ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

24 вересня 2015 року Справа №34/289-64/200

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів:Демидової А.М., Акулової Н.В. (доповідач), Шевчук С.Р.
розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська інвестиційно-інжинірингова компанія"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 21.07.2015 року
та ухвалугосподарського суду міста Києва від 26.05.2015 року про визнання неправомірними дій відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України
за скаргоюПублічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" на дії відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України
у справі№34/289-64/200 господарського суду міста Києва
за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк"
до відповідачів:1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська інвестиційно-інжинірингова компанія"; 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Плисецький гранітний кар'єр"
простягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська інвестиційно-інжинірингова компанія" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.07.2015 року та ухвалу господарського суду міста Києва від 26.05.2015 року про визнання неправомірними дій відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України по справі №34/289-64/200.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що подана касаційна скарга не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України та підлягає поверненню з наступних підстав.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 1115 та ч.1 ст.1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених судом фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Крім того, касаційна інстанція на підставі вже встановлених судом фактичних обставин справи перевіряє судові рішення виключно на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 111 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга за змістом повинна містити вимоги особи, що подала касаційну скаргу, із зазначенням суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права судом.

В пункті 62 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 3 зазначено, що за приписом пункту 4 частини першої статті 111 ГПК у касаційній скарзі має бути зазначена суть порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права. Недодержання цієї вимоги тягне за собою повернення скарги на підставі пункту 6 частини першої статті 1113 названого Кодексу. Отже, якщо в касаційній скарзі не зазначено, порушення або неправильного застосування яких конкретно норм матеріального і/або процесуального права припустилися суди нижчих інстанцій у прийнятті оскаржуваних судових рішень, в чому саме полягає таке порушення або неправильне застосування і яким чином воно вплинуло на прийняття цих рішень, то касаційна скарга до розгляду не приймається і підлягає поверненню судом.

Тобто, в касаційній скарзі наводяться конкретні норми матеріального чи процесуального права з обґрунтуванням суті їх порушення чи неправильного застосування та впливу такого порушення (неправильного застосування) на прийняття рішень.

У касаційній скарзі не допускаються посилання на недоведеність обставин справи, оскільки згідно з імперативними вимогами статей 1115, 1117 ГПК України касаційна інстанція на підставі вже встановлених фактичних обставин справи перевіряє рішення місцевого господарського суду чи постанову апеляційного господарського суду виключно на предмет правильності застосування господарськими судами норм матеріального і процесуального права, тобто в межах юридичної оцінки фактичних обставин справи.

Всупереч вимог, викладених у п. 4 частини першої ст.111 Господарського процесуального кодексу України, доводи касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська інвестиційно-інжинірингова компанія" не містять посилання на порушення норм матеріального права, які були допущені судами попередніх інстанцій.

Скаржником не зазначено, які саме норми матеріального права було порушено чи застосовано неправильно і в чому саме полягає це порушення або неправильне застосування Київським апеляційним господарським судом та господарським судом міста Києва при винесенні постанови від 21.07.2015 року та ухвали від 26.05.2015 року відповідно.

Пунктом 6 частини першої ст.1113 Господарського процесуального кодексу України визначено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо у скарзі не зазначено суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права.

За таких обставин касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду Вищим господарським судом України та підлягає поверненню.

На підставі викладеного, керуючись ст.86, 111, п.6 ч.1 ст.1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська інвестиційно-інжинірингова компанія" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.07.2015 року та ухвалу господарського суду міста Києва від 26.05.2015 року про визнання неправомірними дій відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України по справі №34/289-64/200 повернути скаржнику (з доданими до неї документами).

2. Справу №34/289-64/200 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді: Н.В. Акулова

С.Р. Шевчук