ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2015 р. Справа № 920/2111/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Гончар Т.В., суддя, Гребенюк Н.В.

при секретарі Цвірі Д.М.

за участю представників сторін:

позивача - Литвиненко Н.О., довіреність № 12 від 05.01.2012

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради (вх. № 3961 С/3) на рішення господарського суду Сумської області від 30.06.15 р. у справі № 920/2111/14

за позовом Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради

до Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання незаконним рішення

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Комунальне підприємство "Міськводоканал" Сумської міської ради, звернувся до господарського суду з позовною заявою про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Сумського обласного територіального відділення від 19.03.2015 року № 13 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу».

Рішенням господарського суду Сумської області від 30.60.15 р. по справі № 920/2111/14 (головуючий суддя Котельницька В.Л., суддя Соп'яненко О.Ю., суддя Костенко Л.А.) в позові відмовлено.

Позивач з рішенням господарського суду Харківської області не погодився, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення господарського суду Сумської області від 30.60.15 р. по справі № 920/2111/14, і прийняти нове рішення яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначає, що у Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України відсутні підстави для розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, оскільки заяви громадян з цього приводу відсутні. Як зазначає позивач, заявниками (споживачами) не ставиться питання щодо відповідності проекту договору про надання послуг з центрального постачання холодної води і водовідведення положенням Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630. В зв'язку з чим позивач вважає, що відсутні підстави для початку розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Крім того, позивач стверджує, що на даний час КП "Міськводоканал" Сумської міської ради фактично має статус виробника послуг, а не виконавця, оскільки здійснює центральне водопостачання та водовідведення до зрізу будівлі, а не до крану споживача, і, як наслідок, типова форма договору про надання послуг з централізованого водопостачання холодної оди і водовідведення, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 не поширюється на взаємовідносини, що склалися між виробником послуг з централізованого водопостачання та водовідведення та споживачами у повній мірі.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому спростовує наведені позивачем доводи, заперечує повністю вимоги, викладені в апеляційній скарзі, вважає рішення господарського суду Сумської області від 30.06.2015 законним та прийнятим за умов повного дотримання норм матеріального та процесуального права. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржуване рішення без змін.

02.09.2015 відповідач звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи в зв'язку з неможливістю прийняти участь у судовому засіданні представника територіального відділення, який супроводжує відповідну справу в суді.

Колегія суддів залишає надане відповідачем клопотання без задоволення, оскільки відповідач був не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою-четвертою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами.

Згідно з п. 3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.11 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч. 1 ст. 77 ГПК України.

Оскільки, всі учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, проте відповідач не скористався своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України та виходячи з того, що явка сторін не визнавалася обов'язковою судом, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони, колегія суддів вважає можливим розглянути апеляційну скаргу по суті в судовому засіданні 09.09.2015 року за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, заслухавши уповноважених представника позивача, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, рішенням адміністративної колегії Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.10.2014 № 44 у справі № 02-06/44-2014:

1. Визнано, що відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про захист економічної конкуренції» Комунальне підприємство «Міськводоканал» Сумської міської ради є суб'єктом господарювання, що займав монопольне (домінуюче) становище на ринках централізованого постачання холодної води та водовідведення у територіальних (географічних) межах м. Суми, на території якого розташовані діючі мережі Підприємства, протягом 2010, 2011,2012 та 2013 років, та продовжує його займати у поточному періоді 2014 року.

2. Визнано дії КП «Міськводоканал» Сумської міської ради, які полягають в укладанні зі споживачами договорів про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення, положення яких не відповідають Типовому договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, порушенням, передбаченим пунктом 2 статті 50 та частиною 1 статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринках послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення, що призвели до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

3. Зобов'язати комунальне підприємство «Міськводоканал» Сумської міської ради (ідентифікаційний код - 03352455) у місячний термін припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зазначене у пункті 2 резолютивної частини цього рішення, шляхом приведення Договору про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення КП «Міськводоканал» СМР у відповідність до Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 та доведення до відома споживачів інформації про можливість переукладення діючих договорів про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення за формою Типового договору.

4. Відповідно до статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за вчинене порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зазначене у пункті 2 резолютивної частини цього рішення, накласти на Комунальне підприємство «Міськводоканал» Сумської міської ради (м. Суми, вул. Білопільський шлях, 9, ідентифікаційний штраф у розмірі 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Позивач не погодився з прийнятим рішенням з підстав його невідповідності вимогам законодавства та оскаржив до господарського суду у строк, встановлений ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Так, позивач вважає, що відповідачем під час розгляду справи № 02-06/44-2014 та прийнятті оскаржуваного рішення неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи; висновки, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи; має місце порушення застосування норм матеріального права.

Як зазначає позивач, розгляд справи № 02-06/44-2014 адміністративна колегія Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету пов'язує безпосередньо з розглядом заяв мешканців міста Суми щодо неправомірності дій Комунальне підприємство "Міськводоканал" Сумської міської ради, які полягають у нарахування плати за надані послуги з центрального водопостачання та водовідведення не за приладами обліку води, а за нормами (нормативами) споживання. Таким чином, позивач вважає, що заявниками (споживачами) не ставиться питання щодо відповідності проекту договору про надання послуг з центрального постачання холодної води і водовідведення положенням Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630. Оскільки заяви громадян з цього приводу відсутні, позивач вважає, що відсутні підстави для початку розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Позивач стверджує, що відповідачем порушено п. 14, п. 23 Тимчасових правил розгляду справ про порушення антимонопольного законодавства України, затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 № 2, ст. 36 Закону України «Про захист економічної конкуренції». Позивач зазначає, що у 2009 році, на момент укладання зі споживачами договорів з централізованного постачання холодної води і водовідведення Комунальне підприємство "Міськводоканал" Сумської міської ради мав статус лише виробника комунальних послуг з водопостачання та водовідведення в м. Суми, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 30.10.2007 № 493. На даний час КП "Міськводоканал" Сумської міської ради фактично має статус виробника послуг, а не виконавця, оскільки здійснює центральне водопостачання та водовідведення до зрізу будівлі, а не до крану споживача, і, як наслідок, типова форма договору про надання послуг з централізованого водопостачання холодної оди і водовідведення, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, на думку позивача, не поширюється на взаємовідносини, що склалися між виробником послуг з централізованого водопостачання та водовідведення та споживачами у повній мірі.

Таким чином, позивач вважає, що Сумським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України при винесенні рішення не з'ясовано дані обставини та не визначено статус КП "Міськводоканал" Сумської міської ради.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з аналізу положень ст.ст. 36, 37, 41, 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції», ст.ст. 19, 21, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в зв'язку з чим визнав, що Сумським обласним територіального відділення Антимонопольного комітету України при розгляді справи № 02-04/44-2014 не було допущено порушення процедурних правил, повно встановлено всі обставини, у відповідності до законодавства проведено їх аналіз та прийнято правомірне рішення.

З даним висновками повністю погоджується колегія суддів, оскільки судом першої інстанції використано у повному обсязі свої повноваження, передбачені процесуальним законом щодо повного та всебічного з'ясування обставин справи, пов'язаних з предметом доказування у даній справі, а висновки, викладені в рішенні узгоджуються з приписами норм чинного законодавства, які в даному випадку регулюють спірні правовідносини, що призвело до прийняття правомірного рішення.

Повторно переглядаючи дану справу, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ст. 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" основним завданням названого Комітету є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Для реалізації завдань, покладених на Антимонопольний комітет України, в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі утворюються територіальні відділення Антимонопольного комітету України, повноваження яких визначаються названим Комітетом у межах його компетенції. Повноваження територіальних відділень Антимонопольного комітету України визначаються цим Законом, іншими актами законодавства (частини перша і друга статті 12 Закону України "Про Антимонопольний комітет України").

Відповідно до статей 121, 14 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" адміністративна колегія територіального відділення Антимонопольного комітету України приймає рішення від імені територіального відділення Антимонопольного комітету України; адміністративна колегія територіального відділення Антимонопольного комітету України має, зокрема, повноваження проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), суб'єктів господарювання на цьому ринку та приймати відповідні рішення (розпорядження).

Згідно з пунктами 29, 32 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 № 5 (у редакції розпорядження Антимонопольного комітету України від 29.06.1998 № 169-р), при доведенні вчинення порушення, залежно від обставин у справі, може бути прийнято одне чи декілька рішень згідно зі статтею 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції"; у рішенні наводяться мотиви рішення, зазначаються встановлені органом Комітету обставини справи з посиланням на відповідні докази, а також положення законодавства, якими орган Комітету керувався, приймаючи рішення.

При цьому, пунктом 14 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (далі - Правила розгляду справ), затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 №5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 06.05.1994 за №90/299 визначено, що органи Комітету розпочинають розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції за підставами, визначеними статтями 36 Закону України «Про захист економічної конкуренції». Статтею 36 цього закону встановлено, що органи Антимонопольного комітету України розпочинають розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема, і за власною ініціативою. Відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у разі виявлення ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, в тому числі наслідків такого порушення, органи Антимонопольного комітету України приймають розпорядження про початок розгляду справи.

Зазначені правові норми не пов'язують виникнення права органів Антимонопольного комітету України розпочинати розгляд справи виключно із зазначенням у заяві обставин, які свідчать про порушення суб'єктом господарювання вимог конкуренційного законодавства, оскільки передбачають також право розпочати розгляд справи за власною ініціативою у разі виявлення ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, в тому числі наслідків такого порушення.

За таких обставин, посилання позивача на те, що за відсутністю відповідних заяв громадян у Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України були відсутні підстави для розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, є безпідставними.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб'єкта господарювання, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення прав інших суб'єктів господарювання чи споживачів.

Згідно статті 5 Закону України "Про природні монополії" суб'єкти, що здійснюють діяльність у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, є суб'єктами природних монополій в Україні.

Як зазначено в оскаржуваному рішенні відповідачем (і не оспорюється позивачем), КП "Міськводоканал" Сумської міської ради відповідно до положень чинного законодавства є суб'єктом природної монополії на досліджуваних ринках (його частка на досліджуваних ринках складає сто відсотків).

Відносини між водопостачальними організаціями та споживачами - фізичними особами у сфері надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та Типовим договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі - Правила та Типовий договір відповідно), іншими нормативно-правовими актами тощо.

Статтею 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що учасниками у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник. при цьому, відносини між цими учасниками здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» КП «Міськводоканал» СМР як виконавець послуг з централізованого водопостачання та водовідведення зобов'язане підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Так, у ході розгляду заяв мешканців міста Суми відповідачем досліджувався ряд питань, які пов'язані з договірними відносинами між заявниками та КП Міськводоканал» СМР.

За результатами аналізу наданих КП «Міськводоканал» СМР договорів про надання послуг централізованого постачання холодної води і водовідведення. що укладаються (укладені) Підприємством із споживачами м. Суми відповідачем було встановлено, що вказані Договори не відповідають Типовому договору, а саме:

Договір в редакції 2009 року не містить положення пункту 4 Типового договору, а саме інформацію про характеристики засобів обліку води.

Договір в редакції 2009 року не містить положення пункту 5 Типового договору, а саме інформацію про тарифи на послуги централізованого постачання холодної води та водовідведення.

Пункт 4.1 Договорів не містить повного переліку прав споживача, передбаченого пунктом 16 Типового договору, зокрема відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров'ю внаслідок неналежного надання або ненадання послуг.

Пункт 4.2 Договорів містить положення про зобов'язання споживачів, не передбачені Типовим договором та Правилами надання послуг, зокрема, обов'язку доведення повірки водолічильників в терміни згідно чинного законодавства (один раз на три роки). При тому, що статтею 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено обов'язок підприємств, організацій та фізичних осіб лише щодо своєчасного (з врахуванням установлених міжповірочних інтервалів) надання засобів вимірювальної техніки на повірку.

Пункт 4.4 Договорів не містить повного переліку обов'язків КП «Міськводоканал» Сумської міської ради, як виконавця послуг, передбачених пунктом 19 Типового договору, зокрема:

- інформувати споживача про адресу та номер телефону диспетчерської, аварійної або аварійно-диспетчерської служби (зазначаються в договорі і рахунках на сплату послуг, а також розміщуються на дошках оголошень в усіх під'їздах багатоквартирного будинку, а також на дошках оголошень, розташованих поблизу житлового будинку);

- контролювати установлені міжповіркові інтервали, проводити періодичну повірку квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж;

- забезпечувати за заявою споживача взяття у тижневий строк на абонентський рік квартирних засобів обліку;

- узгоджувати із споживачем не пізніше, ніж за три робочих дні до проведення планових робіт всередині житлового приміщення, час доступу до такого приміщення з наданням йому відповідного письмового повідомлення;

- усувати аварії та інші порушення порядку надання послуг, а також виконувати заявки споживачів у строк, установлений законодавством і договором;

- відшкодовувати збитки, завдані майну та/або приміщенню споживача та/або членів його сім'ї, шкоду, що заподіяна його життю чи здоров'ю внаслідок неналежного надання або ненадання послуг, а також моральну шкоду в порядку та розмірі, які визначаються відповідно ;о законодавства і цього договору;

- сплачувати споживачу неустойку (штраф, пеню) у разі ненадання послуг або надання послуг неналежної якості у порядку та у випадках, передбачених законодавством і цим договором.

У Договорах відсутні положення, передбачені пунктом 21 Типового договору, відповідно до яких Договором повинна бути передбачена відповідальність за:

- порушення прав споживачів згідно із законодавством;

- порушення зобов'язань, установлених цим договором або законодавством.

Пункт 4.4.1 Договорів, відповідно до якого виконавець зобов'язаний забезпечити вчасне та відповідної якості надання послуг з постачання холодної води до зрізу будівлі та приймання стічних вод до комунальної каналізації, суперечить положенням пункту 22 Типового договору, які передбачають, що точками розподілу, в яких здійснюється передача від виконавця споживачеві (у багатоквартирному будинку) послуг:

- з постачання холодної та гарячої води - після першої водозапірної арматури на відгалуженні від стояка у квартирі споживача;

- водовідведення - зливний отвір санітарно-технічних приладів.

Пункт 7.2 Договорів, відповідно до якого зміна умов договору та розірвання договору достроково здійснюється за взаємною домовленістю сторін, суперечить положенням пункту 32 Типового договору, який визначає, що останній може бути розірваний достроково у разі:

- зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугами виконавця;

- переходу права власності (користування) на квартиру (будинок садибного типу) до іншої особи;

- невиконання умов договору сторонами договору.

Пункти 6.1, 6.2, 6.3, 6.4 Договорів не відповідають пунктам 23, 24, 25, 26, 27, 28,29 Типового договору, якими визначений порядок встановлення факту неналежного надання або ненадання послуг та розв'язання спорів.

Згідно з частиною 4 статті 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів на основі типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови. При цьому слід враховувати, що укладення договору спрямоване на набуття, зміну або припинення прав та обов'язків. Тому викладення умов договору у спосіб, відмінний від застосованого у типовому договорі (приміром, викладення умов договору іншими словами), не є відступом від змісту типового договору.

У пункті 38 Інформаційного листа Вищого господарського суду України 07.04.2008 №01-8/211 «Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України» вказано, що під таким відступом слід розуміти включення сторонами до господарського договору умов, які створюють регулювання, що за змістом прав і обов'язків сторін суперечить відповідному регулюванню, передбаченому типовим договором.

Відповідно до частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства.

Неврахування позивачем у договорі про надання послуг постачання холодної води та водовідведення, що укладаються із споживачами положень типового договору, зокрема, в частині обов'язку КП «Міськводоканал» здійснювати контроль за дотриманням міжповіркових інтервалів призвело несвоєчасної повірки належних споживачам квартирних приладів обліку води, та нарахування КП «Міськводоканал» СМР плати за надані посдлуги за нормами (нормативами) споживання. Вказане підтверджується заявами споживачів послуг підприємства, наявних у матеріалах справи № 02-06/44-2014.

Таким чином, неврахування КП «Міськводоканал» СМР у договорах інших положень Типового договору та встановлення не передбачених Типовим договором положень призвело до ущемлення інтересів споживачів, зокрема, внаслідок самоусунення підприємства від покладених на нього, як на виконавця послуг, обов'язків.

Враховуючи викладене вище, дії КП «Міськводоканал» СМР, які полягають в укладанні зі споживачами договорів про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення, положення яких не відповідають Типовому договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, були вірно кваліфіковані відповідачем як порушення, передбачене пунктом 2 статті 50 та частиною 1 статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринках послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення, що призвело до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Посилання Позивача на статтю 31 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014 № 1622 (чинний - з 03.08.2014), якою встановлено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України) здійснюються протягом серпня - грудня 2014 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки не можуть братися до уваги.

Так, частина друга статті 4 Закону України «Про захист економічної конкуренції» встановлює, що суб'єкти господарювання зобов'язані сприяти розвитку конкуренції та не і вчиняти будь-яких неправомірних дій, які можуть мати негативний вплив на конкуренцію.

Стаття 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» визначає, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має, зокрема, такі повноваження:

1) розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами;

2) приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції;

3) розглядати справи про адміністративні правопорушення, приймати постанови та перевіряти їх законність та обґрунтованість;

4) перевіряти суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Законодавством визначено окремі повноваження органів Антимонопольного комітету України щодо: розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведення розслідування у таких справах; перевірок суб'єктів господарювання (у тому числі й під час проведення розслідування по справі).

Особливості порядку розгляду заяв, справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, у тому числі про захист від недобросовісної конкуренції органами Антимонопольного комітету України визначено спеціальним підзаконним нормативно-правовим актом - Правилами розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (Правила розгляду справ), затвердженими Розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 № 5 ( у редакції Розпорядження Антимонопольного комітету № 169-р від 29.06.1998), зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06.05.1994 за № 90/299.

Натомість порядок проведення уповноваженими працівниками Антимонопольного комітету України і його територіальних відділень планових і позапланових виїзних перевірок додержання законодавства про захист економічної конкуренції при здійсненні господарської діяльності суб'єктами господарювання встановлений Положенням про порядок проведення перевірок додержання законодавства про захист економічної конкуренції, затвердженої Розпорядженням Антимонопольного комітету України від 25.12.2001 № 182-р, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.02.2002 за № 139/6427). Цим же положенням визначено підстави для проведення планових і позапланових перевірок, а також необхідність складення акту проведення перевірки, а в пункті 53.1 зазначено, що в акті можуть наводитися пропозиції щодо порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Таким чином, у законодавстві про захист економічної конкуренції чітко розділяються повноваження органів Антимонопольного комітету України щодо проведення перевірок суб'єктів господарювання та розгляду справ про порушення норм цього законодавства, порушених за заявами фізичних і юридичних осіб чи за власною ініціативою.

Отже, зазначена позивачем норма бюджетного законодавства не поширюється на відносини щодо розгляду органами Антимонопольного комітету України справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції суб'єктами господарювання. У даному випадку розслідування справи № 02-06/44-2014 територіальним відділенням здійснювалося на підставі наданої сторонами у справі інформації, без проведення перевірки суб'єкта господарювання.

Крім зазначеного, позивач зазначає про те, що форма Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 не поширюється на відносини між КП «Міськводоканал» СМР та споживачами у повній мірі, оскільки підприємство є виробником послуг.

Проте, дані твердження позивача суперечить правовим нормам та фактичним обставинам справ.

Так, частиною третьою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що виробник послуг може бути їх виконавцем. Відповідно до частини четвертої статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо виконавець не є виробником, відносини між ним та виробником регулюються окремим договором, який укладається відповідно до вимог цієї статті.

Відповідно до частини п'ятої статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, яка діє з 26.04.2014) виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Таким суб'єктом господарювання є КП «Міськводоканал» СМР.

Про необхідність укладення договору між виконавцем і споживачем зазначено і у статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в якій визначається, що виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено обов'язок виконавця послуг підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором (п.3 ч.2 статті 21 вказаного Закону) та обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Частиною 4 статті 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів на основі типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, сторонам заборонено відступати від змісту типового договору.

Отже, керуючись нормами чинного законодавства КП «Міськводоканал» СМР зобов'язане підготувати та укласти зі споживачами договори, зміст яких повинен відповідати вимогам Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

З метою припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції пунктом 3 резолютивної частини Рішення № 44 Позивача було зобов'язано у місячний термін припинити шляхом приведення Договору про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення КП «Міськводоканал» СМР у відповідність до Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 та доведення до відома споживачів інформації про можливість переукладення діючих договорів про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення за формою Типового договору.

Частиною другою статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено, що за порушення, передбачені пунктами 1, 2 та 4 статті 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі до десяти відсотків доходу (виручки) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, у якому накладається штраф. Відповідно до статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за вчинене порушення законодавства про захист економічної конкуренції, на позивача було накладено штраф у розмірі 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що листом від 06.04.2015 № 22/3347 КП «Міськводоканал» Сумської міської ради надало до територіального відділення проект договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення. В цілому зміст запропонованого проекту договору відповідає змісту Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, що підтверджує часткове виконання встановленого рішенням № 44 зобов'язання. Вказані дії свідчать про фактичне визнання позивачем правомірності оскаржуваного рішення.

Однак, даний факт не впливає на визнання територіальним відділенням порушенням законодавства про захист економічної конкуренції дії, що мала місце з боку КП «Міськводоканал» Сумської міської ради та була виявлена в ході розгляду справи № 02-04/44-2014, розпочатої за результатами розгляду заяв споживачів щодо невідповідності дій КП «Міськводоканал» Сумської міської ради.

Вказане відповідає правовій позицій, викладеній в постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства», зі змінами, а саме, в пункті 3 вищевказаної постанови вказано, що конкурентне законодавство не ставить застосування передбаченої ним відповідальності за порушення цього законодавства у залежність від наявності у суб'єкта господарювання вини в будь - якій формі. Усунення суб'єктом господарювання наслідків відповідного порушення на час вирішення спору господарським судом само по собі не є підставою для звільнення його судом від відповідальності (якщо провадження у справі про порушення названого законодавства не закрито Антимонопольним комітетом України чи його територіальним відділенням у встановленому законом порядку.

Також, відповідно до статті 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи: не доведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими: невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для зміни, скасування чи визнання недійсним рішення тільки за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

Натомість, виходячи із вищевказаного, відсутні докази та підстави для визнання недійсним спірного рішення територіального відділення Комітету про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги підстави заявленого позову, норми 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції», яка визначає підстави для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України, суд апеляційної інстанції, дослідивши зміст рішення АМК та перевіривши обставини вчинення товариством згаданих дій, дійшов висновку, що адміністративною колегією Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету за результатами розгляду матеріалів справи № 02-06/44-2014 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції з боку КП «Міськводоканал» Сумської міської ради, 30.10.2014 було винесено правомірне рішення № 44 та підстави для визнання його недійсними відсутні.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

З урахуванням викладених обставин, колегія суддів зазначає, що позивач ні під час вирішення спору у господарському суді Сумської області, ні під час розгляду його апеляційної скарги не надав належного матеріального доказу обґрунтованості та правомірності викладених вимог. Наведені ним в апеляційній скарзі доводи про порушення судом норм матеріального та процесуального права нічим не обґрунтовані та не узгоджуються з наявними у справі матеріалами, його позиція не підтверджена належними та допустимими доказами. Тому вимоги позивача, що зазначені в апеляційній скарзі, не підлягають задоволенню, а наведені на їх підтвердження доводи не можуть бути прийнятими до уваги колегією суддів в якості підстав для скасування прийнятого у даній справі рішення господарського суду Сумської області від 30.06.2015 року.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32-34, 43, 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 30.06.2015 року у справі № 920/2111/14 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено та підписано 14 вересня 2015 року

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Гончар Т. В.

Суддя Гребенюк Н. В.