ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2015 р. Справа № 922/1968/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Сіверін В. І., суддя Терещенко О.І. , суддя Бондаренко В.П.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - Перевєрзєва К.М.,

першого відповідача - не з'явився,

другого відповідача - не з'явився,

третього відповідача - Фрейдун О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. №4474 Х/1-7) на рішення господарського суду Харківської області від 05.08.15 у справі

за позовом Дочірнього підприємства "Харківській облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", м. Харків,

до:

1) Служби автомобільних доріг у Харківській області, м. Харків,

2) Державного агентства автомобільних доріг України, м. Київ,

3) ПАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м. Київ,

про стягнення 30 167 432,12 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Дочірнє підприємство "Харківський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "ДАК "Автомобільні дороги України", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення зі Служби автомобільних доріг у Харківській області (відповідача-1) 30167432,12 гривень боргу за виконані послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування у Харківській області за договором № Т1-УТР/12 від 12 січня 2012 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21 травня 2015 року залучено до участі у справі в якості відповідачів: Державне агентство автомобільних доріг України (03680, м.Київ, вул.Фізкультури, 9) i Публічне акціонерне товариство "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (03680, м.Київ. вул.Горького, 51), та відкладено розгляд справи на 08 липня 2015 року.

Рішенням господарського суду Харківської області від 05.08.2015 року (суддя Аріт К.В.) позов Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства ДАК "Автомобільні дороги України" до Служби автомобільних доріг у Харківській області задоволено повністю.

Стягнуто зі Служби автомобільних доріг у Харківській області (61202, м.Харків, вул.Ахсарова, 2, код ЕДРПОУ 30885376) на користь Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (61202, м.Харків, вул.Ахсарова, 2, код ЕДРПОУ 31941174) грошові кошти в розмірі 30167432,12 грн. та судовий збір у розмірі 73080,00 грн.

У задоволенні позову Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства ДАК "Автомобільні дороги України" до Державного агентства автомобільних доріг України відмовлено повністю.

У задоволенні позову Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства ДАК "Автомобільні дороги України" до Публічного акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", відмовлено повністю.

Перший відповідач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вищенаведене рішення скасувати, прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

Представник першого відповідача в судове засідання не з"явився, заявив клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю взяти участь у засіданні через хворобу.

Розглянувши зазначене клопотання, колегія суддів відмовляє у його задоволення, оскільки заявником не подано суду доказів на підтвердження обставин, зазначених в клопотанні, такими доказами могли б стати копія листка непрацездатності, довідка закладу охорони здоров'я та ін.

Представник другого відповідача в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення.

Представник позивача у відзиві та в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила залишити її без задоволення.

Представник третьої відповідача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила залишити її без задоволення.

На думку суду обставини справи свідчать про наявність у справі матеріалів достатніх для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення. Крім того, суд приймає до уваги, що судом сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів (надано достатньо часу для підготовки до судового засідання, ознайомитись із матеріалами справи, зняти з них копії, надати нові докази тощо).

Беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Між Дочірнім підприємством «Харківський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (генеральний підрядник) та Службою автомобільних доріг в Харківської області (замовник) 12.01.2012 р. був укладений договір № Т1-УТР/12 про закупівлю послуг за державні кошти. До договору були укладені додаткові угоди.

Предметом договору є правовідносини, за якими генпідрядник зобов'язується у 2012 році надати замовникові послуги, а замовник - прийняти та оплатити такі послуги.

Згідно з п.1.2. договору найменування послуг: експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування у Харківській області в межах виділених фінансових ресурсів.

Відповідно до п. 3.1 договору ціна договору становить 249990000,00 грн.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що розрахунки за договором проводяться шляхом поетапної оплати замовником за надані послуги при надходженні коштів з державного бюджету у межах відповідних кошторисних призначень. Умови розрахунків: протягом 30 банківських днів після надання послуг.

Згідно із п.4.3 договору розрахунки за надані послуги здійснюються по мірі надходження передбачених на ці цілі коштів з державного бюджету, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок генерального підрядника.

В пункт 4.7 договору сторонами передбачено, що замовник здійснює щомісячні розрахунки за надані послуги з генпідрядником на підставі актів приймання виконаних будівельних робіт та довідок про вартість виконаних будівельних робіт.

Пунктом 10.1. договору встановлено, що договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2012 року або до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує, що виконання ним своїх обов'язків за договором підтверджується підписаними актами приймання виконаних будівельних робіт (т.1 а.с.72-219, т.2 а.с.1-221, т.3 а.с.1-127), при цьому, внаслідок неналежного виконання першим відповідачем зобов'язань по договору щодо сплати робіт за вказаним актом за ним утворився борг, про стягнення якого позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Частина 1 ст. 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять його умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною 1 ст. 853 Цивільного кодексу України передбачено, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Частиною четвертою статті 882 Цивільного кодексу України встановлено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Згідно з ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами частини першої статті 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Вищевказана правова позиція знайшла своє відображення у п.6 оглядового листа від 18.02.2013 р. № 01-06/374/2013 "Про практику вирішення спорів, пов'язаних із виконанням договорів підряду (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку Вищим господарським судом України)".

Відповідно до частини четвертої статті 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Отже, відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта.

У свою чергу, обов'язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

За таких обставин, колегія суддів вважає правомірним висновок місцевого господарського суду про те, що замовник на порушення вимог статей 853, 882 Цивільного кодексу України безпідставно відмовився від прийняття робіт, своєчасно не заявивши про їх недоліки (за наявності таких), і отже він не звільняється від обов'язку оплатити роботи, виконані за договором підряду.

Такої правової позиції дотримувався Вищий господарський суд України у постанові від 11.05.2012 р. по справі №21/5005/14068/2011.

Крім того, господарський суд зазначає, що Вищим господарським судом України у п.5 оглядового листа від 18.02.2013 р. № 01-06/374/2013 "Про практику вирішення спорів, пов'язаних із виконанням договорів підряду (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку Вищим господарським судом України)" вказувалося, що згідно з частиною першої статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, а статтями 525, 526 названого Кодексу і статтею 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Враховуючи викладене, відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов'язання (постанова Вищого господарського суду України від 23.08.2012 р. у справі № 15/5027/715/2011). Також, аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 р. № 11/446.

За умовами укладеного договору підставою для оплати виконаних робіт є підписані акти виконаних робіт форми КБ-2в (пункт 4.7). При цьому в договорі вказано, що оплата за прийняті роботи здійснюється протягом 30 банківських днів після надання послуг.

Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Фактичні обставини справи свідчать, що перший відповідач, прийнявши підрядні роботи, зобов'язання щодо їх оплати протягом 30 банківських днів після здачі робіт не виконав, а тому він вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості в сумі 30167432 грн. 12 коп. є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в заявленій сумі.

Відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язань. Відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов'язання.

Згідно з частиною першої статті 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, а статтями 525, 526 ЦК України і статтею 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу, у тому числі і вжити заходів для отримання бюджетних асигнувань.

Зазначена правова позиція щодо застосування статті 526 ЦК України при здійсненні розрахунків у зобов'язаннях за рахунок бюджетних коштів викладена у постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 р. у справі № 11/446. Висновок Верховного Суду України відповідно до статті 111-28 ГПК України щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що господарський суд Харківської області дійшов вірного висновку про те, що позовні вимоги позивача до першого відповідача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Оскільки з матеріалів справи не вбачається, та не доведено належними засобами доказування те, що другим та третім відповідачами порушені права та охоронювані законом інтереси позивача, тому вимоги до них є необґрунтованими та безпідставними, оскільки у них не виникло будь-якого обов'язку щодо позивача за договором № Т1-УТР/12 від 12 січня 2012 року. Таким чином в задоволенні позову щодо другого та третього відповідачів слід відвовити.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що фактично предметом судового розгляду у цій справі є визнання факту надання відповідачу послуг за договором № Т1-УТР/12 від 12.01.2012 року, то з такими доводами колегія суддів погодитись не може.

З матеріалів справи вбачається що предметом спору у даній справі є виконання зобов'язань з оплати виконаних робіт згідно актів, доданих до матеріалів справи, а не визнання факту надання послуг.

З приводу доводів апеляційної скарги про те, що 31.03.2013 року договір Т1-УТР/12 від 12.01.2012 року припинив свою дію, а тому у відповідача відсутні будь-які обов'язки по вказаному договору, слід зазначити, що така правова позиція суперечить як умовам укладеного між сторонами договору, так і вимогам чинного законодавства.

Як вже вказувалось вище, в пункті 10.1. Т1-УТР/12 від 12.01.2012 року сторонами встановлено, що договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2012 року або до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

При цьому, відповідно до положень частин 1 та 4 статті 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Крім того, частиною 7 статті 180 Господарського кодексу передбачено, що строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов'язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Беручи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що під час розгляду справи господарським судом першої інстанції фактичні обставини справи встановлені на основі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають обставинам справи та їм надана правильна юридична оцінка, прийняте рішення відповідає нормам чинного законодавства та підстав для його скасування не вбачається, а тому - апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 05.08.2015 року залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 24.09.2015 року.

Головуючий суддя Сіверін В. І.

Суддя Терещенко О.І.

Суддя Бондаренко В.П.