ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року Справа № 922/806/15

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. - головуючий (доповідач), судді Палій В.В. і Харченко В.М.

розглянув касаційну скаргу комунального підприємства "Лозоваводоканал" Лозівської міської ради Харківської області, м. Лозова Харківської області (далі - Підприємство),

на рішення господарського суду Харківської області від 30.03.2015 та

постанову Харківського апеляційного господарського суду від 01.07.2015

зі справи № 922/806/15

за позовом Підприємства

до Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м Харків (далі - територіальне відділення АМК),

про визнання недійсним рішення.

Судове засідання проведено за участю представників сторін:

позивача - Безроднього О.Г.,

відповідача - Новицького М.З.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Позов було подано про визнання недійсним рішення адміністративної колегії територіального відділення АМК від 16.12.2014 № 234-р/к (далі - оспорюване рішення).

Рішенням господарського суду Харківської області від 30.03.2015 (суддя Буракова А.М.), залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 01.07.2015 (колегія суддів у складі: Черленяк М.І.- головуючий, Ільїн О.В. і Хачатрян В.С.), у позові відмовлено.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України Підприємство просить скасувати оскаржувану постанову апеляційної інстанцій з даної справи та прийняти нове рішення. Скаргу мотивовано тим, що суд порушив норми матеріального права і не врахував всіх обставин справи.

У відзиві на касаційну скаргу територіальне відділення АМК заперечує проти доводів скаржника, зазначаючи про їх безпідставність, і просить оскаржувані судові рішення залишити без змін, а скаргу - без задоволення.

Перевіривши на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями фактичних обставин справи правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Судові інстанції у розгляді справи виходили з таких обставин та висновків.

Відповідно до оспорюваного рішення зі справи № 1/02-215-14 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу":

- рішенням Лозівської міської ради Харківської області від 27.07.2010 № 452 "Про визначення виконавця послуг з централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення у житловому фонді Лозівської міської ради" Підприємство визначено виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення у житловому фонді Лозівської міської ради;

- визнано, що Підприємство за результатами діяльності в 2013 році та станом на грудень 2014 року займає монопольне (домінуюче) становище на ринку централізованого водопостачання в межах мереж, що ним експлуатуються в м. Лозова та селищі Панютіне Лозівського району Харківської області, із часткою 100%;

- дії Підприємства з безпідставного відключення споживачам водорозбірних колонок у межах селища Панютине за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 визнано порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим частиною першою статті 13, пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" (далі - Закон) у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на названому ринку на території, на якій розташована мережа водопостачання, яка перебуває у власності та/або користуванні Підприємства, що призвело до ущемлення інтересів споживачів, яке було б неможливе за умов існування значної конкуренції на ринку;

- згідно з абзацом другим частини другої статті 52 Закону на Підприємство за зазначене порушення накладено штраф у сумі 68 000 грн.;

- Підприємство зобов'язано припинити відповідне порушення законодавства про захист економічної конкуренції шляхом підключення колонок у межах селища Панютине за згаданими адресами та надання територіальному відділенню АМК документів, що підтверджують відповідні дії, у місячний строк з дня отримання цього рішення.

Згідно з пунктом 1 рішення Панютинської селищної ради Лозівського району Харківської області від 28.08.2013 № 515 "Про забезпечення обліку централізованого водопостачання через вуличні водорозбори (колонки)" названа рада рекомендувала Підприємству з 01.01.2014 здійснювати утримання та експлуатацію вуличних водорозборів (колонок) у межах селища Панютине лише за умови обладнання їх вузлами обліку.

16.01.2014 Підприємством відключено водорозбірні колонки в межах селища Панютине за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2. Таке відключення відбулося незважаючи на те, що споживачами, зокрема ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у відповідності до пункту 3.3 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України (затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190, далі - Правила) здійснювалася оплата по нормам водоспоживання зазначених водорозбірних колонок, що підтверджується платіжними документами.

Причиною відключення Підприємством зазначених водозабірних колонок стала відсутність їх обладнання їх засобами обліку води. Така причина відключення не відповідає Правилам, а дії Підприємства є безпідставними та такими, що порушують інтереси споживачів.

Внаслідок згаданого відключення змінився звичайний уклад життя, побут споживачів, виникли незручності та ускладнення в забезпеченні належних норм санітарних умов проживання й обслуговування споживачів.

Споживачі не мали можливості обирати між кількома виконавцями відповідних послуг.

Причиною спору зі справи стало питання про наявність або відсутність підстав для визнання недійсним оспорюваного рішення.

Відповідно до положень Закону:

- суб'єкт господарювання займає монопольне (домінуюче) становище на ринку товару, якщо, зокрема, на цьому ринку у нього немає жодного конкурента (частина перша статті 12);

- зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку (частина перша статті 13);

- порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є зловживання монопольним (домінуючим) становищем (пункт 2 статті 50);

- за порушення, передбачені, зокрема, пунктом 2 статті 50 цього Закону накладаються штрафи у розмірі, встановленому абзацом другим частини другої статті 52 Закону.

Згідно з частинами третьою і четвертою статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги":

- комунальні послуги надаються споживачам БЕЗПЕРЕБІЙНО, за окремими винятками, передбаченими в цій же статті;

- у разі застосування перерви в наданні послуг виконавець/виробник зобов'язаний повідомити через засоби масової інформації про таку перерву споживача не пізніш як за 10 днів (за винятком перерви, що виникла внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили). У повідомленні необхідно зазначити причину та строк перерви в наданні відповідних послуг.

Статтею 23 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" передбачено ОБОВ'ЯЗОК підприємства питного водопостачання забезпечити виробництво та постачання споживачам питної води відповідно до умов договору.

При цьому ні згаданими статтями, ані іншими нормами чинного законодавства, у тому числі й Правилами, на які посилається скаржник, не передбачено права (можливості) підприємства водопостачання припинити водопостачання у зв'язку з відсутністю на установках (пристроях) питного водопостачання засобів обліку води.

Дія згаданої норми Закону України "Про житлово-комунальні послуги" щодо безперебійного надання комунальних послуг (за винятком окремих випадків, наявності яких у даному разі судами не встановлено і скаржником не наведено) не може бути спростована, скасована чи обмежена й будь-якими рішеннями (актами) органів місцевого самоврядування, на які (рішення) також посилався скаржник.

З урахуванням наведеного відповідні дії Підприємства обґрунтовано кваліфіковані як територіальним відділенням АМК, так і попередніми судовими інстанціями як порушення законодавства про захист економічної конкуренції, і передбачених процесуальним законом підстав для скасування оскаржуваних судових рішень не вбачається.

Керуючись статтями 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Харківської області від 30.03.2015 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 01.07.2015 зі справи № 922/806/15 залишити без змін, а касаційну скаргу комунального підприємства "Лозоваводоканал" Лозівської міської ради Харківської області - без задоволення.

Суддя В. Селіваненко

Суддя В. Палій

Суддя В. Харченко