ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"17" вересня 2015 р. Справа № 911/1990/15

за позовом Управління Пенсійного фонду України у місті Ірпені Київської області,

м. Ірпінь

до Приватного Акціонерного Товариства «Білицький завод «Теплозвукоізоляція»,

стм. Коцюбинське

про стягнення 291 885,41 грн.

Суддя Щоткін О.В.

за участю представників:

позивач ОСОБА_1 предст. дов. №1/01 від 05.01.2015;

відповідач ОСОБА_2 предст. дов. б/н від 03.08.2015.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду звернулось Управління Пенсійного фонду України у м. Ірпені (позивач) з позовом до Приватного акціонерного товариства «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» (відповідач) про стягнення 291 885,41 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач у квітні травні 2015 року не перераховував грошові кошти на відшкодування пільгових та наукових пенсій, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість у сумі 291 885,41 грн., що складається з коштів на відшкодування: пільгових пенсій за списком № 1 у сумі 283 344,12 грн., пільгових пенсій за списком № 2 у сумі 8413,26 грн., наукових пенсій у сумі 128,03 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 10.06.2015 року провадження у справі № 911/1990/15 було припинено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.08.2015 ухвалу господарського суду Київської області від 10.06.2015 року скасовано.

На підставі автоматизованого розподілу, справу №911/1990/15 передано до розгляду судді Щоткіну О.В.

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.08.2015 справу №911/1990/15 було прийнято до провадження суддею Щоткіним О.В. та призначено її розгляд на 07.09.2015 року.

В судовому засіданні 07.09.2015 року оголошувалась перерва в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України на 17.09.2015 року.

Представник позивача в судовому засіданні 17.09.2015 року позов підтримав з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні 17.09.2015 року проти позовних вимог заперечував, з підстав викладених у відзиві.

Відповідно до частини 2 статті 82 ГПК України, рішення приймається судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті. Згідно з ч. 1 статті 85 ГПК України, прийняте рішення оголошується господарським судом у судовому засіданні після закінчення розгляду справи.

Враховуючи достатність в матеріалах справи доказів для повного, всебічного та обєктивного розгляду спору по суті, в судовому засіданні 17.09.2015 було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Ухвалою господарського суду Київської області від 30.10.2010 року було порушено провадження у справі № Б8/180-10 про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» (відповідач).

Ухвалою господарського суду Київської області від 28.05.2012 по справі №Б8/180-10 судом було введено процедуру санації ПАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція», яка триває і на даний час.

Після порушення справи про банкрутство № Б8/180-10 за підприємством утворилася заборгованість за період з лютого 2015 року по квітень 2015 року в загальній сумі 291 885,41 грн., що виникла внаслідок неперерахування коштів на відшкодування:

- пільгових пенсій за списком № 1 у сумі 283 344,12 грн.;

- пільгових пенсій за списком № 2 від 8413,26 грн.;

- наукових пенсій у сумі 128,03 грн.

Зазначена заборгованість підтверджується: розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з лютого 2015 року по квітень 2015 року; повідомленнями про визначення зобов'язань зі сплати пільгових та наукових пенсій у вищевказаний період та карткою особового рахунку з відшкодування пільгових пенсій.

З огляду на вказані обставини, позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача вищезазначеної заборгованості.

Відповідач у відзиві проти позову заперечує та посилається на те, що на даний час ПАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» перебуває у процедурі банкрутства, зокрема в процедурі санації, в зв'язку з чим, на думку відповідача, вимоги позивача, заявлені у цій справі, згідно Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» можуть бути заявлені лише у справі про банкрутство як поточні кредиторські вимоги, після визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, отже провадження у цій справі повинно бути припинено.

При цьому відповідач посилається на практику Вищого господарського суду України в аналогічній справі, № 911/2085/14, однак, як вбачається з постанови Вищого господарського суду України від 09.12.2014 р. у вказаній справі, суд касаційної інстанції наголосив, що до визнання боржника банкрутом спори боржника із кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Правомірність розгляду зазначених вимог позивача в окремому позовному провадженні підтверджена також практикою Вищого господарського суду України в аналогічній справі №911/43/15.

За таких обставин, суд вважає позицію відповідача, викладену у відзиві на позов, безпідставною та необґрунтованою.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши наявні докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно п. 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України «Про Положення про Пенсійний фонд України» від 06.04.2011 р. № 384/2011, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

У відповідності до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 року, цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають: громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, в об'єднаннях громадян, у фізичних осіб - підприємців та інших осіб (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок) на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру

Абзацом 2 п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що страхувальниками відповідно до цього Закону є: роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.

Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у п. 1 ст. 15 визначено, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно з абзацом 4 п. 1 ст. 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 27.06.1997 року № 400-97/ВР, який вступив в дію з 15.03.2000 року для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону (до яких віднесено і відповідача), об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату та доставку пенсій призначених відповідно до пп. «б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Втім, не зважаючи на вищевказані норми Закону, кошти на відшкодування виплачених пенсій за списком № 2 не перераховувались, у зв'язку з чим виникла заборгованість у сумі 8413,26 грн.

Також, ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що підприємства та організації з коштів призначених на оплату праці вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату та доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівлі шахт та рудників за списком робіт і професій, затверджених Кабінетом Міністрів України починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100- відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Відповідно до п. 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами доходів органів Пенсійного фонду України щорічно в повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених пенсій. Повідомлення складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються до 1 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії. Підприємство щомісячно до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в, повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, надсилає повідомлення для зазначених підприємств у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства. Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцем його реєстрації.

Проте, кошти на відшкодування виплачених пенсій за списком № 1 ПАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» не перераховувались, у зв'язку з чим виникла заборгованість у загальній сумі 283 344,12 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 24 Закону України «Про наукову і науко-технічну діяльність», різниця між сумою призначеної пенсії за цим Законом та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, фінансується: для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів, а також коштів державного бюджету у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому за рахунок коштів державного бюджету науковим (науково-педагогічним) працівникам оплачується з розрахунку на одну особу 50 відсотків різниці пенсії, призначеної за цим Законом; для наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів.

Постановою Кабінету Міністрів України № 372 від 24.03.2004 р. затверджено порядок фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних бюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації згідно із Законом України «Про наукову та науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи. За рахунок коштів державного бюджету фінансується 50 відсотків різниці у розмірі пенсії наукових (науково-педагогічних) працівників державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації у розрахунку на одну особу. Інша частина фінансується за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів. Фінансування різниці у розмірі пенсії осіб, які мають науковий стаж роботи на кількох підприємствах, в установах, організаціях та вищих навчальних закладах ІІІ-ІV рівнів акредитації незалежно від форм власності та фінансування, здійснюється пропорційно зарахованому для призначення пенсії науковому стажу роботи за рахунок джерел фінансування, визначених законодавством для відповідних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації.

Підприємства, установи, організації та заклади самостійно визначають суму, що підлягає до сплати у розрахунку на місяць, та щомісяця до 25 числа перераховують органу Пенсійного фонду за своїм місцезнаходженням відповідні кошти для фінансування різниці у розмірі пенсії, призначеної у минулому та поточному роках. У разі порушення строку сплати коштів, які спрямовуються на фінансування різниці у розмірі пенсії, органи Пенсійного фонду стягують відповідні суми у порядку, визначеному законодавством.

Кошти на відшкодування виплачених наукових пенсій відповідачем також не перераховувались, у зв'язку з чим виникла заборгованість у загальній сумі 128,03 грн.

Таким чином, зазначеними вище чинними нормативними актами, передбачений обов'язок відповідача сплатити до Пенсійного фонду витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст.24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність».

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що відповідач зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати, понесені Управлінням Пенсійного фонду України в м. Ірпені на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених за Списком № 1, Списком № 2, та наукових пенсій, оскільки законодавство, що регулює спірні правовідносини, не містить виключень щодо наявності умов, за яких у підприємств не виникає обов'язку відшкодовувати понесені пенсійним фондом витрати щодо доставки та виплати цих пенсій.

З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, яка діяла на момент звернення позивача з позовом до суду), від сплати судового збору звільнений Пенсійний фонд України та його органи; органи Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, Фонду соціального страхування України, Фонду соціального захисту інвалідів і його відділення.

Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору (ч. 3 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини другої статті. 4 ЗУ «Про судовий збір» (в редакції, яка діяла на момент звернення позивача з позовом до суду), за подання до господарського суду з позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 2% ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет» від 28.12.2014 № 80-VIII визначено, що станом на 01.01.2015 року мінімальна заробітна плата становила 1218, 00 грн.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача 291 885,41 грн. таким чином, за розгляд даної майнової вимоги мав бути плачений судовий збір у розмірі 5837,71 грн.

Враховуючи, що відповідач не звільнений від сплати судового збору, витрати по сплаті судового збору у розмірі 5837,71 грн., відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на відповідача та стягуються в дохід Державного бюджету України.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» (08298, Київська обл., смт. Коцюбинське, вул. Пономарьова, 7; ) на користь Управління Пенсійного фонду України у м. Ірпені (08200, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Шевченка, 4; ) - 291 885 (двісті девяносто одну тисячу вісімсот вісімдесят пять) грн. 41 коп. заборгованості зі сплати пільгових та наукових пенсій.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» (08298, Київська обл., смт. Коцюбинське, вул. Пономарьова, 7; ) в дохід Державного бюджету України - 5837 (пять тисяч вісімсот тридцять сім) грн. 71 коп. судового збору.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Дата підписання повного тексту рішення: 29.09.2015р.

Суддя О.В. Щоткін