процедури в справі про банкрутство, що свідчить, що торги від 13.06.2012 були проведені з порушенням норм чинного законодавства, а реалізація майна банкрута на вказаних торгах порушила майнові права та законні інтереси позивача як кредитора та іпотекодержателя.

Інших доказів на підтвердження неналежного виконання відповідачем зобовязань за договором про надання послуг з організації і проведення аукціону суду не надано.

Відповідно до п. 1.4 Договору купівлі-продажу, укладеного 13.06.2012 між третьою особою (покупець) та позивачем (продавець), остаточна ціна продажу обєкта на аукціоні становить 204044,18 грн без ПДВ.

Як вбачається з п. 2.1 Договору купівлі-продажу від 13.06.2012 покупець (третя особа) зобовязується сплатити протягом 30 календарних днів з моменту нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу на розрахунковий рахунок Донбаської товарної біржі (відповідач) вартість майна, що виставлено на продаж, з вирахуванням гарантійного внеску, який зараховується до купівельної вартості 176054,58 грн без ПДВ.

Розрахунки за придбаний обєкт здійснюються покупцем (третьою особою) шляхом безготівкового перерахування всієї суми зі свого рахунку на рахунок організатора (виконавця) аукціону Донбаської товарної біржі (п. 2.2 Договору купівлі-продажу).

Згідно з п. 2.3 Договору купівлі-продажу організатор (виконавець) аукціону Донбаська товарна біржа протягом 10 банківських днів від дати сплати переможцем усієї вартості майна, що виставлено на продаж перераховує на розрахунковий рахунок продавця належну суму за продане майно, з вирахуванням винагороди за організацію та проведення відкритих торгів у розмірі 10% від вартості проданого майна, без урахування ПДВ.

Як вбачається з наданої позивачем копії виписки по рахунку позивача, відповідач платіжним дорученням № 71 від 14.06.2012 перерахував позивачу кошти у розмірі 183639,76 грн за лот № 1 згідно договору на організацію і проведення аукціону від 21.05.2012 з вирахуванням винагороди виконавця у розмірі 10% без ПДВ (204044,18 грн без ПДВ (ціна продажу обєкта) 10% = 183639,76 грн).

10% винагороди за організацію та проведення відкритих торгів становить 20404,42 грн, які утримані відповідачем згідно з п. 2.3 Договору купівлі-продажу.

Доказів на підтвердження сплати саме позивачем відповідачу коштів у розмірі 20404,42 грн в якості винагороди за проведення аукціону згідно договору на організацію і проведення аукціону від 21.05.2012 не надано суду.

Доказів на підтвердження того, що Договір про здійснення дій, повязаних з реалізацією майна, шляхом його продажу на відкритих торгах (аукціоні) від 15.04.2012 та Договір на організацію та проведення аукціону за методом зниження ціни від 21.05.2012 розірваний, у звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязань, суду також не надано.

Посилання позивача на те, що кошти у розмірі 20404,42 грн є безпідставно збереженими і підлягають поверненню позивачу на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України судом не приймається з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Сторонами в Договорі купівлі-продажу погоджено, що оплата винагороди за проведення і організацію торгів здійснюється шляхом вирахування з ціни продажу майна.

Як вбачається з матеріалів справи та умов Договору купівлі-продажу від 13.06.2012 10% винагороди за організацію та проведення відкритих торгів були вирахувані відповідачем зі сплаченої третьою особою ціни продажу обєкта на аукціоні 204044,18 грн.

Як свідчать матеріали справи та підтверджується позивачем, станом на даний час договір купівлі-продажу від 13.06.2012 не визнано недійсним як в цілому, так і в частині умови про вирахування винагороди за організацію і проведення відкритих торгів.

Посилання позивача на те, що грошові кошти в сумі 20404,42 грн безпідставно не зараховані на рахунок позивача та підлягають включенню до ліквідаційної маси банкрута, судом не приймається, оскільки положеннями Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції чинній станом на дату укладення договору купівлі-продажу) не передбачено включення до ліквідаційної маси банкрута винагороди організатора торгів за проведення торгів.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Вiдповiдно до ст. 11, ст. 509 Цивільного кодексу України цивiльнi права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов'язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язання повинно виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства - вiдповiдно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 177 Цивільного кодексу України об'єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Частиною першою статті 202 Цивільнго кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із частинами першою та другою статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вичинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Приписами частини першої ст. 207 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою ст. 11 Цивільного кодексу України.

Загальна умова ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов'язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi статті 1212 Цивільного коедксу України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.

Якщо ж зобов'язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604-607, 609 Цивільного кодексу України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов'язання).

Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не є безпідставним.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Така думка підтверджена Постановою Верховного Суду України від 02.10.2013 у справі № 6-88цс13, висновки якого є обовязкові для застосування господарськими судами згідно приписів ст. 11128 ГПК України.

Судова колегія наголошує на тому, що Договір купівлі-продажу від 13.06.2012 і Договір на організацію та проведення аукціону за методом зниження ціни від 21.05.2012 є чинними, не зміненими та не визнані недійсними.

Оскільки позивачем не доведено факту неналежного виконання відповідачем зобовязань за договором про надання послуг з організації і проведення аукціону, наявності збитків, спричинених неналежним виконанням відповідачем договірних зобовязань, а також не доведено безпідставності збереження відповідачем коштів у сумі 20404,42 грн, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Вимоги в частині стягнення 3% річних у розмірі 1552,97 грн та інфляційних втрат у розмірі 14778,32 нарахованих на заявлену до стягнення суму збитків, задоволенню не підлягають, оскільки судом відмовлено в задоволенні вимог про стягнення 20404,42 грн.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача.

У звязку з відмовою в позові судовий збір відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 35, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Повне рішення складено: 30.09.2015

Головуючий суддя М.В. Сажнева

Суддя Л.В. Ніколаєва

Суддя Д.М. Огороднік