ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2015 р. Справа № 918/920/15

Суддя Гудзенко Я.О., розглянувши позов Товариства з обмеженою відповідальністю Рівненський насіннєвий завод (Євронасіння) до Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського зернопереробного підприємства СТОДОЛА про стягнення 5 277 941, 14 грн.

За участю:

Від позивача: ОСОБА_1 (дов. від 19.08.2015 р. № 08-07-3)

Від відповідача: ОСОБА_2 (дов. від 17.08.2015 р. № 17-08/15-01)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Рівненський насіннєвий завод (Євронасіння) (далі Позивач) звернулося в Господарський суд Рівненської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського зернопереробного підприємства СТОДОЛА (далі Відповідач) про стягнення 5 277 941, 14 грн. заборгованості, з яких 2 282 485, 17 грн. основного боргу за договором позики, 1 687 748, 31 грн. втрат від інфляції, 110 309, 69 грн. - 3% річних та 1 197 397, 97 грн. пені.

Ухвалою від 11 серпня 2015 року позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №918/920/15 розгляд якої призначено на 19 серпня 2015 року.

В судовому засіданні 19 серпня 2015 року розгляд справи розпочато по суті, судом оглянуто оригінали доданих до позовної заяви документів. Позивач підтримав заявлені вимоги.

Судом оголошувалась перерва в судових засіданнях 19.08.2015 року, 01.09.2015 року.

Відповідач із наявністю заборгованості погодився, однак відзив на позов не подав.

8 вересня 2015 року позивачем подано до суду заяву про зменшення вимог в якій просить стягнути з відповідача 3 659 766, 21 грн.: з яких 2 282 485, 17 грн. основного боргу за договором позики, 646 197, 92 грн. втрат від інфляції, 35 081, 48 грн. - 3% річних та 696 001, 64 грн. пені.

9 вересня 2015 року у судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, а відповідач - не заперечив.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем та витребуваних судом.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін по справі, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд Рівненської області,

ВСТАНОВИВ:

4 червня 2013 року між Позивачем та Відповідачем було укладено договір позики № 233 (повторної фінансової допомоги) (далі Договір, а.с. 14) за умовами якого Позивач (Позикодавець) надав Відповідачу (Позичальникові) безвідсоткову позику (поворотну фінансову допомогу), а Відповідач зобовязався повернути позику у визначений договором строк.

Відповідно до п. 2.1. Договору сума позики становить 500 000, 00 грн.

Згідно із п. 3.1. Договору Відповідач зобовязався повернути отриману позику у строк до 31 грудня 2013 року. В договорі вказано про те, що відповідач вправі повернути позику достроково повністю або частково.

Відповідно до п. 4.1. Договору до закінчення строку, зазначеного в п. 3.1. Договору Відповідача зобовязується Позивачу суму позики у безготівковій формі.

Відповідно до п. 5.1. Договору він набуває чинності з моменту передачі коштів Відповідачу та діє до повного виконання сторонами зобовязань по ньому.

21 березня 2015 року сторонами укладено Договір про внесення змін і доповнень до договору від 04.06.2013 року № 233, яким сторони виклали п.п. 2.1, 3.1 Договору в іншій редакції.

Згідно із п. 2.1 Договору сума позики становить 3 200 000 грн. Відповідно до п. 3.1 Договору позичальник зобов'язаний повернути отриману позику у строк включно до 01.03.2015 року. Позичальник вправі повернути позику достроково повністю або частково.

Договір від 21.03.2013 року є невід'ємною частиною Договору від 04.06.2013 року № 233.

Як вбачається із заяви позивача про зміну вимог та виписок банку, станом на день винесення рішення Відповідач отриману суму позики повернув частково в сумі 830 529, 18 грн.

Таким чином, на момент звернення до суду із позовом непогашеною залишилася сума 2 282 485, 17 грн.

Відповідно до п. 6.2. Договору за порушення строку повернення позики, Відповідач зобовязався на вимогу Позивача сплатити останньому пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від простроченою суми за кожен день прострочення.

Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, згідно заяви про зміну вимог, відповідно до п 6.2. Договору, на підставі ст. 625 ЦК України, Позивач нарахував Відповідачу 645 943, 30 грн. інфляційних втрат за період з 02.03.2015 р. по 04.09.2015 р., за вказаний же період 35 081, 48 грн. 3 % річних та за період з 02.03.2015 по 03.03.2015 р., з 04.03.2015 р. по 27.08.2015 р., з 28.08.2015 по 04.09.2015 р. - 696 001, 64 грн. пені.

Однак, судом встановлено, що при розрахунку інфляційних втрат Позивачем допущено помилку, при перерахунку суду розмір інфляційних втрат становить 645 943, 30 грн., тому вимоги позову в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 1046 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

З виписки з картки по рахунку позивача вбачається передання коштів відповідачу за період з 04.06.2013 року по 30.06.2015 року.

Відповідач погоджується із отриманням позики та наявністю боргу в сумі 2 282 485, 17 грн.

Судом було оглянуто оригінали доксуентів наданих позивачем у підтвердження вимог.

Згідно із ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

За вказаних осбставин, враховуючи подані позивачем докази, перерахунок суду інфляційних втрат, - позов підлягає частковому задоволенню

Згідно із ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 81-1, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського зернопереробного підприємства СТОДОЛА (35400, Рівненська область, Гощанський район, селище міського типу Гоща, вул. Шевченка, б. 77, код 00687505) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Рівненський насіннєвий завод (Євронасіння) (33018, Рівненська область м. Рівне, вул. Курчатова, б. 62 А, код 32451624) 2 282 485 (два мільйони двісті вісімдесят дві тисячі чотириста вісімдесят п'ять) грн. 17 коп. основного боргу, 645 943 (шістсот сорок п'ять тисяч дев'ятсот сорок три) грн. 30 коп. інфляційних втрат, 35 081 (тридцять п'ять тисяч вісімдесят одна) грн. 48 коп. - 3% річних, 696 001 (шістсот дев'яносто шість тисяч одна) грн. 64 коп. пені та 73 080 грн. судового збору.

2. В решті у задоволенні позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення підписано 10.09.2015 р.

Суддя Гудзенко Я.О.