КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2015 р. Справа№ 5011-46/5221-2012

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гарник Л.Л.

суддів: Доманської М.Л.

Остапенка О.М.

за участю представників:

ліквідатор товариства з обмеженою відповідальністю "Стіомі-Холдінг" арбітражний керуючий Завора О.І.;

від Державного підприємства "Державний резервний насінневий фонд України": Тонконога В.В. (довіреність №72 від 31.08.2015);

від товариства з обмеженою відповідальністю "Енселко": Прусакова О.М. (довіреність б/н від 02.03.2015);

від публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України»: Головіна О.І. (довіреність від 31.08.2015 №010-01/6986);

від товариства з обмеженою відповідальністю "Продагрозбут": Лящовський В.Р. (довіреність від 03.12.2014 №03/12-1);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

товариства з обмеженою відповідальністю "Енселко"

на ухвалу господарського суду міста Києва від 29.04.2015

у справі № 5011-46/5221-2012 (суддя Чеберяк П.П.)

за заявою Державного підприємства "Державний резервний насінневий фонд України"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Стіомі-Холдінг"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.04.2015 у справі №5011-46/5221-2012 за заявою Державного підприємства "Державний резервний насінневий фонд України" про визнання банкрутом товариства з обмеженою відповідальністю "Стіомі-Холдінг" у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Енселко» з кредиторськими вимогами до товариства з обмеженою відповідальністю «Стіомі-Холдінг» на суму 6 820 010,40 грн. відмовлено.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, товариство з обмеженою відповідальністю "Енселко" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та визнати заявлені ним вимоги у розмірі 6 818 792,40 грн. конкурсними вимогами кредитора з віднесенням їх до першої черги погашення.

Скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом частини 3 статі 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник товариства з обмеженою відповідальністю "Енселко" апеляційну скаргу підтримав, ліквідатор товариства з обмеженою відповідальністю "Стіомі-Холдінг" арбітражний керуючий Завора О.І., представник публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» висловилися за відхилення апеляційної скарги. Представники Державного підприємства "Державний резервний насінневий фонд України", товариства з обмеженою відповідальністю "Продагрозбут" вирішення питання про задоволення апеляційної скарги залишили на розсуд суду.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженої ухвали норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 4-1 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

19.01.2013 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 22.12.2011, яким Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" викладено в новій редакції.

Згідно п. 1.1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції чинній з 19.01.2013р.) положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Положення Закону, якими врегульовано ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності Законом, якщо на цей момент господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова про визнання боржника у даній справі банкрутом була прийнята судом першої інстанції після набрання чинності новою редакцією Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Враховуючи те, що постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури у даній справі прийнята 14.04.2014, розгляд справи здійснюється за новою редакцією Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до вимог ст.1 цього Закону, сторонами у справі є конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), боржник (банкрут).

Кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника;

конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника;

поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство;

забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Розгляд поточних грошових вимог кредиторів у ліквідаційній процедурі здійснюється господарським судом в тому ж порядку, що і конкурсних грошових вимог.

Відповідно до ч.1 ст.38 Закону з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута вважається таким, що настав; у банкрута не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури; вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі

Отже, необхідною ознакою набуття статусу поточного кредитора у справі про банкрутство, є виникнення під час ліквідаційної процедури у справі про банкрутство зобов'язань грошового, тобто фінансового характеру.

Розгляд поточних грошових вимог кредиторів у ліквідаційній процедурі здійснюється господарським судом в тому ж порядку, що і конкурсних грошових вимог.

За результатами розгляду вимог кредиторів господарський суд виносить ухвалу, в якій зазначається, зокрема, розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, які вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів; розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів.

Отже, обов'язковими умовами для звернення конкурсного кредитора з вимогами до боржника є наявність у нього, по-перше, підтверджених належними документами розміру грошових вимог та підстав їх виникнення, а по-друге, доведеність факту того, що ці грошові вимоги виникли під час ліквідаційної процедури у справі про банкрутство. Саме ці обставини є предметом дослідження господарським судом під час розгляду у заяв кредиторів з поточними вимогами до боржника, результатом якого є, у разі їх доведеності, визнання відповідних вимог судом і внесення їх до реєстру кредиторів.

Заява товариства з обмеженою відповідальністю "Енселко" з вимогами до боржника обґрунтована невиконанням останнім обов'язку повернути одержану ним за договором про надання безвідсоткової фінансової допомоги на зворотній основі від 24.03.2014 № ФД-114/590-2, укладеним товариством з обмеженою відповідальністю "Енселко" та товариством з обмеженою відповідальністю "Стіомі-Холдінг" у розмірі 6 818 792,40 грн.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується наявними матеріалами справи, згідно винесеної у даній справі ухвали від 29.04.2015 визнано недійсним договір про надання безвідсоткової фінансової допомоги на зворотній основі від 24.03.2014 № ФД-114/590-2, укладений товариством з обмеженою відповідальністю "Енселко" та товариством з обмеженою відповідальністю "Стіомі-Холдінг".

Зазначена ухвала була чинною станом на дату винесення оскарженої ухвали суду від 29.04.2015.

За таких обставин, колегія суддів вважає правомірним висновок суду попередньої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Енселко".

Колегія суддів враховує те, що в подальшому ухвала від 29.04.2015 про визнання недійсним договору про надання безвідсоткової фінансової допомоги на зворотній основі від 24.03.2014 № ФД-114/590-2 оскаржувалась і була скасована постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.09.2015, втім викладена обставина не впливає на результат розгляду апеляційної скарги та може бути підставою для перегляду оскарженої ухвали за нововиявленими обставинами.

Доводи апеляційної скарги з урахуванням встановлених обставин справи, правильності висновку суду не спростовують.

За насідками системного аналізу фактичних обставин справи та норм чинного законодавства колегія суддів доходить висновку про те, що порушення норм матеріального та процесуального права, які могли призвести до скасування оскарженої ухвали господарського суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Енселко" залишити без задоволення, ухвалу господарського суду міста Києва від 29.04.2015 у справі №5011-46/5221-2012 залишити без змін.

Справу повернути до місцевого господарського суду.

Головуючий суддя Л.Л. Гарник

Судді М.Л. Доманська

О.М. Остапенко