ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.09.15р. Справа № 904/7518/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплогазстрой", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. Горького", с. Миколаївка, Новомосковський район, Дніпропетровська область

про визнання договору дійсним

Суддя Рудовська І.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 6 від 23.03.2015 р.

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № б/н від 27.01.2015 р.

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Теплогазстрой" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. Горького" (далі - відповідач) в якому просить визнати укладений в протій усній формі Договір № 2904/1 між Товариством з обмеженою "Теплогазстрой" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. Горького" 28.04.2014 р. на виконання робіт дійсним.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 25.08.2015 р. по справі № 904/7518/15 порушено провадження і розгляд справи призначено до розгляду у судовому засіданні на 08.09.2015 р.

В судовому засіданні 08.09.2015 р. оголошено перерву до 23.09.2015 р.

Представник позивача у судових засіданнях наполягав на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача у судових засіданнях заперечував проти позовних вимог, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 23.09.2015 р. оголошені вступна та резолютивна частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. Горького" були помилково перераховані грошові кошти у сумі 200 000,00 грн. на розрахунковий рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплогазстрой" № р/р 6900, що підтверджується платіжними дорученнями, а саме: - платіжне доручення № 238 від 29.04.2014 р. на суму 100 000,00 грн.; - платіжне доручення № 409 від 03.09.2014 р. на суму 50 000,00 грн.; - платіжне доручення № 638 від 01.10.2014 р. на суму 50 000,00 грн. (а.с. 13-15).

Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно п. 2 ст. 218 Цивільного кодексу України якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Статтею 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Однак, відповідач жодної пропозиції щодо виконання будь-яких послуг в адресу позивача не надавав.

Стосовно наданих позивачем податкових накладних, та вони не підтверджують факту виконання робіт, оскільки податкові виписані саме позивачем на них відсутні будь-які відмітки відповідача.

Відповідно до ст. 9 "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обовязкові реквізити: - назву документа (форми); - дату і місце складання; - назву підприємства, від імені якого складено документ; - зміст та обсяг господарського операції.

Стаття 627 Цивільного кодексу України встановлює, що відповідно до норм ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог відповідного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Аналогічні норми містить ст. 67 Господарського кодексу України, якою передбачено, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Відповідно, до положень ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну, листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Між тим позивачем не дотримано приписи чинного законодавства та не наведено належних обставин та доказів, що надають підстави для визнання договору дійсним.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги необґрунтовані, безпідставні та такі, що до задоволення не підлягають.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у справі покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 43, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Судовий збір покладається на позивача.

Суддя І.А. Рудовська

Дата підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України " 24 " вересня 2015 р.