ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
У Х В А Л А

25 вересня 2015 р. Справа № 7/70/2012/5003

Господарський суд Вінницької області у складі судді Банаська О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ПАТ "Могилів-Подільський консервний завод" про відстрочку виконання рішення суду від 21.01.2013 р. у справі

за позовом: Державного агентства резерву України, м. Київ

до: Публічного акціонерного товариства "Могилів-Подільський консервний завод", м. Могилів-Подільський, Вінницька область

про стягнення вартості самовільно використаних матеріальних цінностей державного резерву та штрафних санкцій в сумі 446 884,04 грн

За участю секретаря судового засідання Миколюк М.Г.

За участю представників:

відповідача: Кухар Олег Олегович, довіреність № 920 від 22.09.2015 р., паспорт серії АВ № 943684 виданий Оратівським РВ УМВС України у Вінницькій області 22.04.2011 р.

В С Т А Н О В И В:

05.11.2012 р. до господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Державного агентства резерву України до Публічного акціонерного товариства "Могилів-Подільський консервний завод" про зобов'язання відповідача повернути до державного резерву самовільно використаний мазут марки М-100 в кількості 179,834 тонни та стягнення штрафних санкцій в сумі 363 579,56 грн з яких 133 077,16 грн штрафу та 230 502,40 грн пені.

Ухвалою від 06.11.2012 р. за вказаним позовом порушено провадження у справі № 7/70/2012/5003.

Рішенням господарського суду Вінницької області від 21.01.2013 р. позов Державного агентства резерву України задоволено повністю - зобов'язано ПАТ "Могилів-Подільський консервний завод" повернути до державного резерву - мазут марки М-100 в кількості 179,834 т., стягнуто з ПАТ "Могилів-Подільський консервний завод" в доход державного бюджету України - 133 077 грн 16 коп. - штрафу, 230 502 грн 40 коп. - пені, стягнуто з ПАТ "Могилів-Подільський консервний завод" - 9 933 грн13 коп. судового збору.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 10.04.2013 р. рішення господарського суду Вінницької області від 21.01.2013 р. у справі № 7/70/2012/5003 залишено без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Могилів-Подільський консервний завод" - без задоволення.

03.06.2013 р. на виконання вказаного рішення видано відповідні накази.

15.09.2015 р. від відповідача надійшла заява (вхідний суду № 06-55/67/15 від 15.09.2015 р.) про відстрочку виконання рішення.

Ухвалою суду від 16.09.2015 р. вказану заяву призначено до розгляду в судовому засіданні на 25.09.2015 р.

Позивач в судове засідання не з'явився, витребуваних доказів не подав, причин неявки та неподання доказів не повідомив, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином - ухвалою від 16.09.2015 р., факт отримання якої підтверджується наявним у справі рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 309.

Неявка позивача не перешкоджає розгляду вказаної заяви з огляду на необхідність дотримання строків її розгляду.

Справа розглядається без технічної фіксації судового процесу, оскільки представником відповідача не заявлено клопотання про фіксування судового процесу технічними засобами.

В судовому засіданні представником відповідача подано письмове пояснення в якому останній навів додаткові обгрунтування до раніше поданої заяви про відстрочку виконання рішення, а також долучив ряд відповідних витребуваних доказів.

Розглянувши в судовому засіданні заяву про відстрочку виконання рішення, заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши наявні в матеріалах справи докази судом встановлено наступне.

Як вбачається із матеріалів справи заява про відстрочку виконання рішення із врахуванням поданого в судовому засіданні письмового пояснення мотивована наступним: ПАТ "Могилів-Подільський консервний завод" подано заяву про порушення кримінального провадження за фактом підроблення приймального акту форми № 16-Р; ПАТ "Могилів-Подільський консервний завод" звернувся до господарського суду м.Києва з позовною заявою до Державного агентства резерву України про визнання недійсним правочину згідно якої порушено провадження у справі № 910/26904/14; результат вирішення спору у справі № 910/26904/14 безумовно буде підставою для перегляду за нововиявленими обставинами рішення у справі № 7/70/2012/5003; ПАТ "Могилів-Подільський консервний завод" перебуває у важкому фінансовому становищі, що перешкоджає виконанню рішення у даній справі; негайне виконання рішення в частині стягнення доход бюджету 133 077,16 грн штрафу та 230 502,40 грн пені неминуче призведе до призупинення його господарської діяльності тощо.

На підставі викладеного заявник просить відстрочити виконання рішення суду до ухвалення рішення по справі № 910/26904/14.

При розгляді заяви про відстрочку виконання рішення суду судом враховано наступне.

Відповідно до ч.1 ст.121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

В п.п.7.1, 7.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 від 17.10.2012 року "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" зазначено, що оскільки згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання. Також не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом. При цьому застосовуючи заходи, передбачені статтею 121 ГПК, господарські суди повинні мати на увазі з поміж іншого те, що відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо.

В п.7.2 вказаної постанови пленуму наголошено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Таким чином, вищезазначена стаття не обмежує право господарського суду певними обставинами, при наявності яких господарський суд може відстрочити чи розстрочити виконання прийнятого ним рішення, проте визначальним фактором при наданні відстрочки або розстрочки є підставність цих випадків та їх об'єктивний вплив на виконання судового рішення.

Разом з тим законодавець у будь-якому випадку пов'язує розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об'єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

При цьому, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов'язковим.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Наведені заявником підстави в заяві про відстрочку виконання судового рішення, зокрема, звернення до господарського суду м.Києва з позовною заявою до Державного агентства резерву України про визнання недійсним правочину та подання ПАТ "Могилів-Подільський консервний завод" заяви про порушення кримінального провадження за фактом підроблення приймального акту форми № 16-Р на думку суду при наявності позитивного рішення суду у справі № 910/26904/14, а також вироку суду можуть в перспективі слугувати підставою для перегляду рішення господарського суду Вінницької області від 21.01.2013 р. у справі № 7/70/2012/5003 за нововиявленими обставинами.

Суд акцентує увагу на тому, що у своїй заяві заявник також посилається на свій намір в подальшому переглянути рішення господарського суду Вінницької області від 21.01.2013 р. у справі № 7/70/2012/5003 за нововиявленими обставинами після вирішення справи № 910/26904/14.

Посилання заявника на важке фінансове становище та неможливість негайного виконання рішення суду оцінюється судом критично позаяк долучені до заяви про відстрочки виконання, а також письмового пояснення докази, на думку суду, достовірно не підтверджують викладені у заяві обставини.

Зокрема із наданих заявником звіту про фінансові результати за 2014 рік вбачається, що останній отримав чистий прибуток в розмірі 8 371 000,00 грн, а за І квартал 2015 року в сумі 2 653 000,00 грн.

Суд звертає увагу на те, що із наданих заявником доказів слідує, що при наявності вказаного вище прибутку товариство за період з 11.06.2014 р. по 04.08.2015 р. провело розрахунки з позивачем за рішенням суду у справі № 7/70/2012/5003 на загальну суму лише в розмірі 32 758,37 грн.

При цьому розмір активів товариства становив станом на 31.12.2014 р. 26 474 000,00 грн (основні засоби - 21 440 000,00 грн), а станом на 30.06.2015 р. - 26 233 000,00 грн (основні засоби - 21 535 000,00 грн), тобто залишився практично незмінним.

Довідка заявника № 934 від 24.09.2015 р. про залишок грошових коштів на поточних рахунках в банківських установах станом на 23.09.2015 р. в АБ "Кліринговий дім" в сумі 5 072,50 грн та в АТ "УкрСиббанк" 1 366,69 грн оцінюється судом критично за відсутності надання інформації про всі наявні поточні рахунки відкриті в банківських установах та про залишок грошових коштів на них.

При цьому судом враховано показники чистого доходу товариства за 2014 рік (59 564 000,00 грн), І квартал 2015 року (13 584 000,00 грн) та І півріччя 2015 року (24 215 000,00 грн), які містяться в звітах про фінансовий результат

Аналіз наведених вище фінансових показників ПАТ "Могилів-Подільський консервний завод" свідчить про його стійку платоспроможність та можливість проведення погашення боргу перед позивачем в розмірі 363 579,56 грн (133 077,16 грн штрафу та 230 502,40 грн) без суттєвого погіршення для нього фінансового стану з огляду на співвідношення розміру отриманого прибутку та розміру наявних активів товариства до розміру боргу.

При розгляді заяви про відстрочку виконання рішення суд також приймає до уваги наступні положення законодавства.

Відповідно до ч. 5 ст. 124, п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Обов'язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства.

Необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права на доступ до суду.

Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19.03.1997 р., п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" (Immobiliare Saffi v. Italy), [GC], N 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

Натомість заявник в прохальній частині своєї заяви просить відстрочити виконання рішення суду не на конкретний строк у відповідному часовому проміжку, а до настання певної події (ухвалення рішення у справі № 910/26904/14), що, на думку суду, суперечить як приписам ст.121 ГПК України так і наведеній вище практиці ЄСПЛ.

З врахуванням викладеного вище суд приходить до висновку про те, що наведені заявником обставини та надані документи в якості підстави для відстрочки виконання рішення є непереконливими, не підтверджують неможливості чи ускладнення виконання рішення суду і даний випадок не може розцінюватись як винятковий, що є підставою для відмови у задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення.

Таким чином заява Публічного акціонерного товариства "Могилів-Подільський консервний завод" про відстрочку виконання рішення суду задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 86, 87, 115, 121 ГПК України, суд-

У Х В А Л И В :

1. Заяву Публічного акціонерного товариства "Могилів-Подільський консервний завод" про відстрочку виконання рішення у справі № 7/70/2012/5003 відхилити повністю.

2. Копію ухвали надіслати позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Суддя Банасько О.О.

віддрук. 2 прим.:

1 - до справи.

2 - позивачу - вул.Пушкінська, 28, м.Київ, 01601.