ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2015 року Справа № 904/4466/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Антонік С.Г. (доповідач)

суддів: Чоха Л.В., Чимбар Л.О.

при секретарі судового засідання: Мудрак О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник, договір про надання правової

допомоги № б/н від 11.03.15р.

від відповідача : Стрельченко Я.С., представник, дов. № 2536-К-О від

16.06.15р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги представника Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" Стрельченко Ярослави Сергіївни та представника Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" Шуліка Аліни Володимирівни на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2015 року у справі№ 904/4466/15

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, м. Дніпропетровськ

до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", м. Дніпропетровськ

про зобов'язання виконати платіжне доручення

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2015р. ( суддя Мельниченко І.Ф.) зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Акцент-Банк" виконати платіжне доручення № 1 від 11.03.2015 р. на переказ коштів шляхом перерахування з рахунку фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 № НОМЕР_2, МФО 307770 ПАТ „А-Банк" грошових коштів в загальній сумі 38 000 грн. та перерахувати їх на рахунок ОСОБА_4 відкритий у АТ „Укрсиббанк", МФО 351005, призначення платежу: перерахування власних коштів ОСОБА_4, ІПН НОМЕР_1.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 1 218 судового збору.

Рішення суду мотивовано порушенням ПАТ «Акцент-Банк» умов договору банківського обслуговування, що полягає в ухиленні відповідача від виконання доручення позивача про перерахування грошових коштів, які належать йому на праві приватної вартості на рахунки позивача, відкриті у АТ «Укрсиббанк».

Не погодившись з рішенням, представники відповідача звернулись до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просять скасувати рішення від 23.07.2015р. та прийняти нове, яким відмовити в позові в повному обсязі.

В апеляційній скарзі представники посилаються на те, що позивачем не надано документів, які б мали підтвердити наявність грошових коштів та їх суму на рахунках, з яких останній просив здійснити перерахування.

Інший представник в апеляційній скарзі зазначив, що 11 березня 2014 року Верховною Радою АР Крим прийнято Декларацію незалежності Автономної Республіки Крим та міста Севастополь. Вона проголошує Автономну Республіку Крим включаючи місто Севастополь суверенною державою.

17 березня 2014 Президент Російської Федекрації Володимир Путін підписав указ про визнання республіки Крим як суверенною і незалежною держави.

18 березня влада самопроголошеної Республіки Крим та президент Росії Володимир Путін підписали договір про входження Криму і Севастополя до складу Російської Федерації.

Окупаційна влада ще з травня 2014 року фактично здійснила конфіскацію частини майнового комплексу ПАТ «А-Банк», що використовувався у банківській діяльності відокремленого структурного підрозділу - Філії "Кримське РУ ПАТ "А-Банк", а саме: приміщень банку, банкоматів, терміналів, транспортних засобів та т.п. У зв'язку з цим відповідач не мав доступу до свого майна, що призначене для діяльності банківської установи на території АРК, не мав доступу до договорів з клієнтами на паперових носіях, платіжних документів, документів каси, готівки. Були арештовані також права за зобов'язаннями банку, у тому числі і права вимоги, і борги за всіма зобов'язаннями. Крім того, відповідно до Постанов ДР Республіки Крим № 2085-6/14 від 30.04.2014 року, № 2474-6/14 від 03.09.2014 року, до майна, яке підлягає націоналізації, та обліковується як власність Республіки Крим, віднесено також майно ПАТ "А-Банк", що знаходиться на території АРК та міста Севастополя. З цих причин відповідач також не мав можливості здійснювати банківську діяльність на окупованій території.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу, та звернула увагу суду на те, що позивачем не доведена належними доказами наявність коштів в сумі 38 000 грн. на її рахунку в ПАТ «А-Банк».

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу та його представник в судовому засіданні вказали, що позивачем було відкрито у відповідача поточний рахунок на якому обліковувалися кошти в сумі 39 697,21 грн. Після окупації Автономної Республіки Крим Російською Федерацією позивач змінив своє місцезнаходження на м.Дніпропетровськ та відкрила рахунок № НОМЕР_3 в АТ «Укрсиббанк».

11.03.2015р. позивач звернулася до відповідача з вимогою виконати платіжне доручення № 1 від 11.03.2015р. про перерахування коштів у сумі 38 000 грн. на її рахунок в АТ «Укрсиббанк». Однак відповідач платіжне доручення не виконав та не повідомив підстав, з яких не виконане платіжне доручення. Знаходження грошових коштів на рахунку позивача в сумі 39 697,21 грн. підтверджується звітами про дебетові та кредитові операції по рахунках позивача за період з 01.11.2013р. по 30.12.2013р. та засвідченою відповідачем копією виписки по рахунку позивача № НОМЕР_4 за період з 01.01.2014р. по 31.12.2014р., доданою до апеляційної скарги. Не виконавши платіжне доручення позивача, відповідач порушив п.8.1. ст.8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів», п.1.19 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті та умови договору. Просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представником відповідача в судовому засіданні 28.09.2015р. заявлено клопотання про продовження строку розгляду справи для виконання ухвали суду від 07.09.2015р.. мотивуючи тим, що нею направлені відповідні запити але відповіді не отримано.

Позивач проти клопотання заперечує мотивуючи тим, що судом першої інстанції вимагалося від відповідача надати дані щодо коштів на рахунку позивача, однак вимога не була виконана.

Колегія суддів відмовляє в задоволенні клопотання, оскільки позивач мав достатньо часу для виконання ухвала суду - з 07.09 по 28.09.2015р.. Крім цього аналогічні питання ставилися і судом першої інстанції, які не були виконанні відповідачем. Ухвала суду від 07.09.2015р. невиконана відповідачем без поважних причин.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм чинного законодавства при винесенні рішення суду, встановила наступне.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 29.10.2012р., підписавши заяву про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів і відбитку печатки, приєдналось до "Умов та правил надання банківських послуг" в тому числі до Умов та Правил обслуговування за розрахунковими картками, тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://www.a-bank.privatbank.ua, які разом із заявою та карткою зі зразками підписів та відбитком печатки складають договір банківського обслуговування.

Позивачу, згідно умов договору, в Сімферопольській філії ПАТ „Акцент-банк" був відкритий поточний рахунок № НОМЕР_2, МФО 307770.

21.03.2014р. ПАТ „ Акцент-банк" (відповідач) в односторонньому порядку, без відповідного на те розпорядження позивача, на підставі платіжного доручення №Е0324L0J66 списав грошові кошти в розмірі 39 597, 21 грн. з поточного рахунку позивача НОМЕР_5 та перерахував їх на рахунок ПАТ КБ „Приватбанк" № 0002 відкритий в ПАТ „Акцент-банк", з призначенням платежу „перенос заборгованості згідно договору".

15.05.2015р. відповідач в односторонньому порядку, без відповідного на те розпорядження позивача, на підставі платіжного доручення №Е0516L012P списав грошові кошти в сумі 39 597, 21 грн. з рахунку ПАТ КБ „Приватбанк" № 0002 та перерахував їх на рахунок позивача НОМЕР_6, з призначенням платежу "сторно платежа РТ07Е0324L0J666763745".

11.03.2015р. позивач звернувся до відповідача з вимогою перерахувати грошові кошти у розмірі 38 000 грн. на рахунок позивача № НОМЕР_3 і направив відповідачу платіжне доручення № 1 від 11.03.15 р. про перерахування вказаної вище суми на рахунок позивача, відкритий у АТ „Укрсиббанк" з призначенням «перерахунок власних коштів».

Вимога та платіжне доручення отримано відповідачем 12.03.2015р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення, у зв'язку з чим ФОП ОСОБА_4 звернулась до господарського суду Дніпропетровської області.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Частиною 3 статті 1068 ЦК України встановлено, що Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно пункту 8.1 статті 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Відповідно до пункту 2.19 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22, розрахункові документи, що надійшли до банку протягом операційного часу, банк виконує в день їх надходження. Розрахункові документи, що надійшли після операційного часу, банк виконує наступного операційного дня.

Банк і клієнт мають право, ураховуючи встановлені законодавством строки проведення переказу, передбачити в договорі банківського рахунку інші, ніж встановлені в абзаці першому цього пункту, строки виконання розрахункових документів клієнта. Порядок виконання таких документів визначається договором між банком і клієнтом та внутрішніми правилами банку.

Згідно пп. 3.1.1.26. Умов та Правил надання банківських послуг (договір з банком), розрахункові документи, які надійшли в банк протягом операційного часу, банк виконує в день їх надходження. Розрахункові документи, що надійшли в банк після операційного часу, банк виконує його наступним операційним днем??. Розрахункові документи на списання коштів з рахунків платника, що надійшли в банк в післяопераційний час, виконуються поточним днем ??за наявності технічної можливості з одночасною оплатою такої послуги відповідно до тарифів банку .

Обмеження по виконанню розрахункових документів здійснюється:

- при недостатності коштів ;

- при відсутності підтверджуючих документів для здійснення операції;

- в інших випадках передбачених чинним законодавством, у тому числі нормативно-правовими актами Національного банку.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем не наведено підстав, передбачених законодавчими актами або договором, укладеним з позивачем, які б надавали право відповідачу не виконувати платіжне доручення позивача від 11.03.2015р. про перерахування коштів з рахунку № НОМЕР_7, відкритого у відповідача на рахунок № НОМЕР_3, відкритий в АТ «Укрсиббанк».

Статтею 1074 ЦК України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідач, утримуючи кошти позивача, шляхом невиконання платіжного доручення без достатніх правових підстав, порушує гарантоване Конституцією право власності позивача.

Господарський суд правильно задовольнив позовні вимоги.

Що стосується дій позивача пов'язаних із одноособовим списанням з поточного рахунку позивача НОМЕР_5 та перерахування 39 697,21 грн. на рахунок ПАТ КБ „Приватбанк" № 0002 відкритий в ПАТ „Акцент-банк", який (рахунок №1500) згідно Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженої постановою НБУ № 280 від 17.06.14р. є кореспондентським рахунком, що відкривається в іншому банку і призначений для обліку коштів на цьому рахунку; вкладів (депозитів) на вимогу в інших банках; отриманих кредитів овердрафт, то колегія вважає, що банк діяв відповідно до умов договору та ч.2 ст.1066 ЦК України, які надають банку право користуватися грошовими коштами клієнтів.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв'язку з вищенаведеним та з наступних підстав.

Наявність коштів позивача в сумі 39 697,21 грн. в період з 01.01.2014р. по 31.12.2014р. підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_3, наданою відповідачем (а.с.126).

Відповідачем, відповідно до ст.33 ГПК України, не надано доказів зменшення суми коштів на рахунку позивача за її вимогами.

Апеляційним судом відкладався розгляд справи та надавався відповідачу строк - три тижні, для надання даних про рух коштів на рахунку позивача з 01.01.2014р. по 07.09.2015р., обгрунтованих підстав невиконання платіжного доручення позивача від 11.03.2015р. Однак відповідач без поважних причин не виконав ухвали суду.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі Закон), тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Згідно ч.3 ст.11 Закону, за фізичними особами, незалежно від набуття ними статусу біженця чи іншого спеціального правового статусу, підприємствами, установами, організаціями зберігається право власності та інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території, якщо воно набуте відповідно до законів України.

У зв'язку з вищенаведеним рішення господарського суду підлягає залишенню в силі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" залишити без задоволення

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2015 року у справі№ 904/4466/15 залишити без мін.

Повний текст постанови складено 29.09.2015р.

Головуючий: __________________ С.Г. Антонік

Судді: __________________ Л.О.Чимбар

__________________ Л.В.Чоха