КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2015 р. Справа№ 911/968/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Зеленіна В.О.

Мартюк А.І.

секретар: Горбунова М.Є.

за участю представників:

від позивача: Ясир Є.М.;

від відповідача-1: не з'явився;

від відповідача-2: не з'явився;

від відповідача-3: не з'явився;

від відповідача-4: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Заступника прокурора Київської області

на рішення Господарського суду Київської області

від 12.05.2015р.

у справі №911/968/15 (суддя Щоткін О.В.)

за позовом Прокурора міста Ірпеня

до 1) Ірпінської міської ради Київської області

2) Управління освіти і науки Ірпінської міської ради Київської

області

3) Ірпінської загальноосвітньої школи I-III ступенів №3

4) Приватного підприємства "Автомобільно-учбовий комбінат

"Меридіан"

про визнання рішення Ірпінської міської ради, договору

оренди недійсними та зобов'язання повернути приміщення

ВСТАНОВИВ:

Прокурор міста Ірпеня (далі - прокуратура) звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Ірпінської міської ради Київської області (далі - відповідач-1), Управління освіти і науки Ірпінської міської ради Київської області (далі - відповідач-2), Ірпінської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №3 (далі - відповідач-3), Приватного підприємства "Автомобільно-учбовий комбінат "Меридіан" (далі - відповідач-4), в якому просив суд:

- визнати недійсним рішення відповідача-1 від 06.11.2014р. за №4152-60-VI «Про затвердження протоколу від 22.09.14р. №3/2014 засідання конкурсної комісії з розгляду питань про надання в оренду комунального майна»;

- визнати недійсним договір оренди об'єктів комунальної власності територіальної громади місті Ірпеня №2/1-2014 від 17.11.2014р., укладений між відповідачем-2, відповідачем-3 та відповідачем-4;

- зобов'язати відповідача-4 звільнити та повернути частину нежитлового приміщення Ірпінської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №3, вартістю 282 474,00 грн., загальною площею 44,4 кв. м., розташованого по вул. Жовтневій, 129-А в м. Ірпені Київської області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі оспорюваних рішення і договору відповідачу-4 було передано в оренду приміщення, яке є частиною будівлі навчального закладу, для здійснення комерційної діяльності. Однак такі приміщення можуть передаватись в оренду виключно для діяльності, пов'язаної з навчальним процесом.

Відповідач-1, відповідач-2 та відповідач-3 проти позову заперечували, наголошуючи на тому, що оспорювані прокуратурою рішення та договір не порушують законодавства України, а тому відсутні підстави для визнання їх недійсними. Окрім того, видом діяльності відповідача-4 (орендаря за оспорюваним договором) є надання освітніх послуг, пов'язаних з одержанням професійної освіти, тобто мета оренди пов'язана з наданням освітніх послуг.

Відповідач-4 відзиву на позов не надав, явку свого представника в судові засідання не забезпечив, у зв'язку з чим справа розглядалася місцевим господарським судом на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Рішенням Господарського суду Київської області у справі №911/968/15 від 12.05.2015р. у задоволенні позовних вимог було відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, прокуратура звернулася до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення Господарського суду Київської області у справі №911/968/15 від 12.05.2015р. та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Вимоги та доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що місцевим господарським судом було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального і процесуального права. Зокрема, прокуратура звертала увагу суду апеляційної інстанції на наступні обставини:

- згідно з ч.2 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного майна» приватизації не підлягають об'єкти, що мають державне значення, зокрема, об'єкти освіти, що фінансуються з державного бюджету;

- Положення про організацію роботи з охорони праці учасників навчально-виховного процесу в установах і навчальних закладах не може бути застосовано до відповідача-4, оскільки він не входить до мережі професійно-технічних закладів, не має ліцензії на здійснення професійно-технічної освіти, а тому надає послуги не з професійно-технічної освіти, а проводить діяльність шкіл підготовки водіїв транспортних засобів за КВЕД 85.53;

- відповідно до статуту відповідача-3 (Ірпінської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №3) школа є навчальним комунальним закладом і забезпечує потреби громадян у загальній середній освіті. Тобто спірне приміщення, передане в оренду відповідачу-4, є частиною комунальної установи, видом діяльності якої є повна загальна середня освіта;

- відповідачу-4 було передано в оренду приміщення з метою влаштування автокласу, тобто приміщення використовується для підприємницької діяльності, не пов'язаної з навчально-виховним процесом;

- відповідачами було порушено вимоги ч.4 ст. 61, ч.5 ст. 63 Закону України «Про освіту», ч.1 ст. 14 Закону України «Про загальну середню освіту», п.3.19 Державних санітарних правил і норм влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу ДСанПіП5.5.2.008-01, затверджених постановою Головного держсанітарного лікаря України №63 від 14.08.2001р., ч.2 ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ч.2 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного майна», зокрема, щодо заборони використання не за призначенням об'єктів освіти і науки, що фінансуються з бюджету.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.06.2015р. (головуючий суддя Зубець Л.П., судді: Мартюк А. І., Тищенко А.І.) апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 22.06.2015р.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2015р. було змінено склад суду та передано справу для здійснення апеляційного провадження колегії суддів у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів: Мартюк А.І., Новікова М.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2015р. апеляційну скаргу прокуратури було прийнято до провадження колегії суддів у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів: Мартюк А.І., Новікова М.М. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 22.06.2015р.

22.06.2015р. через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача-2 надійшли заперечення на апеляційну скаргу.

В судове засідання 22.06.2015р. з'явилися лише представники прокуратури та відповідача-2. Представники відповідача-1, відповідача-3 та відповідача-4 не з'явились, про поважність причин нез'явлення суд не повідомили.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2015р., на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено на 11.08.2015р.

20.07.2015р. через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача-1 надійшли пояснення по справі.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 11.08.2015р. було змінено склад суду та передано справу для здійснення апеляційного провадження колегії суддів у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів: Зеленіна В.О., Корсакової Г.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.08.2015р. апеляційну скаргу прокуратури було прийнято до провадження колегії суддів у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів: Зеленіна В.О., Корсакової Г.В. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 11.08.2015р.

11.08.2015р. через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від прокуратури надійшли письмові пояснення по справі.

В судове засідання 11.08.2015р. з'явилися лише представник прокуратури та відповідача-2. Решта учасників судового процесу не з'явилися, про поважність причин нез'явлення суд не повідомили, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу до суду не надходило.

Представник прокуратури в судовому засіданні 11.08.2015р. підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просив суд скаргу задовольнити, рішення Господарського суду Київської області у справі №911/968/15 від 12.05.2015р. скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Представник відповідача-2 в судовому засіданні 11.08.2015р. заперечував проти доводів апеляційної скарги прокуратури, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити оскаржуване рішення місцевого господарського суду без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.08.2015р., на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено на 17.09.2015р.

Розпорядженням Заступника Голови Київського апеляційного господарського суду від 17.09.2015р. було змінено склад суду та передано справу для здійснення апеляційного провадження колегії суддів у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів: Зеленіна В.О., Мартюк А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.09.2015р. апеляційну скаргу прокуратури було прийнято до провадження колегії суддів у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів: Зеленіна В.О., Корсакової Г.В. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 17.09.2015р.

17.09.2015р. через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від прокуратури надійшли додаткові письмові пояснення по справі.

В судовому засіданні 17.09.2015р. представник прокуратури підтримав апеляційну скаргу з урахуванням додаткових пояснень до неї, просив суд скаргу задовольнити, рішення Господарського суду Київської області у справі №911/968/15 від 12.05.2015р. скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Представники відповідачів в судове засідання 17.09.2015р. не з'явилися, про поважність причин нез'явлення суд не повідомили, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу до суду не надходило.

Оскільки явка представників сторін у судові засідання не була визнана судом обов'язковою, а також зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення сторін про місце, дату та час судового розгляду, колегія суддів визнала за можливе розглядати справу у відсутності представників відповідачів за наявними в справі матеріалами.

В судовому засіданні 17.09.2015р. було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників прокуратури та відповідача-2, надані у попередньому судовому засіданні, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

З метою підвищення ефективності використання майна, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Ірпеня, відповідно до Порядку проведення конкурсу на право укладення договору оренди майна комунальної власності територіальної громади м. Ірпеня (в новій редакції), затвердженого рішенням сесії №1881-50-V від 11.07.2008р., враховуючи висновок постійної депутатської комісії з питань житлово-комунального господарства, промисловості, транспорту, енергетики, зв'язку та побутового обслуговування населення, рішення Ірпінської міської ради від 13.09.2013р. №3424-47-VІ «Про оренду комунального майна територіальної громади м. Ірпінь», відповідно до п.5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», відповідачем-1 було прийнято рішення №4152-60-VI від 06.11.2014р. «Про затвердження протоколу від 22.09.14р. №3/2014 засідання конкурсної комісії з розгляду питань про надання в оренду комунального майна» (том справи - 1, аркуш справи - 23).

Вказаним рішенням відповідача-1, зокрема, було вирішено:

- затвердити протокол від 22.09.2014р. №3/2014 засідання конкурсної комісії з розгляду питань про надання в оренду комунального майна;

- балансоутримувачем протягом п'яти днів після набрання чинності зазначеного рішення укласти договори оренди.

З протоколу засідання конкурсної комісії з розгляду питань про надання в оренду комунального майна №3/2014 від 22.09.2014р. (том справи - 1, аркуші справи - 23-28) вбачається, що до порядку денного засідання було включено питання про конкурсний відбір на право укладання договору оренди комунального майна за адресою: м. Ірпінь, вул. Жовтнева, 129-А, площею 44,4 кв. м. (п.3 порядку денного).

За результатами проведення засідання конкурсної комісії з розгляду питань про надання в оренду комунального майна було вирішено надати право відповідачу-4 на укладення договору оренди частини приміщення відповідача-3 (Ірпінської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №3), загальною площею 44,4 м. кв., вартістю 282 474,00 грн., розташованого на вул. Жовтневій, №6/4 в м. Ірпені Київської області, для здійснення комерційної діяльності (автошкола).

17.11.2014р. між відповідачем-2, як балансоутримувачем, відповідачем-3, як орендодавцем, та відповідачем-4, як орендарем, було укладено договір оренди об'єктів комунальної власності територіальної громади міста Ірпеня №2/1-2014 (далі - Договір оренди) (том справи - 1, аркуші справи - 29-31).

За умовами Договору оренди (п.п.1.1, 1.2) орендодавець передає, а орендар приймає в погодинне платне користування комунальне майно - нежитлове приміщення (далі - майно) площею 44,4 кв. м., розміщене за адресою: 08200, Київська область, м. Ірпінь, вул. Жовтнева, 129-А, будівлі Ірпінської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №3 Ірпінської міської ради Київської області, що перебуває на балансі Управління освіти і науки Ірпінської міської ради, вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку від 30.04.2014р. і становить за незалежною оцінкою 282 474,00 грн. (без ПДВ). Майно передається в оренду під автоклас.

Орендар, зокрема, зобов'язався: використовувати орендоване майно відповідно до його призначення та умов Договору; своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату; забезпечувати збереження орендованого майна, запобігати його пошкодженню і псуванню (п.п.5.1-5.3 Договору оренди).

В п.10.1 Договору оренди передбачено, що останній укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 17.11.2014р. до 16.10.2017р. включно.

На виконання умов Договору оренди відповідач-3 передав, а відповідач-4 прийняв об'єкт оренди, про що було складено і підписано відповідний Акт приймання-передачі приміщення від 17.11.2014р. (том справи - 1, аркуш справи - 33).

Обґрунтовуючи свої вимоги, прокуратура зазначала про те, що відповідачу було передано спірний об'єкт оренди для здійснення комерційної діяльності, тоді як вказане приміщення є частиною будівлі навчального закладу і відповідно до діючого законодавства воно може бути передано в оренду виключно для діяльності, пов'язаної з навчальним процесом.

З урахуванням наведеного, прокуратура просила суд: визнати недійсними рішення відповідача-1 від 06.11.2014р. за №4152-60-VI «Про затвердження протоколу від 22.09.14р. №3/2014 засідання конкурсної комісії з розгляду питань про надання в оренду комунального майна» та договір оренди об'єктів комунальної власності територіальної громади місті Ірпеня №2/1-2014 від 17.11.2014р., укладений між відповідачем-2, відповідачем-3 та відповідачем-4. Окрім того, зобов'язати відповідача-4 звільнити та повернути частину нежитлового приміщення Ірпінської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №3, вартістю 282 474,00 грн., загальною площею 44,4 кв. м., розташованого по вул. Жовтневій, 129-А в м. Ірпені Київської області.

Місцевий господарський суд в позові відмовив повністю, визнавши вимоги прокуратури необґрунтованими та документально непідтвердженими. Зокрема, суд у своєму рішенні наголосив на наступному:

- відповідно до Статуту відповідача-4 предметом діяльності підприємства, зокрема є надання послуг з одержання професійної освіти, підготовкою спеціалістів різних видів кваліфікації, навчання спеціалістів, перекваліфікація, в т.ч. дітей та молоді. Відповідач-4 здійснює свою діяльність на підставі Сертифікату про державну акредитацію закладу з підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації водіїв, виданого МВС України, який діє до 03.08.2017р. Згідно з відомостями з ЄДРПОУ видами діяльності відповідача-4, зокрема, є діяльність шкіл підготовки водіїв транспортних засобів та професійно-технічна освіта;

- у орендаря (відповідача-4) наявні дозволи на надання професійно-технічної освіти, що свідчить про те, що відповідач-4 використовує орендоване приміщення у позаурочний та позанавчальний час з метою професійно-технічної та професійно-практичної підготовки водіїв автотранспортних засобів, здійснюючи професійно-технічне навчання, яке є складовою професійно-технічної освіти, яка в свою чергу, є складовою системи освіти України;

- висновок прокуратури про те, що мета оренди суперечить вимогам Закону України "Про освіту", п.3.19 Державних санітарних правил і норм влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу ДСанПіН 5.5.2.008-01 є помилковим.

Київський апеляційний господарський суд не погоджується з висновками місцевого господарського суду, вважає їх такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 1, 2 Закону України «Про освіту» законодавство України про освіту базується на Конституції України і складається з цього Закону, інших актів законодавства України. Завданням законодавства України про освіту є регулювання суспільних відносин у галузі навчання, виховання, професійної, наукової, загально-культурної підготовки громадян України.

Згідно зі ст. 61 названого Закону фінансування державних навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів галузей народного господарства, державних підприємств і організацій, а також додаткових джерел фінансування. Держава забезпечує бюджетні асигнування на освіту в розмірі не меншому десяти відсотків національного доходу, а також валютні асигнування на основну діяльність. Додатковими джерелами фінансування є: кошти, одержані за навчання, підготовку, підвищення кваліфікації та перепідготовку кадрів відповідно до укладених договорів; плата за надання додаткових освітніх послуг; кошти, одержані за науково-дослідні роботи (послуги) та інші роботи, виконані навчальним закладом на замовлення підприємств, установ, організацій та громадян; доходи від реалізації продукції навчально-виробничих майстерень, підприємств, цехів і господарств, від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання; дотації з місцевих бюджетів; дивіденди від цінних паперів; валютні надходження; добровільні грошові внески, матеріальні цінності, одержані від підприємств, установ, організацій, окремих громадян; інші кошти.

Правові, організаційні та фінансові засади функціонування і розвитку системи загальної середньої освіти визначає Закон України «Про загальну середню освіту», згідно зі ст. 9 якого школа I - III ступенів належить до загальноосвітніх навчальних закладів.

В ст. 18 Закону України «Про загальну середню освіту» передбачено, що навчальні заклади створюються органами державної виконавчої влади і органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, громадянами відповідно до потреби громадян у мові навчання, соціально-економічних, національних, культурно-освітніх потреб у них за наявності необхідної матеріально-технічної, науково-методичної бази, педагогічних кадрів. Навчальний заклад набуває статусу юридичної особи з дня його державної реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб. Навчальні заклади, що засновані на загальнодержавній або комунальній власності, мають статус державного навчального закладу.

Згідно з ч.5 ст. 63 Закону України «Про освіту» (в редакції, чинній на час винесення оспорюваного рішення відповідача-1 та укладення Договору оренди) об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

В Статуті відповідача-3 (том справи - 1, аркуші справи - 41-47) зазначено про те, що головним завданням школи є забезпечення реалізації прав громадян на загальну середню освіту, формування і розвиток соціально зрілої, творчої особистості з усвідомленою громадянською позицією, почуттям національної самосвідомості, підготовленої до професійного самовизначення, а також створення умов для оволодіння системою наукових знань про природу, людину і суспільство. Засновником школи є Ірпінська міська рада. Школа є навчальним комунальним закладом з правом юридичної особи (п.п.3, 5, 12 Статуту відповідача-3).

Матеріально-технічна база школи включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло, інші матеріальні цінності, вартість яких відображено у балансі. Фінансування школи здійснюється її засновником (власником) або уповноваженим ним органом відповідно до встановленого законодавством порядку. Фінансово-господарська діяльність школи здійснюється на основі її кошторису. Джерелами формування кошторису школи, зокрема, є кошти бюджету у розмірі, передбаченому нормативами фінансування загальної середньої освіти для забезпечення навчального процесу в обсязі Державного стандарту загальної середньої освіти (п.п.80-83 Статуту відповідача-3).

В розділі 2 Положення про управління освіти і науки Ірпінської міської ради Київської області (том справи - 1, аркуші справи - 34-39) передбачено, що одним з основних завдань відповідача-2 є управління навчальними закладами, що є комунальною власністю і перебувають у безпосередньому підпорядкуванні.

В процесі судового розгляду було встановлено, що спірне майно, передане в оренду відповідачу-4, належить до приміщення Ірпінської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №3 (відповідача-3) та перебуває на балансі відповідача-2, про що свідчать наявні в матеріалах справи поверхневий план школи (відповідача-3) та інвентарна картка обліку основних засобів в бюджетних установах №1 (том справи - 1, аркуші справи - 49-50).

Відмовляючи в позові, місцевий господарський суд виходив з того, що законодавством про освіту передбачена можливість передачі в оренду об'єктів освіти. Окрім того, за висновком суду, відповідач-4 має необхідні дозволи на надання професійно-технічної освіти і він використовує орендоване приміщення для здійснення професійно-технічного навчання, а саме: в позаурочний та позанавчальний час з метою професійно-технічної та професійно-практичної підготовки водіїв автотранспортних засобів.

Згідно з п.3.19 Державних санітарних правил і норм влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу ДСанПіН 5.5.2.008-01, здача в оренду території, будівель, приміщень, обладнання підприємствам, установам, організаціям іншим юридичним та фізичним особам для використання, що не пов'язано з навчально-виховним процесом, не дозволяється. Вказані норми затверджені постановою Головного державного санітарного лікаря України №63 від 14.08.2001р. та розповсюджуються на загальноосвітні навчальні заклади І, І-ІІ, І-ІІІ ступенів, спеціалізовані школи І, ІІ, ІІІ ступенів, гімназії, ліцеї, колегіуми, які проектуються, будуються, реконструюються та ті, що функціонують незалежно від типу, форм власності та підпорядкованості.

В ч.5 ст. 18 Закону України «Про освіту» передбачено, що діяльність навчальних закладів розпочинається за наявності ліцензії на здійснення діяльності, пов'язаної з наданням послуг для одержання освіти і підготовкою фахівців різних рівнів кваліфікації. Ліцензія видається у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №1019 від 08.08.2007р. «Про ліцензування діяльності з надання освітніх послуг» було затверджено Порядок ліцензування діяльності з надання освітніх послуг, який розроблений відповідно до Законів України "Про освіту", "Про дошкільну освіту", "Про загальну середню освіту", "Про позашкільну освіту", "Про професійно-технічну освіту" і "Про вищу освіту", встановлює загальні вимоги до ліцензування діяльності з надання освітніх послуг та визначає процедуру оцінки спроможності суб'єктів освітньої діяльності щодо надання освітніх послуг, проведення ліцензійної експертизи, прийняття рішень та їх оформлення, видачі і переоформлення ліцензій, видачі їх дублікатів, а також прийняття рішень про обмеження діяльності суб'єктів у сфері освіти.

В п.10 названого Порядку передбачено, що ліцензування проводять: МОН - щодо надання послуг у сфері професійно-технічної та вищої освіти; Міністерство освіти і науки, молоді та спорту Автономної Республіки Крим, органи управління освітою обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій - щодо надання послуг у сфері дошкільної, загальної середньої та позашкільної освіти. Орган ліцензування має право перевірити законність та обґрунтованість прийнятих експертними комісіями, регіональними експертними радами, експертними радами Акредитаційної комісії та Державною акредитаційною комісією рішень з питань ліцензування.

Однак відповідач-4 не є навчальним та/або професійно-технічним закладом.

Колегією суддів враховано посилання місцевого господарського суду на сертифікат про державну акредитацію закладу серії ДДАІ від 03.08.2012р., виданий відповідачу-4 (том справи - 1, аркуш справи - 55). Однак наявність вказаного сертифікату не спростовує факту відсутності у відповідача-4 ліцензії на здійснення професійно-технічної освіти та не може свідчити про наявність у відповідача-4 повноважень, набутих у встановленому законодавством порядку, з надання послуг у сфері професійно-технічної освіти.

До того ж, як вірно зазначає прокуратура у своїй апеляційній скарзі, в даному випадку в приміщенні відповідача-3 за умовами Договору оренди відповідач-4 надає послуги не з надання професійно-технічної освіти за КВЕД 85.32, а за іншим видом діяльності за КВЕД 85.53 - діяльність шкіл підготовки водіїв транспортних засобів, що не відноситься до навчально-виховної діяльності.

Підсумовуючи вищевикладене, при винесенні оскаржуваного рішення у даній справі місцевим господарським судом не було враховано, що відповідач-4 не входить до мережі професійно-технічних закладів, не має ліцензії на здійснення професійно-технічної освіти та в орендованому приміщенні проводить діяльність шкіл підготовки водіїв транспортних засобів, а не надає послуги з професійно-технічної освіти.

Не були враховані вищевказані обставини також і при прийнятті відповідачем-1 рішення №4152-60-VI від 06.11.2014р. «Про затвердження протоколу від 22.09.14р. №3/2014 засідання конкурсної комісії з розгляду питань про надання в оренду комунального майна», на підставі якого відповідачу-4 було надано право на укладення договору оренди спірного приміщення.

Тобто, не дивлячись на те, що спірні приміщення були призначені для забезпечення навчального процесу, вони були передані рішенням відповідача-1 №4152-60-VI від 06.11.2014р. відповідачу-4, який не має ліцензії для здійснення професійно-технічної освіти і його діяльність і даному випадку не пов'язана з навчально-виховним процесом, що свідчить про використання спірних приміщень не за їх цільовим призначенням.

Як уже зазначалося вище, нормами ч.5 ст. 63 Закону України «Про освіту» (в редакції, чинній на час винесення оспорюваного рішення відповідача-1 та укладення Договору оренди) прямо передбачено, що об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

В ч.1, п.п.4, 10 ч.2 ст. 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Наведене свідчить про те, що передумовою для визнання недійсним акта (рішення) є невідповідність його вимогам законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Згідно зі ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В процесі судового розгляду було встановлено, що при прийнятті відповідачем-1 рішення №4152-60-VI від 06.11.2014р. «Про затвердження протоколу від 22.09.14р. №3/2014 засідання конкурсної комісії з розгляду питань про надання в оренду комунального майна» не було прийнято до уваги ту обставину, що відповідач-4 не входить до мережі професійно-технічних закладів, не має ліцензії на здійснення професійно-технічної освіти, у зв'язку з чим відповідач-4 не має права здійснювати свою діяльність у приміщеннях загальноосвітньої школи.

Належних та допустимих доказів, які б свідчили про протилежне, ані місцевому господарському суду, ані суду апеляційної інстанції не надано.

Згідно з ч.10 ст. 59 Закону України „Про місцеве самоврядування" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Враховуючи, що рішення №4152-60-VI від 06.11.2014р. «Про затвердження протоколу від 22.09.14р. №3/2014 засідання конкурсної комісії з розгляду питань про надання в оренду комунального майна» було прийнято відповідачем-1 без дотримання вимог діючого законодавства, зокрема, Законів України «Про освіту», «Про професійно-технічну освіту», «Про загальну середню освіту», «Про місцеве самоврядування», постанови Кабінету Міністрів України №1019 від 08.08.2007р. «Про ліцензування діяльності з надання освітніх послуг», вимога прокуратури про визнання вказаного рішення недійсним є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відносно вимог прокуратури про визнання недійсним Договору оренди, укладеного між відповідачем-2, відповідачем-3 та відповідачем-4, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з п.2 ч.2 ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання правочину недійсним.

В ст. 204 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з нормами ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

В процесі судового розгляду було встановлено, що рішення №4152-60-VI від 06.11.2014р. «Про затвердження протоколу від 22.09.14р. №3/2014 засідання конкурсної комісії з розгляду питань про надання в оренду комунального майна», на підставі якого було укладено оспорюваний Договір оренди, прийнято відповідачем-1 з порушенням вимог діючого законодавства. Окрім того, судом було встановлено використання відповідачем-4 орендованих приміщень для проведення підприємницької діяльності, не пов'язаної з навчально-виховним процесом, що заборонено законодавством. Тобто, в даному випадку умови Договору оренди суперечать діючому законодавству України, зокрема, ч.5 ст.63 Закону України «Про освіту», що є безумовною підставою для визнання цього правочину недійсним.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що вимога прокуратури про визнання недійсним Договору оренди об'єктів комунальної власності територіальної громади міста Ірпеня №2/1-2014 від 17.11.2014р., укладеного між відповідачем-2, відповідачем-3 та відповідачем-4, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

В ч.1 ст. 785 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до ст. 216 Цивільного кодексу України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Зважаючи на висновок колегії суддів про недійсність Договору оренди, у відповідача-4 відсутні правові підстави для подальшого використання об'єкту оренди, а тому відповідач-4 повинен повернути орендовані приміщення орендодавцеві і вимоги прокуратури в цій частині є нормативно обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В ст. 4-2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Дана норма кореспондується зі ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов'язки.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Принцип змагальності тісно пов'язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з'ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачами не надано належних та допустимих доказів на спростування обставин, викладених в позовній заяві.

Натомість доводи апеляційної скарги повністю підтвердилися під час розгляду даної справи, що в свою чергу свідчить про неповне з'ясування місцевим господарським судом обставин, які мають значення для справи, внаслідок чого було невірно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

За результатами перегляду справи колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Київської області у справі №911/968/15 від 12.05.2015р. - скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Зважаючи на задоволення як позову, так і апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги мають бути розподілені між відповідачами пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 4-2, 4-3, 32-34, 43, 49, 75, 77, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Заступника прокурора Київської області задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Київської області у справі №911/968/15 від 12.05.2015р. скасувати, прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

3. Визнати недійсним рішення 60 позачергової сесії VI скликання Ірпінської міської ради Київської області від 06.11.2014р. за №4152-60-VI «Про затвердження протоколу від 22.09.14р. №3/2014 засідання конкурсної комісії з розгляду питань про надання в оренду комунального майна».

4. Визнати недійсним договір оренди об'єктів комунальної власності територіальної громади місті Ірпені №2/1-2014 від 17.11.2014р., укладений між Управлінням освіти і науки Ірпінської міської ради Київської області, Ірпінською загальноосвітньою школою I-III ступенів №3 та Приватним підприємством "Автомобільно-учбовий комбінат "Меридіан".

5. Зобов'язати Приватне підприємство "Автомобільно-учбовий комбінат "Меридіан" звільнити та повернути частину нежитлового приміщення Ірпінської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №3, вартістю 282 474,00 грн., загальною площею 44,4 кв. м., розташованого по вул. Жовтневій, 129-А в м. Ірпені Київської області.

6. Стягнути з Ірпінської міської ради в дохід Державного бюджету України 1 218,00 грн. (одну тисячу двісті вісімнадцять гривень 00 копійок) судового збору за звернення з позовом до суду та 609,00 грн. (шістсот дев'ять гривень 00 копійок) судового збору за подання апеляційної скарги.

7. Стягнути з Управління освіти і науки Ірпінської міської ради Київської області в дохід Державного бюджету України 406,00 грн. (чотириста шість гривень 00 копійок) судового збору за звернення з позовом до суду та 203,00 грн. (двісті три гривні 00 копійок) судового збору за подання апеляційної скарги.

8. Стягнути з Ірпінської загальноосвітньої школи I-III ступенів №3 в дохід Державного бюджету України 406,00 грн. (чотириста шість гривень 00 копійок) судового збору за звернення з позовом до суду та 203,00 грн. (двісті три гривні 00 копійок) судового збору за подання апеляційної скарги.

9. Стягнути з Приватного підприємства "Автомобільно-учбовий комбінат "Меридіан" в дохід Державного бюджету України 3 230,74 грн. (три тисячі двісті тридцять гривень 74 копійок) судового збору за звернення з позовом до суду та 1 615,37 грн. (одну тисячу шістсот п'ятнадцять гривень 37 копійок) судового збору за подання апеляційної скарги.

10. Доручити Господарському суду Київської області видати накази із зазначенням необхідних реквізитів сторін.

11. Матеріали справи №911/968/15 повернути до Господарського суду Київської області.

12. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановленому законом порядку та строки.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді В.О. Зеленін

А.І. Мартюк