ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2015 р. Справа № 911/2868/15

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного підприємства Агрон, м. Київ

до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості Укрспирт,м. Бровари

про стягнення 319 364,33 гривень

за участю представників:

від позивача: не прибув

від відповідача: ОСОБА_1 (довіреність №20-01/02 від 20.01.2015)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

03.07.2015 Приватне підприємство Агрон (далі ПП «Агрон»/позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості Укрспирт (далі ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт»/відповідач), з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог вих. №57/2а-юр від 08.08.2015, про стягнення 319 364,33 гривень, з яких: 186 708,70 грн заборгованості за договором поставки зернових культур №30-14-19 від 29.09.2014 та 132 655,63 грн пені.

Відповідач позов не визнав з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, згідно якого просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою господарського суду Київської області від 08.07.2015 порушено провадження у справі №911/2868/15 та призначено розгляд справи на 21.07.2015.

Ухвалами господарського суду київської області від 21.07.2015 та 18.08.2015 розгляд означеної справи відкладався на 18.08.2015 та 01.09.2015.

До того ж, ухвалою господарського суду Київської області від 01.09.2015 продовжено строк розгляду спору у даній справі на 15 днів.

У судовому засіданні 01.09.2015 було оголошено перерву до 15.09.2015.

Ухвалою господарського суду Київської області від 15.09.2015 розгляд справи відкладено на 22.09.2015.

У судове засідання 22.09.2015 представник позивача не прибув.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представника відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

29.09.2014 між Державним підприємством спиртової та лікеро-горілчаної промисловості Укрспирт (далі-покупець) та Приватним підприємством Агрон (далі-постачальник) було укладено договір поставки зернових культур №30-14-19 (далі-договір), відповідно до якого постачальник зобовязується в порядку та на умовах, визначних цим договором, поставляти у період 2014 року зернові культури, включаючи похідні від зернових, продукти їх обробки, переробки, субпродукти, тощо, а покупець зобовязується в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти й оплатити таку продукцію.

Відповідно до п. п. 1.2., 2.1., 3.1., 4.1. та 9.1. загальна кількість продукції, що є предметом поставки за цим договором, її дольове співвідношення за видами та кількістю визначається додатковими угодами, додатками, специфікаціями до цього договору, які є його невідємними частинами.

Ціна на продукцію, що поставляється за цим договором встановлюється у додаткових угодах, що додаються до цього договору і є його невідємними частинами.

Асортимент (вид) продукції, що є предметом поставки за цим договором, визначається у додаткових угодах, що додаються до цього договору і є його невідємними частинами.

Постачальник зобовязується постачати покупцеві продукцію протягом 2014 року узгодженими партіями, згідно відповідних додаткових угод, до закінчення строку дії даного договору.

Даний договір набуває чинності в день підписання його обома сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

Водночас, 29.09.2014 сторонами було укладено додаткову угоду №1 до договору поставки зернових культур №30-14-19 від 29.09.2014, що є невідємною частиною договору та передбачає погодження сторонами ціни, обсягу та періодів поставки кукурудзи.

Судом встановлено, що позивач свої обовязки за договором щодо поставки зерна виконав належним чином, здійснивши протягом жовтня 2014 року на користь ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості Укрспирт поставку товару, а саме кукурудзи вологої, загальною вартістю 1 588 922, 00 грн, що підтверджується підписами та відбитками печаток сторін на видаткових накладних:

- №563 від 01.10.2014 на суму 281 509,80 грн;

- №564 від 02.10.2014 на суму 283 978, 20 грн;

- №568 від 03.10.2014 на суму 142 896, 90 грн;

- №569 від 04.10.2014 на суму 145 938, 20 грн;

- №575 від 06.10.2014 на суму 154 742, 50 грн;

- №580 від 07.10.2014 на суму 147 651,80 грн;

- №583 від 08.10.2014 на суму 142 602,80 грн;

- №587 від 10.10.2014 на суму 142 664, 00 грн;

- №588 від 11.10.2014 на суму 50 214, 60 грн;

- №591 від 13.10.2014 на суму 96 723, 20 грн, копії яких містяться в матеріалах справи.

З метою досудового врегулювання даного спору, 13.01.2015 позивачем було надіслано відповідачу претензію №4-юр, відповідно до якої позивач інформував останнього про наявність, зокрема, 503 213, 00 грн заборгованості за договором та вимагав її погашення.

Як зазначає позивач, відповідач свої обовязки за договором в частині оплати вартості товару належним чином не виконав, сплативши лише 1 402 213, 30 грн, внаслідок чого за ним, станом на дату подання позову, утворилась заборгованість у розмірі 186 708, 70 грн, що підтверджується наданою позивачем довідкою АТ «ОСОБА_2 Аваль» вих. №Р6-В151/183 від 16.07.2015.

Посилаючись на невиконання відповідачем своїх договірних зобов'язань в частині остаточної оплати вартості поставленого товару, позивач просив суд стягнути з відповідача, зокрема, 186 708, 70 грн заборгованості за договором.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 173, ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Приписами ч. ч. 1, 6 ст. 265 Господарського кодексу України, що кореспондують зі ст. 712 Цивільного кодексу України, встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 691 та ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. Дана норма кореспондує з приписами статей 525, 526 ЦК України.

Водночас, згідно поданої позивачем заяви №57/2а-юр від 08.08.2015, ДП «Укрспирт» було проведено остаточні розрахунки за товар згідно договору у розмірі 186 708,70 грн, що підтверджується доданими до заяви платіжними дорученнями №3366 від 14.07.2015 на суму 100 000,00 грн та №4657 від 07.08.2015 на суму 86 708,70 грн.

У відповідності до приписів п. 4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Пунктом 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України встановлено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За таких обставин, враховуючи, що після порушеня провадження у даній справі відповідачем сплачено 186 708,70 грн залишку заборгованості за договором, зазначений факт підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не спростований сторонами, суд дійшов висновку про припинення провадження у справі в частині позовної вимоги про стягнення 186 708, 70 грн заборгованості з підстав п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, оскільки вказаний спір припинив існування в процесі розгляду справи.

Поряд з тим, позивач, у звязку з порушенням відповідачем строків оплати поставленого товару за договором, просить суд, враховуючи заяву про збільшення позовних вимог в частині пені вих. №57/2а-юр від 08.08.2015, стягнути з відповідача 132 655,63 грн пені, нарахованої за прострочені по оплаті періоди згідно спірних у даній справі видаткових накладних.

Статтею 611 ЦК України унормовано, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 7.6. договору передбачено, що за прострочення платежу покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Водночас, статтею 612 ЦК України унормовано, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктами 5.1. та 5.2. договору передбачено, що за поставлений товар оплата здійснюється шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника на умовах відстрочки платежу протягом 20 банківських днів з моменту отримання продукції на склад покупця при умові всіх документів передбачених п. 4.7. даного договору.

Так, згідно п. 4.7. договору постачальник зобовязаний надати покупцю для кожної партії продукції належним чином оформлені документи:

- товарно-транспортні накладні (на кожний транспортний засіб);

- видаткова накладна (оригінал);

- посвідчення про якість;

- податкова накладна (оригінал).

Відповідач, заперечуючи проти позову у даній справі, зазначив про те, що при поставці товару позивачем не було дотримано передбачених п. 4.7. договору умов, необхідних для обрахування строку оплати товару, а саме: не надано покупцеві посвідчення про якість зерна, а тому зобовязання з оплати товару за договором виникає у відповідача лише після надання позивачем усіх належним чином оформлених документів на поставлений товар.

Водночас, позивачем зауважено про належне виконання своїх обовязків за договором, зокрема в частині надання необхідних документів, а саме товаро-транспортних, видаткових та податкових накладних, копії яких долучено до справи, у той час як надання постачальником посвідчення про якість не передбачено умовами додаткової угоди №1 до договору поставки зернових культур №30-14-19 від 29.09.2014, позаяк сторони погодили означеною угодою ціну, обсяг, період постави кукурудзи з визначенням її базисних норм (вологість, засміченість тощо).

До того ж, в підтвердження своїх посилань, позивачем надано довідки, що видані ДП «Укрспирт» та відображають фізичну, залікову вагу зерна, вологість та засміченість. Довідки підписані та скріплені печатками відповідача, які, як зазначає позивач, оформлювались з кожним прийняттям товару покупцем.

Приписами ст. 627, 629, 526 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Так, умовами договору сторони передбачили надання постачальником покупцю належним чином оформлених документів, перелік яких є вичерпним, а умова надання яких у повному обсязі разом з отриманням продукції на склад покупця, відповідно до п. 5.2. договору, є підставою для проведення покупцем розрахунків за товар з відстрочкою платежу 20 банківських днів.

У відповідності до статей 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Натомість, в порушення вимог вищезазначених норм Закону, позивачем не надано суду як посвідчень про якість поставленого за договором зерна так і доказів, що підтверджують надання відповідачу таких посвідчень, у той час як надані позивачем товаро-транспортні, видаткові та податкові накладні не місять інформації щодо надання покупцю посвідчень про якість, що унеможливлює встановлення судом моменту (дати, місяця, року) виникнення у відповідача обовязку по оплаті вартості поставленого позивачем товару згідно п. 5.2. договору, а відтак, моменту, з якого останній вважається таким, що прострочив у розумінні ст. 612 ЦК України.

До того ж, додатковою угодою №1 до договору поставки зернових культур №30-14-19 від 29.09.2014, сторони не внесли жодних змін до п. п. 4.7. та 5.2. основного договору щодо надання необхідного пакету документів при поставці відповідачу кукурудзи, що свідчить про безпідставність посилань позивача про відсутність у нього обовязку по наданню посвідчення про якість.

Посилання ж позивача на якість зерна, погоджену за додатковою угодою №1 до договору поставки зернових культур №30-14-19 від 29.09.2014, та прийняття відповідачем такого зерна, як свідчення погодження останнім з такою якістю, судом оцінюються критично огляду на те, що обовязок відповідача по оплаті товару за договором ставиться, у відповідності до п.п. 4.7., 5.2., не в залежність від якості товару, а від обовязку позивача виконати передбачені означеними пунктами договору умови, а саме надати покупцю документи, зокрема посвідчення якості.

Що ж до оформлених ДП «Укрспирт» довідок, наданих позивачем, що посвідчують вагу, засміченість та вологість зерна, останні не приймаються судом як належні та допустимі докази, що посвідчують якість зерна, оскільки вони видані відповідачем, як покупцем за договором під час прийняття товару, в довільній формі та посвідчують здійснення внутрішньої господарської операції, у той час як договір передбачає надання позивачем, як постачальником, відповідачу посвідчення про якість, що виготовляється за відповідним встановленим законодавством зразком.

За таких обставин, беручи до уваги приписи норм чинного законодавства, а також порушення позивачем умов договору щодо надання відповідачу, як покупцю, посвідчення про якість поставленого товару, що не породжує для останнього обовязку по оплаті товару на умовах відстрочки, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача 132 655, 63 грн пені за порушення строків оплати товару є необгрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

При розподілі судового збору, судом враховано приписи ст. 49 ГПК України, та покладено на відповідача судовий збір за подання позову в частині вимоги про стягнення 186 708, 70 грн заборгованості, оскільки остання була сплачена позивачем в процесі вирішення спору.

Водночас, судовий збір за вимогу про стягнення з відповідача 132 655, 63 грн пені покладається на позивача, а тому суд дійшов висновку про стягнення з Приватного підприємства Агрон в доход Державного бюджету України суми судового збору в частині збільшених позовних вимог про стягнення пені.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 33, 34, 49, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 526, 61, 612, 627, 629, 691, 962 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 193, 230, 265 Господарського кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі №911/2868/15 в частині вимог Приватного підприємства Агрон про стягнення з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості Укрспирт 186 708, 70 грн заборгованості припинити.

2. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

3. Стягнути з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості Укрспирт (вул. Гагаріна, 16, м. Бровари, Київська обл., 01001, ідентифікаційний код 37199618) на користь Приватного підприємства Агрон (вул. Промислова, 1, с. Товстогул, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., ідентифікаційний код 30362920) 3 734 (три тисячі сімсот тридцять чотири) грн 16 коп. судового збору.

4. Стягнути з Приватного підприємства Агрон (вул. Промислова, 1, с. Товстогул, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., ідентифікаційний код 30362920) в доход Державного бюджету України 1 314 (одну тисячу триста чотирнадцять) грн 97 коп. судового збору.

5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 23.09.2015

Суддя В.А. Ярема