ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2015 р. Справа № 911/3260/15

Господарський суд Київської області у складі судді Зайця Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бонтой», м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Край-1», Київська область, Києво-Святошинський район, с. Бузова

про стягнення 75311,38 грн.

секретар судового засідання Шніт О.М.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність б/н від 14 серпня 2015 року);

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бонтой» (далі - позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Край-1» (далі - відповідач) про стягнення 75311,38 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки №13 від 6 жовтня 2014 року, а саме, відповідач не сплатив грошові кошти за отриманий товар, в результаті чого за ним утворилась заборгованість в розмірі 75311,38 грн.

Провадження у справі порушено відповідно до ухвали господарського суду Київської області від 30 липня 2015 року та призначено справу до розгляду на 18 серпня 2015 року.

Відповідно до ухвали суду від 18 серпня 2015 року розгляд справи на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України відкладено на 22 вересня 2015 року.

Відповідач, повідомлений про час та місце розгляду справи ухвалами суду від 30 липня 2015 року та від 18 серпня 2015 року, у судові засідання не з'явився, витребуваних документів не подав, хоча був повідомлений належним чином. Суд вважає за можливе відповідно до ст. 75 ГПК України розглянути справу без участі відповідача за наявними в ній матеріалами.

22 вересня 2015 року відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бонтой» (за договором постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Край-2» (за договором покупець) 6 жовтня 2014 року укладено договір поставки за №13.

Пунктом 1.1 договору встановлено, що постачальник зобовязується в порядку та на умовах, визначених цим договором, доставляти покупцеві продовольчу та (або) непродовольчу продукцію (надалі товар або товари), а покупець зобовязується приймати та оплачувати такий товар.

Згідно пункту 1.2 договору, асортимент та ціни на товар, що поставляється за цим договором, погоджуються сторонами в специфікації за формою згідно додатку №1 до цього договору.

Як вбачається з пункту 2.1 договору, асортимент товарів, що поставляється, і ціни на них з урахуванням податку на додану вартість (ПДВ) та витрат постачальника з доставки товарів покупцю встановлюється в специфікації за формою, що визначена у додатку №1 до цього договору.

Згідно пункту 2.14 договору, всі розрахунки за договором здійснюються відповідно до умов оплати, вказаних у додатку №2 до цього договору.

Пунктом 1.1 додатку №2 до договору передбачено, що покупець оплачує реалізовані товари за цінами, що вказані в специфікації, чинній на дату замовлення.

Пунктом 1.3 додатку №2 до договору встановлено, що реалізований в магазинах покупця за один календарний тиждень товар покупець зобовязаний оплатити протягом 21 (двадцяти одного) банківського дня з дня закінчення тижня реалізації товару.

Відповідно до пункту 3.2 договору, зобовязання постачальника з поставки товару вважається виконаним за умови своєчасної поставки товару згідно замовлення покупця у відповідній кількості та належної якості та з моменту передачі товару покупцю, повного комплекту супровідних документів на поставку товару та підписання сторонами накладної на товар.

Згідно пункту 4.2 договору, постачальник є таким, що виконав свої зобовязання з поставки товару, якщо він доставив товари в пункт поставки магазин покупця, визначений в замовленні, і якщо в результаті приймання була встановлена повна відповідність доставлених товарів вимогам нормативно-правових документів, умовам замовлення та цьому договору.

Судом встановлено, що на виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 146464,32 грн., що підтверджується наступними видатковими накладними: № від 10 жовтня 2014 року, № від 10 жовтня 201 року, № від 18 листопада 2014 року, № від 18 листопада 2014 року, № від 25 листопада 2014 року, № від 9 грудня 2014 року, № від 14 січня 2015 року та № від 14 січня 2015 року, оригінали зазначених видаткових накладних оглянуто у судовому засіданні, а належним чином завірені копії залучено до матеріалів справи.

Накладними на повернення товару, копії яких наявні в матеріалах справи, підтверджується повернення відповідачем товару позивачеві на загальну суму 18152,94 грн.

Крім того, з наявних в матеріалах справи платіжних доручень №994 від 9 січня 2015 року та №11520 від 8 грудня 2014 року вбачається, що відповідач розрахувався з позивачем за поставлений товар на загальну суму 53000,00 грн.

Отже, як підтверджується матеріалами справи, відповідач не повністю розрахувався за отриманий товар, в результаті чого за ним утворилась заборгованість у розмірі 75311,38 грн.

Судом оглянуто оригінали документів, залучених до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно приписів статей 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Станом на день прийняття рішення у справі відповідач не повністю оплатив прийнятий у позивача товар. Зазначений факт відповідачем не спростовано. Розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам справи. Вимога позивача про стягнення з відповідача 75311,38 грн. заборгованості за прийнятий товар підлягає задоволенню.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Край-1» (код 22863249) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бонтой» (код 38599548) 75311 (сімдесят пять тисяч триста одинадцять) грн. 38 коп. заборгованості та 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 25 вересня 2015 року

Суддя Д.Г. Заєць