ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.09.2015 Справа №905/430/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Шилової О.М.,

при секретарі судового засідання Часовькому Є.С.

розглянув матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АХА Страхування, м.Київ

до Комунального підприємства «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління», м.Маріуполь

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні

відповідача: ОСОБА_1, м.Маріуполь

про стягнення 11298,31грн. збитків

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 за дов. №186 від 23.07.2015р.,

від відповідача: не з'явився,

третя особа: не викликався.

Суд перебував у нарадчій кімнаті

23.09.2015р. з 11-35год. до 11-40год.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Донецької області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», м.Київ до Комунального підприємства «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління», м.Маріуполь про стягнення 11298,31грн. збитків.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на: Договір добровільного страхування наземного транспорту №1157954/05АВ від 02.12.2013р.; Довідку ДАІ; постанову від 22.05.2014р. Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя у справі №265/2953/14-п (провадження №3/265/751/14); Відомості №9382414 від 15.05.2014р. про дорожньо-транспортну пригоду; Акт огляду транспортного засобу від 06.05.2014р.; Повідомлення від 05.05.2014р. про настання події, що має ознаки страхового випадку; рахунок-фактуру №ANF9002181 від 13.05.2014р.; витяг зі Звіту №739 про оцінку транспортного засобу від 26.05.2014р.; ремонтну калькуляцію №1.001.14.07797 від 14.05.2014р.; страховий акт №1.001.14.07797/VESKO14264 від 16.05.2014р. та розрахунок страхового відшкодування від 15.05.2014р.; платіжне доручення №108792 від 20.05.2014р.; вимогу (претензію) про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, в порядку регресу №2259/07797/УБК від 17.12.2014р.; фото додатки тощо.

03.08.2015р. на адресу господарського суду від Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя з супровідним листом №6667/3-265-751-14/15 від 28.07.2015р. надійшли копії матеріалів адміністративної справи №265/2953/14-п відносно ОСОБА_1, які судом розглянуті та долучені до матеріалів даної справи (а.с.75-94).

Позивач протягом розгляду справи надав:

1) з супровідним листом б/н б/д копії повного тексту Звіту №739 від 26.05.2014р. про оцінку транспортного засобу та Заяви на страхування пошкодженого автомобіля (а.с.100-105);

2) з супровідним листом б/н від 23.09.2015р. копії документів на підтвердження повноважень експерта, що виконав Звіт №739 від 26.05.2014р. про оцінку транспортного засобу (а.с.113-116).

Відповідач будь-яких пояснень по суті спору або відзив на позовну заяву не надав, у судові засідання 14.07.2015р., 08.09.2015р. та 23.09.2015р. не зявився, хоча про час і місце розгляду справи, а також про вимоги ухвал суду був повідомлений завчасно та належним чином, про що свідчать наявні у матеріалах справи: рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.66); штампи канцелярії господарського суду на ухвалах від 14.07.2015р. та від 08.09.2015р. про відкладення розгляду справи (а.с.70, 108).

Враховуючи правові позиції Вищого господарського суду України, викладені в п.3.9.2, п.3.12 Постанови Пленуму №18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» та приймаючи до уваги, що відповідач не скористався правом надати відзив на позов та не надав доказів на підтвердження поважності причин неявки свого повноважного представника в судові засідання, справа розглядається відповідно до ст.75 ГПК України без явки відповідача за наявними в ній матеріалами.

Третя особа ОСОБА_1 вимоги ухвал суду від 14.07.2015р. та від 08.09.2015р. не виконав без поважних причин, хоча про вимоги суду був повідомлений належним чином, про що свідчать відповідні штампи про надіслання зазначених ухвал про відкладення розгляду справи (а.с.70, 108).

Ухвалою суду від 08.09.2015р. за клопотанням позивача строк розгляду спору продовжувався на 15 днів в порядку ст.69 ГПК України (а.с.99, 107-108).

09.09.2015р. господарським судом зроблено Спеціальний витяг №21140195 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо відповідача (а.с.110-112), який судом розглянуто та долучено до матеріалів справи.

Розглянувши наявні у матеріалах справи документи, всебічно і повно зясувавши всі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, які мають значення для вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:

02.12.2013р. між Акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» (Страховик) та ОСОБА_3 (Страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №1157954/05АВ (далі Договір страхування, а.с.25-36), згідно з п.5. якого позивачем застрахований транспортний засіб марки RENAULT DUSTER, державний номер НОМЕР_1 (надалі застрахований автомобіль), зокрема, за страховим ризиком «збитки внаслідок ДТП» (п.7.2.). За вказаним ризиком встановлена франшиза Страховика 0,5% від страхової суми (п.12.2. ОСОБА_4), яка в сою чергу складає 140000грн. (п.11.1. ОСОБА_4). Вигодонабувачем п.4 ОСОБА_4 визначено Страхувальника. Згідно з п.п.10, 16.1. ОСОБА_4 він діє з 00-00год. 10.12.2013р. до 24-00год. 09.12.2014р. (а.с.25-26, 42, 46).

Пунктом 20.22 ОСОБА_4 встановлено, що до Страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить в межах виплаченої суми право вимоги, яке Страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки (а.с.32).

04.05.2014р. в районі буд.70 на пр.Перемоги в м.Маріуполі відбулась дорожньо-транспортна пригода (надалі ДТП) за участю застрахованого автомобіля під керуванням ОСОБА_5 та тролейбуса ЮМЗ 10, номерний знак 1817, що належав Комунальному підприємству «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління», під керуванням ОСОБА_1 (а.с.48). Під час зазначеної ДТП застрахований автомобіль отримав механічні пошкодження (а.с.37, 38-39, 48, 54-60, 76).

Наявність вини ОСОБА_1 у порушенні п.2.3.(б), п.10.1. Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження застрахованого автомобіля, підтверджена постановою Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 22.05.2014р. у справі №265/2953/14-п (провадження №3/265/751/14) (а.с.90).

Повна вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля склала 11998,31грн. (в тому числі ПДВ 1999,72грн.), що підтверджується складеним Товариством з обмеженою відповідальністю «КОМПАНИЯ АЛЕКС» рахунком-фактурою №ANF9002181 від 13.05.2014р. (а.с.49).

Позивач на підставі ОСОБА_4 страхування, Повідомлення від 05.05.2014р. про настання події, що має ознаки страхового випадку (а.с.46-47) та Акту огляду транспортного засобу від 06.05.2014р. (а.с.38-39) з посиланням на виставлений Страхувальнику Товариством з обмеженою відповідальністю «КОМПАНИЯ АЛЕКС» рахунок-фактуру №ANF9002181 від 13.05.2014р. (а.с.49) склав Страховий акт №1.001.14.07797/VESKO14264 від 16.05.2014р. (а.с.23-24), з розрахунку до якого (а.с.42) вбачається, що страхове відшкодування дорівнює 11298,31грн. та фактично є вартістю відновлювального ремонту за рахунком-фактурою №ANF9002181 від 13.05.2014р. за вирахуванням 700грн. франшизи позивача на підставі п.12.2. ОСОБА_4 страхування (а.с.25).

Платіжним дорученням №108792 від 20.05.2014р. позивач сплатив 11298,31грн. страхового відшкодування на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНИЯ АЛЕКС» з призначенням платежу: «Страхове відшкодування згідно акту №VESKO14264, ОСОБА_3, рахунок №9002181 від 13.05.2014р.» (а.с.22).

ОСОБА_4 страхування, положень ст.ст.22, 1192 Цивільного кодексу (далі ЦК) України та ст.ст.9, 20, 25 Закону України „Про страхування дозволяє зробити висновок, що здійснення позивачем страхової виплати не суперечить приписам чинного законодавства.

Стаття 993 ЦК України передбачає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за спричинені збитки. Аналогічне положення встановлене ст.27 Закону України Про страхування.

Шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану її працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання (ч.2 ст.1187 ЦК України). Частиною 2 ст.1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана одній особі внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України).

04.05.2014р. на ділянці дороги біля буд.70 на пр.Перемоги в м.Маріуполі відбулась ДТП: при зміні тролейбусом ЮМЗ 10, номерний знак 1817, напрямку руху стався обрив контактного проводу, який впав на припаркований застрахований позивачем автомобіль, завдавши йому механічні пошкодження (а.с.46 (зворотній бік), 76, 78, 79, 82, 85, 86, 90). За попереднім висновком ВДАІ ДТП відбулась через порушення водієм тролейбуса ЮМЗ 10, номерний знак 1817, правил маневрування (а.с.48). Тролейбус ЮМЗ 10, номерний знак 1817, належав відповідачу (а.с.48, 76). Зі Спеціального витягу №21140195 від 09.09.2015р. з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що відповідач є перевізником та здійснює діяльність у сфері пасажирського наземного транспорту міського та приміського сполучення (а.с.111).

Відповідно до абз.3 ч.1 ст.13 Закону України «Про міський електричний транспорт» перевізник зобов'язаний утримувати рухомий склад та інші об'єкти міського електричного транспорту у належному стані. До об'єктів міського електричного транспорту відносяться, зокрема, контактні мережі (абз.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про міський електричний транспорт»).

Згідно з п.1.1. Наказу Державного комітету України по житлово-комунальному господарству «Про затвердження Правил експлуатації трамвая та тролейбуса» №103 від 10.12.1996р. (далі Наказ) контактна мережа це сукупність струмопровідних, ізолюючих, підтримуючих та опорних елементів, призначених для підведення електроенергії до струмоприймачів рухомого складу. До системи електропостачання трамвая та тролейбуса належать кабельні та повітряні лінії первинного електропостачання, тягові підстанції, які приймають змінний струм і перетворюють його на постійний, кабельні та повітряні лінії постійного струму й контактні мережі (підп.2.7.1.1. Наказу). Контактна мережа трамвая та тролейбуса складається з таких основних елементів: опор; підтримуючих тросових систем (дротових або сталевих канатів) та кронштейнів; підвісної арматури спеціальних частин; контактних та підсилювальних проводів (підп.2.7.3.1.3. Наказу).

Технічний і санітарний стан рухомого складу, який працює на маршрутах (лініях), та інших об'єктів міського електричного транспорту повинен відповідати вимогам Правил дорожнього руху, Правил експлуатації трамвая та тролейбуса, Правил технічної експлуатації метрополітену, а також нормам та стандартам у цій сфері (ч.1 ст.17 Закону України «Про міський електричний транспорт»).

На підприємства, які здійснюють експлуатацію технічних засобів міського електротранспорту, покладаються, зокрема, наступні функції: забезпечення експлуатації технічних засобів відповідно до вимог чинних державних стандартів, Правил експлуатації трамвая та тролейбуса та інших нормативно-технічних документів; вивчення умов безпеки руху на маршрутах міського електротранспорту та в межах своєї компетенції вжиття заходів щодо усунення недоліків та перешкод для руху (підп.1.6.1. Наказу). Експлуатацію, технічне обслуговування, планово-попереджувальні та непланові ремонти, реконструкцію та розвиток системи електропостачання здійснює електротехнічний і допоміжний персонал електрогосподарства. Повне управління здійснює керівництво відповідного структурного підрозділу підприємства міського електротранспорту (підп.2.7.1.2. Наказу).

З наведених приписів чинного законодавства вбачається, що відповідач, який здійснює діяльність з надання населенню послуг з перевезення міським електричним транспортом, несе обовязок щодо забезпечення належного технічного стану не лише транспортних засобів, а й контактних мереж електропостачання та є особою, відповідальною за збитки, завдані внаслідок неналежного утримання обладнання, що належить до об'єктів міського електричного транспорту.

Таким чином, особою, відповідальною за завдані позивачу виплатою ним страхового відшкодування збитки, є Комунальне підприємство «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління», і іншого відповідачем не доведено.

Матеріали справи не містять доказів відшкодування відповідачем сплаченого позивачем страхового відшкодування на час розгляду даної справи.

Позивач заявив до стягнення 11298,31грн. збитків у вигляді виплати страхового відшкодування, за розмір яких ним прийнято вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля в сумі 11998,31грн., в тому числі ПДВ 1999,72грн. (на підставі рахунку-фактури №ANF9002181 від 13.05.2014р.) за вирахуванням 700грн. власної франшизи (а.с.42, 49).

При цьому позивачем не обґрунтовано належним чином правомірність покладення на відповідача ПДВ, сплаченого позивачем у складі суми страхового відшкодування всупереч умов підп.21.4.13. власного ОСОБА_4 страхування, згідно з яким Страховик не відшкодовує та не включає до розрахунку суми страхового відшкодування непрямі збитки, викликані страховим випадком (моральна шкода, втрачений прибуток/вигода, простій, перерва у виробництві, штрафи, банківське обслуговування, витрати, повязані з реєстрацією та зняттям транспортного засобу з обліку, податки, суми за кредитними зобовязаннями та інше) (а.с.33).

Суд виходить з того, що сплачуючи за таких умов ПДВ у складі страхового відшкодування, позивач діяв за принципом власного комерційного ризику (абз.5 ч.1 ст.44 Господарського кодексу України).

Суд також зазначає, що сам по собі рахунок СТО не може бути підставою для виникнення податкових зобовязань, повязаних з наданням послуг з відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу. Зазначені зобовязання виникають лише внаслідок фактичного надання послуги з проведення такого ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником ПДВ. Як наслідок, у випадку непроведення фактичного ремонту транспортного засобу податкові зобовязання не виникають.

Позивачем не доведено факт реального надання Товариством з обмеженою відповідальністю «КОМПАНИЯ АЛЕКС» послуг з ремонту застрахованого автомобіля як на момент виплати ним страхового відшкодування, так і на момент розгляду даної справи. Крім того, позивач сплатив ПДВ у складі страхової виплати, не взявши до уваги умови підп.21.4.13. власного ОСОБА_4 страхування. Отже, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача суми ПДВ (1999,72грн.), зазначеної у рахунку-фактурі №ANF9002181 від 13.05.2014р.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 11298,31грн. збитків підлягає задоволенню частково, в сумі 9298,59грн. за вирахуванням 1999,72грн. ПДВ, нарахованого у складі послуг СТО.

Судові витрати розподіляються на підставі приписів абз.3 ч.1 ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, згідно зі ст.ст.22, 993, 1166, 1172, 1187, 1188, 1192 Цивільного кодексу України; ст.44 Господарського кодексу України; ст.ст.9, 16, 18, 20, 25, 27 Закону України „Про страхування №85/96-ВР від 07.03.1996р.; ст.ст.1, 13, 17 Закону України «Про міський електричний транспорт» №1914-IV від 29.06.2004р. (зі змінами та доповненнями); Наказу Державного комітету України по житлово-комунальному господарству «Про затвердження Правил експлуатації трамвая та тролейбуса» №103 від 10.12.1996р. (Зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06.03.1997р. за №66/1870); керуючись ст.ст.4-2, 4-3, 22, 27, 33, 34, 43, 44, 49, 69, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», м.Київ до Комунального підприємства «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління», м.Маріуполь про стягнення 11298,31грн. збитків задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» (87500, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Миколаївська, 92; ідентифікаційний код 05393725) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (04070, м.Київ, вул.Іллінська, 8; ідентифікаційний код 20474912) 9298,59грн. страхового відшкодування, 1503,62грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому розділом ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 23.09.2015р. оголошено і підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складене та підписане 28.09.2015р.

Суддя О.М. Шилова

надруковано 4 примірники:

1 до справи, 2 сторонам,

1 третій особі