ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2015 року Справа № 904/4360/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Березкіної О.В. ( доповідач)

Суддів: Дарміна М.О., Чус О.В.

При секретарі Назаренко С.Г,

Зміна складу судової колегії відбулась на підставі розпорядження голови суду Євстигнеєва О.С. від 11.09.15р.

Представники сторін:

від позивача: Гончарова О.В. представник, довіреністьб/н від 27.08.14;

від відповідача: Кузьміна О.П. представник, довіреність №IJ-26/01-15 від 26.01.15;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Шаролезька вівця»

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 4 серпня 2015 року у справі № 904/4360/15

за позовом Українсько-російського Товариства з обмеженою відповідальністю торгівельної компанії «ЮГОС», м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шаролезька вівця», с. Новостепанівка Новомосковського району Дніпропетровської області

про стягнення 52 806 грн. 05 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 4 серпня 2015 року (суддя Загинайко Т.В.) позовні вимоги Українсько-російського Товариства з обмеженою відповідальністю торгівельної компанії «ЮГОС» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шаролезька вівця» про стягнення 52 806 грн. 05 коп. задоволені частково.

Суд стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шаролезька вівця» на користь Українсько-російського Товариства з обмеженою відповідальністю торгівельної компанії «ЮГОС» 38 277,87 грн. інфляційних нарахувань, 8 790,89 грн. річних та витрати по сплаті судового збору.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Шаролезька вівця» звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати та відмовити у позові у повному обсязі.

В обґрунтування своєї скарги відповідач посилається на те, що рішення суду винесене внаслідок неповного з'ясування обставин, що мають значення для вирішення справи.

Зокрема, апелянт вважає, що він не вчиняв дій, які ускладнили виконання судового рішення про стягнення на користь позивача суми боргу, оскільки арешт коштів і арешт його майна фактично заблокували його господарську діяльність і позбавили його можливості вжити заходів щодо погашення боргу.

Крім того, на думку апелянта суд першої інстанції неправильно визначив період нарахування інфляційних втрат та 3% річних, оскільки початком перебігу строку виконання зобов'язання зі сплати суми боргу у розмірі 100 605,74 грн. слід вважати 26.11.2013 року, тобто з дня винесення постанови Вищим господарським судом України по справі № 904/3268/13 на підставі якої була визначена саме ця сума боргу.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставою для скасування рішення суду та відмови у позові.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28 серпня 2015 року апеляційна скарга була прийнята до розгляду, розгляд справи було призначено у судовому засіданні на 14 вересня 2015 року у складі колегії суддів головуючого судді Березкіної О.В. (доповідача), суддів: Дарміна М.О., Крутовських В.І., на підставі розпорядження в.о. голови суду Крутовських В.І. від 28.08.15р.

У зв"язку з виходом на роботу судді Чус О.В. - члена постійно діючої колегії суддів, згідно з рішенням зборів суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.04.2015р. №1, розпорядженням голови суду Євстигнеєва О.С. від 11.09.15р. відбулась зміна складу судової колегії, розгляд справи визначено колегією суддів у складі: Березкіної О.В. (доповідача), суддів: Дарміна М.О., Чус О.В.

14.09.15р. відбулось судове засідання. Представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення суду скасувати та відмовити у позові.

Представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 13.06.2013р. у справі № 904/3268/13, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 1 серпня 2013 року, з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ШАРОЛЕЗЬКА ВІВЦЯ" на користь позивача - Українсько-російського Товариства з обмеженою відповідальністю торгівельної компанії "ЮГОС" стягнено 53 119 грн. 47 коп. заборгованості.

Постановою Вищого господарського суду України від 26.11.2013р. постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.08.2013 р. у справі № 904/3268/13 та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.06.2013 р. скасовано в частині задоволення позовних вимог про стягнення з ТОВ "Шаролезька вівця" на користь Українсько-російського товариства з обмеженою відповідальністю торговельної компанії "Югос" заборгованості у розмірі 52 513, грн. 73 коп., і в цій частині в позові відмовлено.

В частині стягнення з ТОВ "Шаролезька вівця" на користь Українсько-російського товариства з обмеженою відповідальністю торговельної компанії "Югос" заборгованості у розмірі 100 605 грн. 74 коп. рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду - залишено без змін.

За наказом, виданим на виконання рішення суду про стягнення суми боргу, відділом державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції було перераховано позивачу кошти у загальній сумі 100 605 грн. 74 коп., а саме: 7 416 грн. 51 коп. - 17.01.2015р., 655 грн. 00 коп. - 25.03.2015р. та 92 534 грн. 23 коп. - 09.04.2015р. (а.с. 143-154).

Звертаючись до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шаролезька вівця» із позовом про стягнення 52 806 грн. 05 коп., з яких 43 925 грн. 55 коп. - інфляційних втрат, які виникли внаслідок не оплати юридичних послуг за договором від 19.04.2010р. про надання правової допомоги та 8 880 грн. 50 коп. - 3% річних, позивач - Українсько-російське Товариство з обмеженою відповідальністю торгівельна компанія «ЮГОС» посилався на те, що рішення суду по справі № 904/3268/13, за яким на користь позивача була стягнута сума боргу у розмірі 100 605 грн. 74 коп. було виконано відповідачем лише 09.04.2015р., а тому відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Задовольняючи позовні вимоги в сумі 47 068,76 грн., з яких 38 277,87 грн. інфляційних нарахувань, 8 790,89 грн. річних, суд першої інстанції виходив з того, що законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження щодо його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. Оскільки у процесі виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.06.2013р. у справі № 904/3268/13 відповідачем виконано зобов'язання зі сплати заборгованості у сумі 8 071 грн. 51 коп. - 05.11.2014р. та у сумі 92 534 грн. 23 коп. - 06.04.2015р. на рахунок виконавчої служби, то з урахуванням визначених вище періодів заборгованості інфляційні нарахування складають 38 277 грн. 87 коп. (з 01.05. 2012р. по 05.04. 2015р.), а річні - 8 790 грн. 89 коп. (з 25.04.2012р. по 05.04.2015р.).

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Як встановлено рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 13.06.2013р. у справі № 904/3268/13, адвокат Колошин Вадим Петрович (Адвокат) та товариство з обмеженою відповідальністю "ШАРОЛЕЗЬКА ВІВЦЯ" (Відповідач, Клієнт) 19.04.2010 року уклали договір про надання правової допомоги №б/н (надалі - Договір), відповідно до умов якого адвокат прийняв на себе зобов'язання надавати Клієнту правову допомогу, а Клієнт зобов'язався приймати і оплачувати її на умовах, передбачених цим Договором (п.1.1. Договору). Відповідно до пункту 3.1. Договору, за надання правової допомоги Клієнт виплачує Адвокату гонорар, розмір якого залежить від виду що надаються Адвокатом послуг, об'єму робіт, ступеня складності і новизни правових питань, необхідністю відряджень і інше. Розмір гонорару визначається сторонами в Додатковій угоді. Акцепт або оплата рахунку, виставленого Адвокатом, прирівнюється до підписання Додаткової угоди.

25.11.2011 Адвокат та Клієнт уклали додаткову угоду №8 до Договору, відповідно до якої Адвокат зобов'язався вивчити та розробити позицію на підставі наданих ТОВ "ШАРОЛЕЗЬКА ВІВЦЯ" документів для пред'явлення позову до ТОВ агрофірма "Олімпекс-Агро" про відшкодування збитків, завданих ТОВ агрофірма "Олімпекс-Агро" зайняттям сільськогосподарських угідь, погіршенням якості грунтового покриву та як наслідок неодержання доходів; представляти інтереси клієнта в господарському суді Дніпропетровської області та в апеляційному господарському суді Дніпропетровської області, що включає в себе підготовку позовної заяви (позовних заяв), апеляційної скарги або відзиву, та інших заяв, клопотань по справі, які будуть потрібні для процессу.

Судовим рішенням встановлено, що адвокат свої зобов'язання за додатковою угодою №8 від 25.11.2011 до Договору про надання правової допомоги №б/н від 19.04.2010 виконав в повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи №16/5005/978/2012 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ШАРОЛЕЗЬКА ВІВЦЯ" до товариства з обмеженою відповідальністю "Олімпекс-Агро" про стягнення 647 064 грн. 89 коп.

За пунктом 2.2. Додаткової угоди, строк виконання зобов'язання з оплати Адвокату решти гонорару, пов'язаний з винесенням рішення та набрання ним законної сили.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з частиною 1 статті 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

За ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2012 у справі №16/5005/978/2012 набрало законної сили 24.04.2012, що підтверджується наказом господарського суду Дніпропетровської області від 24.04.2012 у справі №16/5005/978/2012, тому зобов'язання Відповідача з оплати Адвокату гонорару настало 24.04.2012року, проте відповідач оплату гонорару Адвокату своєчасно не здійснив, тому суд першої інстанції правильно визначив, що початком нарахування річних є 25 квітня 2012. року

Як вбачається з виписки банку по рахунку позивача на виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2013р. у справі № 904/3268/13 відділом державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції було перераховано позивачу кошти у загальній сумі 100 605 грн. 74 коп., а саме: 7 416 грн. 51 коп. - 17.01.2015р., 655 грн. 00 коп. - 25.03.2015р. та 92 534 грн. 23 коп. - 09.04.2015р. (а.с. 143-154).

Згідно меморіальних ордерів від 05.11.2014р. №Е1105G2QRX та від 06.04.2015р. №F0406VUHIJ Відділом Державної виконавчої служби Новомосковського МРУЮ з відповідача було списано відповідно 21 654 грн. 19 коп. та 125 995 грн. 69 коп., у тому числі на виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2013р. у справі №904/3268/13 .

Порушенням зобов'язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору та не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, а також не позбавляє кредитора права на отримання коштів, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження щодо його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.

За таких обставин господарський суд першої інстанції обґрунтовано стягнув на користь позивача інфляційні нарахування у сумі 38 277 грн. 87 коп. (з 01.05. 2012р. по 05.04. 2015р.), та річні - 8 790 грн. 89 коп. (з 25.04.2012р. по 05.04.2015р.), перерахувавши їх, оскільки день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Доводи апелянта про неправильний період розрахунку інфляційних та річних є безпідставними, оскільки пунктом 2.2. Додаткової угоди №8 від 25.11.2011 до Договору про надання правової допомоги №б/н від 19.04.2010, строк виконання зобов'язання з оплати Адвокату гонорару пов'язаний з винесеним рішенням та набрання ним законної сили саме по справі, по якій адвокат Колошин Вадим Петрович (Адвокат) надавав правову допомогу товариству з обмеженою відповідальністю "ШАРОЛЕЗЬКА ВІВЦЯ", а саме - по справі №16/5005/978/2012.

Інші доводи апеляційної скарги є безпідставними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

Таким чином, розглядаючи справу, суд першої інстанції повно, всебічно і об'єктивно з'ясував всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, що у відповідності до ст. 103 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без розгляду, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Шаролезька вівця» - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 4 серпня 2015 року у справі № 904/4360/15 - залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дати її прийняття.

Головуючий суддя О.В. Березкіна

Суддя М.О.Дармін

Суддя О.В.Чус

21.09.15