ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2015 р. Справа №917/1352/15

Господарський суд Полтавської області

в складі головуючого судді Кульбако М.М.,

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1,

від відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомагістраль-Південь",

вул. Романа Кармена, 21, м. Одеса, 65058

до Служби автомобільних доріг України в Полтавській області,

вул. Куйбишева, 22 А, м. Полтава, 36039

про стягнення 18 455 384,91 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Автомагістраль-Південь" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до Служби автомобільних доріг України в Полтавській області про стягнення 18 455 384,91 грн., з яких 10 011 370,00 грн. - сума основного боргу, 901 421,24 грн. - 3% річних, 7 542 593,67 грн. - інфляційних втрат, посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов договору №60-02-12 від 23.10.2012р. про закупівлю послуг за бюджетні кошти.

02.09.2015 р. відповідач надав суду письмові пояснення, в яких проти задоволення вимог заперечує, зазначивши, що термін розрахунків за надані послуги залежить від надходження відповідних коштів від головного розпорядника бюджетних коштів на розрахунковий рахунок Замовника. Наголосив, що грошові кошти на казначейський рахунок відповідача на виконання грошових зобов'язань за Договором №60-02-12 не надійшли, а відтак відповідач позбавлений можливості прийняти роботи та оплатити їх. Факт існування кредиторської заборгованості в сумі 10 011 370,00 грн. відповідач не заперечує. Стосовно заявлених до стягнення інфляційних та трьох відсотків річних, відповідач стверджує, що позивачем їх нарахування здійснено невірно, а саме не вірно визначено день початку періоду нарахування. До вказаних пояснень відповідачем долучено контррозрахунок інфляційних та 3% річних.

14.09.2015 р. позивач надав суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача 10 011 370,00 грн. суми основного боргу, 25 508,42 3% річних та 40 045,48 грн. інфляційних нарахувань.

Відповідно до статті 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Судом враховано рекомендації, викладені в п. 3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в яких зазначено, що передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

З урахуванням поданої заяви про зменшення позовних вимог, судом розглядаються вимоги про стягнення 10 011 370,00 грн. суми основного боргу, 25 508,42 3% річних та 40 045,48 грн. інфляційних нарахувань.

Позивач в обґрунтування позову вказує, що відповідач не виконав належним чином свої договірні зобов'язання в частині прийняття та оплати робіт. Представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог за обґрунтуванням наведеним у позовній заяві.

Представник відповідача наполягає на відмові в задоволенні позовних вимог за обґрунтуванням, наведеним у письмових поясненнях.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив, що 23.10.2012 р. між Службою автомобільних доріг у Полтавській області (надалі Замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Автомагістраль-Південь" (надалі Підрядник, позивач) було укладено договір №60-02-12 на надання послуг з поточного середнього ремонту автомобільної дороги державного значення /М-03/ Київ-Харків-Довжанський в межах Полтавської області" (Лот №2 км 374+200- км 379+824).

При цьому сторони узгодили наступне:

- Підрядник зобов'язується у 2012 році надати Замовникові послуги "Поточний середній ремонт автомобільної дороги державного значення /М-03/ Київ-Харків-Довжанський в межах Полтавської області" (Лот №2 км 374+200- км 379+824), зазначені в технічному завданні, а Замовник - прийняти і оплатити такі послуги (п. 1.1 Договору);

- ціна цього Договору становить 12 345 736,00 грн. (Дванадцять млн. триста сорок п'ять тис. сімсот тридцять шість грн. 00 коп.), у тому числі з ПДВ 20% - 2 057 622,67 грн. (Два млн. п'ятдесят сім тис. шістсот двадцять дві грн. 67 коп.) (п. 3.1 Договору);

- ціна цього Договору може бути зменшена за взаємною згодою Сторін (п. 3.2 Договору);

- розрахунки проводяться шляхом: оплати Замовником після пред'явлення Підрядником рахунка на оплату послуг (далі рахунок) або оплати після підписання Сторонами акта (Типова форма № КБ-2в "Акт приймання виконаних будівельних робіт") або поетапної оплати Замовником наданих послуг (проміжними платежами на підставі форми КБ-2в "Акт приймання виконаних будівельних робіт" після прийняття їх Замовником (п. 4.1 Договору);

- Замовник зобов'язаний: своєчасно та в повному обсязі сплачувати за наданні послуги (п. 6.1.1 Договору);

- приймати наданні послуги згідно з актом (Типова форма № КБ-2в "Акт приймання виконаних будівельних робіт" (п. 6.1.2 Договору);

- Підрядник має право: Своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надані послуги (п. 6.4.1 Договору);

- у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим Договором (п. 7.1 Договору).

В подальшому між сторонами було укладено ряд Додаткових угод, якими вносились зміни до вказаного Договору. Зокрема, в додатковій угоді №04 від 30.12.2013 р. до Договору сторони продовжили строк надання послуг до кінця 2014р. (а.с.43). Додатковою угодою №03 від 27.12.2013р. сторони за взаємною згодою зменшили юридичні зобов'язання по Договору що підлягають виконанню у 2013 році до суми 10 011 370,00 грн. (а.с. 42).

Як зазначив позивач, ним на виконання умов вищевказаного Договору фактично були виконані роботи на загальну суму 10 011 370, 00 грн., про що складені: Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форми КБ-3) від 26.06.2012р. (а.с. 44) на суму 10 011 370, 00 грн., Акт приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) від 26.06.2012р. на суму 10 011370.00 грн. (а.с. 45-47). Вказані документи підписані директором позивача та неодноразово надавалися відповідачу на підписання. В ході виконання робіт по поточному середньому ремонті автомобільної дороги державного значення загального користування, ТОВ "Автомагістраль-Південь" на виконання Державних будівельних норм України (ДБН) А.3.1-5-2009 "Організація будівельного виробництва", затвердженого наказами Мінрегіонбуду України №689 від 25.12.2009 р., №334 від 31.08.2010 р., №53 від 25.05.2011р. був складений Загальний журнал виконання робіт, Журнал укладання матеріалів, конструкцій, деталей при улаштуванні дорожнього одягу, Журнал укочування покриття дорожнього одягу (копії журналів містяться в матеріалах справи) які є основними первинними виробничими документами, які відтворюють технологічну послідовність, строки, якість і умови виконання будівельно-монтажних робіт.

Також позивач зазначає, що на підставі Положення про інженерно-технічне супроводження будівництва об'єктів дорожнього комплексу, затвердженого та введеного в дію Наказом Державної служби автомобільних доріг України №26 від 03 лютого 2003р., при кожному етапі виконання робіт представниками Служби автомобільних доріг та ТОВ "Автомагістраль-Південь" складалися та підписувалися Акти на закриття прихованих робіт (копії актів містяться в матеріалах справи), які є виконавчою виробничо-технічною документацією, яка складається у процесі виконання робіт. Акти огляду прихованих робіт підписувалися сторони без жодних зауважень чи заперечень.

Отже, як стверджує позивач, при виконанні робіт ним складалася вся виконавча виробничо-технічна документація, яка передбачена діючими нормами та правилами. Більш того, відповідач засвідчував дану документацію та об'єми виконаних робіт на суму 10 011 370, 00 грн., однак на сьогоднішній день так і не здійснив а ні приймання виконаних робіт, а ні оплату цих робіт.

Як свідчать матеріали справи, 23.12.2014 року позивач листом №23122014 звернувся до Начальника Служби автомобільних доріг в Полтавській області з проханням прийняти роботи по поточному середньому ремонту автомобільної дороги /М-03/ Київ-Харків-Довжанський в межах Полтавської області на суму - 120 252 328, 34 грн., виконані згідно з проектно-кошторисною документацією, або в разі вмотивованої відмови письмово про це повідомити ТОВ "Автомагістраль-Південь". 20.04.2015 року позивач листами-вимогами №21042015/Юр.2 та №21042015/Юр.1 звернувся до Начальника Служби автомобільних доріг в Полтавській області з вимогою прийняти та оплатити роботи по поточному середньому ремонту автомобільної дороги /М-03/ Київ-Харків-Довжанський, в межах Полтавської області на суму - 120 252 328,34 грн., виконані згідно з проектно-кошторисною документацією, або в разі вмотивованої відмови письмово про це повідомити. 18.05.2015 року позивач вимогою №18052015/Юр.2 звернувся до відповідача з вимогою прийняти та оплатити роботи по поточному середньому ремонту автомобільної дороги /М-03/ Київ-Харків-Довжанський, в межах Полтавської області на суму - 120 252 328. 34 грн. До вказаних листів додавались усі форми КБ-2в та КБ-3, однак відповідачем так і не підписані, роботи не прийняті та не оплачені, відповіді не надано.

Оцінюючи подані позивачем докази та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного договору, суд дійшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до норм статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно зі статтею 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено судом, позивачем було виконано будівельні роботи на умовах, передбачених укладеним між сторонами Договором на загальну суму 10 011 370,00 грн. Факт, обсяги та вартість виконаних робіт підтверджується доданою до позовної заяви копією акту приймання виконаних будівельних робіт за червень 2012 року. Судом встановлено, що замовник в порушення умов Договору та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання з оплати виконаних робіт, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість перед підрядником за виконані будівельні роботи у розмірі 10 011 370,00 грн., що також не було спростовано відповідачем, зокрема, відповідачем не надано суду доказів оплати виконаних робіт.

У відповідності до статті 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Згідно з ч. 2 статті 875 ЦК України договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта.

Частиною 4 статті 882 ЦК України передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї з сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом необґрунтованими.

Доказів визнання вказаного акту приймання виконаних будівельних робіт недійсним суду не надано, а відтак вказаний акт має юридичну силу та є підставою для оплати відповідачем вказаних у ньому робіт.

У письмових поясненнях відповідач стверджує, що у відповідності до планів фінансування грошові кошти на казначейський рахунок Служби автомобільних доріг у Полтавській області на виконання зобовязань за спірним Договором не надійшли, тому відповідач не прийняв та не оплатив вказані роботи.

З огляду на положення ч. 4 статті 882 ЦК України, підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акту виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акту. У свою чергу, обов'язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі, шляхом мотивованої відмови від підписання акту виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

Відтак, передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акту і виникнення за таким актом прав та обов'язків можливе за наявності реального виконання робіт за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт (виявлені недоліки) у строк, визначений договором.

Відповідно до ч. 1 статті 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 2 статті 530 ЦК України встановлено, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З наведеного вбачається, що так як строк остаточного розрахунку за виконані роботи сторонами в Договорі не визначений, відповідач мав провести їх оплату у семиденний строк від дня отримання вимоги.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на відсутність бюджетного фінансування робіт, оскільки з урахуванням частини 2 статті 617 Цивільного кодексу України, частини 2 статті 218 Господарського кодексу України та рішення Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 р., відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не звільняє відповідача від сплати за виконані роботи.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов'язку з оплати виконаних робіт, вимоги позивача про стягнення з відповідача 10 011 370,00 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 25 508,42 3% річних та 40 045,48 грн. інфляційних нарахувань (з урахуванням заяви про зменшення розміру вимог).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Судом враховано викладене у пункті 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", а саме те, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Судом перевірено нарахування інфляційних та 3% річних (взято до уваги контррозрахунок відповідача), встановлено їх відповідність вимогам умов чинного законодавства.

З огляду на вищенаведене та доведення факту несвоєчасності виконання відповідачем обов'язку з оплати виконаних робіт, вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних (в межах заявлених вимог) підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судовий збір відповідно до статті 49 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Служби автомобільних доріг України у Полтавській області, (вул. Куйбишева, 22 А, м. Полтава, 36039, код 25898491) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомагістраль-Південь" (вул. Романа Кармена, 21, м. Одеса, 65058, код 34252469) 10 011 370,00 грн. - основного боргу, 25 508,42 грн. - 3 % річних, 40 045,48грн. - інфляційних втрат,

3. Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області на протязі 10 днів.

Видати наказ з набранням рішенням законної сили.

Повне рішення складено 17.09.2015 р.

Суддя Кульбако М.М.