КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2015 р. Справа№ 927/832/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шевченка Е.О.

суддів: Зеленіна В.О.

ОСОБА_1

при секретарі Грабінській Г.В.

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_2

від відповідача: ОСОБА_3

Розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пушан-Лель»

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 26.06.2014р.

у справі №927/832/14 (суддя Михайлюк С.І.)

за позовом Приватного підприємства «Харків-Електро»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пушан-Лель»

про стягнення 20 552,24 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Харків-Електро» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пушан-Лель» про стягнення з останнього основного боргу в розмірі 16 723,67 грн., пені у розмірі 417,86 грн., штрафу у розмірі 3 344,73 грн., 3% річних у розмірі 65,98 грн., а також про стягнення судового збору у розмірі 1 827,00 грн.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 26.06.2014р. позовні вимоги задоволені частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пушан-Лель» на користь Приватного підприємства «Харків-Електро» 16 723,67 грн. боргу, 65,98 грн. 3% річних, 417,86 грн. пені та 1 827,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Пушан-Лель» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Чернігівської області №927/832/14 від 26.06.2104р. скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апелянт зазначає, що жодного боргу перед позивачем у нього не існує, що підтверджується банківськими документами, які не були надані під час розгляду у суді першої інстанції заявки злочинній діяльності колишнього директора ОСОБА_4, який навмисно приховав інформацію стосовно наявності такого судового процесу й не надав суду докази сплати ПП «Харків-Електро» грошових коштів.

Позивач Приватне підприємство «Харків-Електро», не скористався правом, наданим ст. 96 ГПК України, та не направив письмового відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.08.2015р. колегією суддів у складі головуючий суддя Шевченко Е.О., судді Зеленін В.О., Пономаренко Є.Ю. було прийнято до провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пушан-Лель» та призначено її до розгляду на 21.09.2015р.

Розпорядженням заступника голови Київського апеляційного господарського суду ОСОБА_5 від 21.09.2015р., у звязку з перебуванням судді Пономаренка Є.Ю. у відпустці, вирішено здійснити розгляд справи №927/832/14 у складі колегії головуючий суддя Шевченко Е.О., судді Зеленін В.О., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.09.2015р. колегія суддів у складі головуючий суддя Шевченко Е.О., судді Зеленін В.О., Ткаченко Б.О. прийняла до свого провадження справу №927/832/14.

Розпорядженням заступника голови Київського апеляційного господарського суду ОСОБА_5 від 28.09.2015р., з огляду на перебування судді Ткаченка Б.О. на лікарняному, вирішено здійснити розгляд справи №927/832/14 у складі колегії суддів головуючий суддя Шевченко Е.О., судді Зеленін В.О., Синиця О.Ф.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.09.2015р. колегія суддів у складі головуючий суддя Шевченко Е.О., суді ОСОБА_6, ОСОБА_1 прийняла до свого провадження справу №927/832/14.

Справа слухалась з оголошеною у судовому засіданні 21.09.2015р. перервою на підставі ст. 77 ГПК України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд зазначає наступне.

04 січня 2014р. між Приватним підприємством «Харків-Електро», як постачальником, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Пушан-Лель», як покупцем, був укладений Договір поставки №040401, за умовами якого постачальник зобовязався в порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі, поставити та передати у власність покупцеві товар (партію товару), в асортименті, кількості та цінами, вказаними в накладних, що засвідчують передачу-приймання товару від постачальника до покупця та є невідємними частинами даного Договору, а покупець зобовязується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі прийняти та оплатити вказаний товар.

В статті 2 Договору сторони визначили, що передача товару від постачальника до покупця здійснюється за видатковою накладною, в якій сторони зазначають найменування товару, кількість, ціну товару та загальну вартість товару, що постачається. Дата, вказана постачальником у видатковій накладній, є датою поставки товару постачальником. Сторони погоджують асортимент, кількість товару, ціну та вартість партії поставки товарів шляхом замовленнями покупцем товару. Місце передавання товару встановлюється за домовленістю сторін. Право власності на поставлені товару переходить до покупця в момент отримання товару від постачальника за видатково-прибутковою накладною. Постачання товару здійснюється окремими партіями на підставі замовлення покупця. Поставка товару (партії товару) вважається виконаною постачальником в момент передачі товару уповноваженому представнику покупця (покупцю), що підтверджується отриманою від останнього довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей та його підписом у видатковій накладній.

Згідно з п. 6.1. Договору покупець зобовязаний оплатити постачальнику вартість (ціну) кожної партії товару не пізніше 14 календарних днів з дати поставки товару шляхом безготівкового або готівкового перерахування суми грошових коштів на банківський рахунок постачальника.

Згідно з п. 6.4. Договору днем здійснення платежу вважається день, в який сума, що підлягає сплаті, надійшла на поточний рахунок постачальника.

На виконання умов Договору позивач передав, а відповідач прийняв товар за видатковою накладною №11000436 від 02.04.2104р. на загальну суму 18 823,67 грн.

Отримання товару також підтверджується довіреністю відповідача на отримання матеріальних цінностей від 02.04.2104р.

Відповідач виконав свої зобовязання не в повному обсязі, сплативши позивачеві грошову суму в розмірі 2 100,00 грн. 02.04.2014р., з огляду на що у нього перед позивачем рахується заборгованість у розмірі 16 723,67 грн.

При розгляді справи в апеляційній інстанції відповідачем надані в матеріали справи платіжне доручення №329 від 23.05.2014р. на суму 16 223,67 грн. та платіжне доручення від 06.06.2014р., які не можуть слугувати належними доказами сплати коштів за товар, з огляду на наступне.

Як вказано вище, п. 6.4. Договору визначено, що днем здійснення платежу вважається день, в який сума, що підлягає сплаті, надійшла на поточний рахунок постачальника.

Крім того, У відповідності до п. 1.24. «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» переказ коштів рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Відповідно до п. 30.1. ст. 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

Згідно довідки від 01.09.2015р. №62-02/519, виданої відділенням ПАТ «КБ «Надра» Приватному підприємству «Харків-Електро», за період з 01.05.2014р. по 31.05.2014р. грошові кошти від ТОВ «Пушан-Лель» на поточний рахунок ПП «Харків-Електро» не надходили.

Платіжне доручення №37 від 06.06.2014р. також не може бути прийнято, оскільки на ньому відсутні відтиски печатки банку.

У відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим до виконання сторонами.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

У відповідності до ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, припинення зобовязання може бути обумовлено не будь-яким, а лише належним його виконанням. Під належним виконанням зобовязання розуміють виконання належній особі, в належному місці, в належний строк (термін), з додержанням усіх інших вимог і принципів виконання зобовязання. Якщо учасники зобовязання порушують хоча б одну з умов його належного виконання, зобовязання не припиняється, а змінюється, оскільки в такому разі на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обовязки у вигляді відшкодування збитків, сплати неустойки тощо. Виконання таких додаткових обовязків, як правило, не звільняє боржника від виконання зобовязання в натурі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За змістом ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача сума боргу в розмірі 16 723,67 грн.

З огляду на те, що відповідач прострочив виконання грошового зобовязання, позивач просить стягнути також суму пені в розмірі 417,86 грн.

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язань наступають наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статей 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, в тому числі неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до частини 1 статті 231 ГК України, законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій (неустойки, штрафу, пені), зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Статтею 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно з статтею 3 вказаного Закону розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 7.3. Договору сторонами було передбачено, що за порушення терміну оплати вартості (ціни) поставленого товару, встановленого пунктом 6.1. цього Договору, постачальник має право стягнути з покупця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період порушення винною стороною грошового зобовязання, від суми боргу за кожен день прострочки.

Позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 417,86 грн.

Розрахунок пені є правильним та є правомірним стягнення на підставі наведених вище статей чинного законодавства України з відповідача на користь позивача суми пені в розмірі 417,86 грн.

Також, згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача сума 3% річних складає 65,98 грн. Розрахунок є правильним та сума 65,98 грн. правомірно присуджена судом першої інстанції до стягнення.

Також слід відмітити, що судом першої інстанції було припинено провадження у справі в частині позову про стягнення штрафу, у звязку з поданою позивачем заявою про відмову від позову в цій частині та прийнятті цієї відмови судом.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка, зокрема, проявляється в тому, що, і встановлено нормою ч. 1 ст. 33 ГПК України. Розподіл тягаря доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обовязок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.

Згідно з ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частина 2 ст. 34 ГПК України містить відомий процесуальному праву принцип допустимості доказів (засобів доказування). Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Чернігівської області від 26.06.2014р. у даній справі є таким, що відповідає нормам матеріального і процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи, у звязку з чим підстави для його скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пушан-Лель» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 26.06.2014р. у справі №927/832/14 залишити без змін.

3. Справу №927/832/14 повернути до Господарського суду Чернігівської області..

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Е.О. Шевченко

Судді В.О. Зеленін

ОСОБА_1