РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2015Справа №910/16185/15
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Первинної оргланки професійної спілки працівників комерційних банків «Захист» в Публічному акціонерному товаристві Комерційний Банк «Правекс - Банк»
до про Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Правекс - Банк» стягнення заборгованості
Представники:

від Позивача: Ахаладзе Ю.Г. (представник за Довіреністю);

від Відповідача: Мельник В.В. (представник за Довіреністю);

Хмель О.М. (представник за Довіреністю)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Первинна оргланка професійної спілки працівників комерційних банків «Захист» в Публічному акціонерному товаристві Комерційний Банк «Правекс - Банк» (надалі також - «Позивач») звернулась до Господарського суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Правекс - Банк» (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 04.02.2013 року Печерським районним управлінням юстиції в м. Києві було зареєстровано Первинну оргланку професійної спілки працівників комерційних банків «Захист» в Публічному акціонерному товаристві Комерційний Банк «Правекс - Банк», про що було повідомлено Відповідача. Як зазначає Позивач, роботодавці зобов'язані відраховувати кошти первинним профспілковим організаціям на культурно-масову, фізкультурну і оздоровчу роботу в розмірі, не менше ніж 0,3 відсотка фонду оплати праці з віднесенням цих сум на валові витрати, а у бюджетній сфері - за рахунок виділення додаткових бюджетних асигнувань. Проте Відповідач неналежним чином виконує свої зобов»язання з оплати культурно-масової, фізкультурної і оздоровчої роботи у період з дати реєстрації органки і до дати подачі позовної заяви. Таким чином, просить Суд стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Правекс - Банк» кошти на культурно - масову, фізкультурну і оздоровчу роботу за період з лютого 2013 р. по травень 2014 р.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 25.06.2015 р. порушено провадження у справі № 910/16185/15, судове засідання призначено на 15.07.2015 р.

13.07.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить Суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

15.07.2015 року в судове засідання з'явились представники сторін. В судовому засіданні представник позивача подав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 25.06.2015 року.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, задовольняючи клопотання Позивача, керуючись ст. 38 ГПКУ, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати:

1) Позивача надати письмові пояснення чи заперечення з посиланням на належні докази з урахуванням відзиву Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Правекс - Банк";

2) Відповідача надати дані стосовно розмірів фонду оплати праці Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Правекс - Банк" за кожен місяць періоду з лютого 2013 року по травень 2014 року.

Також, в судовому засіданні представник позивача подав клопотання про продовження строків розгляду спору на 15 днів.

Суд, відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України вважає за можливе задовольнити заявлене клопотання представника позивача, виходячи з того, що спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви, а у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.07.2015 р. продовжено строк розгляду спору на 15 днів, відкладено розгляд справи на 02.09.2015 р., у зв'язку з витребуванням додаткових доказів по справі, клопотанням про продовження строків розгляду спору.

26.08.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли письмові пояснення по справі.

27.08.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів на виконання вимог ухвали суду від 15.07.2015 р.

02.09.2015 року в судовому засіданні Позивачем подана Заява про уточнення позовних вимог, якою просив Суд стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Правекс - Банк» заборгованість у розмірі 741 786 грн. 90 коп.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 02.09.2015 року Заяву про збільшення розміру позовних вимог Первинної оргланки професійної спілки працівників комерційних банків «Захист» в Публічному акціонерному товаристві Комерційний Банк «Правекс - Банк» від 02.09.2015 року повернуто заявникові без розгляду на підставі статті 63 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 02 вересня 2015 року представник Позивача надав усні пояснення по суті спору, якими підтримав позовні вимоги та доводи позовної заяви. Представники Відповідача в судовому засіданні заперечили проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 02 вересня 2015 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

04.02.2013 року Печерським районним управлінням юстиції в м. Києві було зареєстровано Первинну оргланку професійної спілки працівників комерційних банків «Захист» в Публічному акціонерному товаристві Комерційний Банк «Правекс - Банк», що підтверджується листом №70 від 04.02.2013 р. Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про що 06.02.2013 року внесено дані щодо суб»єкта до Єдиного держаного реєстру підприємств та організації України № АБ 687219.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що роботодавці зобов'язані відраховувати кошти первинним профспілковим організаціям на культурно-масову, фізкультурну і оздоровчу роботу в розмірі, не менше ніж 0,3 відсотка фонду оплати праці з віднесенням цих сум на валові витрати, а у бюджетній сфері - за рахунок виділення додаткових бюджетних асигнувань. Проте Відповідач неналежним чином виконує свої зобов»язання з оплати культурно-масової, фізкультурної і оздоровчої роботи у період з дати реєстрації органки і до дати подачі позовної заяви. Таким чином, просить Суд стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Правекс - Банк» кошти на культурно - масову, фізкультурну і оздоровчу роботу за період з лютого 2013 р. по травень 2014 р.

23.01.2014 року Позивачем надіслана на адресу Відповідача заява з вимогою виконати умови законодавства України в частині відрахування коштів у розмірі 0,3% від фонду оплати праці з 04.02.2013 р., яка отримана останнім 23.01.2014 р. ,проте залишена без відповіді і виконання.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Первинної оргланки професійної спілки працівників комерційних банків «Захист» в Публічному акціонерному товаристві Комерційний Банк «Правекс - Банк» не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 243 Кодексу законів про працю України визначено, що відповідно до Конституції України та Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" громадяни України мають право на основі вільного волевиявлення без будь-якого дозволу створювати професійні спілки з метою представництва, здійснення і захисту своїх трудових та соціально-економічних прав та інтересів, вступати до них та виходити з них на умовах і в порядку, визначених їх статутами, брати участь у роботі професійних спілок. Держава визнає професійні спілки повноважними представниками працівників і захисниками їх трудових, соціально-економічних прав та інтересів в органах державної влади та місцевого самоврядування, у відносинах з власником або уповноваженим ним органом, а також з іншими об'єднаннями громадян.

Відповідно до статті 244 Кодексу законів про працю України права професійних спілок, їх об'єднань визначаються Конституцією України, Законом України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 246 Кодексу законів про працю України первинні профспілкові організації на підприємствах, в установах, організаціях та їх структурних підрозділах представляють інтереси своїх членів і захищають їх трудові, соціально-економічні права та інтереси. Первинні профспілкові організації здійснюють свої повноваження через утворені відповідно до статуту (положення) виборні органи, а в організаціях, де виборні органи не утворюються, - через профспілкового представника, уповноваженого згідно із статутом на представництво інтересів членів професійної спілки, який діє в межах прав, наданих Законом України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" та статутом професійної спілки.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії» професійна спілка (профспілка) - це добровільна неприбуткова громадська організація, що об'єднує громадян, пов'язаних спільними інтересами за родом їх професійної (трудової) діяльності (навчання); первинна організація профспілки - добровільне об'єднання членів профспілки, які, як правило, працюють на одному підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності і виду господарювання або у фізичної особи, яка використовує найману працю, або забезпечують себе роботою самостійно, або навчаються в одному навчальному закладі.

Статтею 2 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії» передбачено, що професійні спілки створюються з метою здійснення представництва та захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілки. Діяльність профспілок будується на принципах законності та гласності. Інформація щодо їх статутних і програмних документів є загальнодоступною.

Членами профспілок можуть бути особи, які працюють на підприємстві, в установі або організації незалежно від форм власності і видів господарювання, у фізичної особи, яка використовує найману працю, особи, які забезпечують себе роботою самостійно, особи, які навчаються в навчальному закладі. (ст. 7 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії»)

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії» з метою виконання своїх статутних завдань профспілки, їх організації (якщо це передбачено статутом) мають право на добровільних засадах створювати об'єднання (ради, федерації, конфедерації тощо) за галузевою, територіальною або іншою ознакою, а також входити до складу об'єднань та вільно виходити з них. Профспілки, які бажають створити об'єднання профспілок, укладають відповідну угоду та затверджують статут (положення) об'єднання.

Відповідно до статі 11 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії» для представництва і здійснення захисту прав та інтересів членів профспілок на відповідному рівні договірного регулювання трудових і соціально-економічних відносин профспілки, організації профспілок можуть мати статус первинних, місцевих, обласних, регіональних, республіканських, всеукраїнських. Статус первинних мають профспілки чи організації профспілки, які діють на підприємстві, в установі, організації, навчальному закладі або об'єднують членів профспілки, які забезпечують себе роботою самостійно чи працюють на різних підприємствах, в установах, організаціях або у фізичних осіб.

В силу приписів ст. 250 Кодексу законів про працю України та ст. 44 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", власники або уповноважені ними органи зобов'язані відраховувати кошти первинним профспілковим організаціям на культурно-масову, фізкультурну та оздоровчу роботу в розмірах, передбачених колективними договорами та угодами, але не менше ніж 0,3 відсотки фонду оплати праці з віднесенням них сум на валові витрати.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що роботодавці зобов'язані відраховувати кошти первинним профспілковим організаціям на культурно-масову, фізкультурну і оздоровчу роботу в розмірі, не менше ніж 0,3 відсотка фонду оплати праці з віднесенням цих сум на валові витрати, а у бюджетній сфері - за рахунок виділення додаткових бюджетних асигнувань. Проте Відповідач неналежним чином виконує свої зобов»язання з оплати культурно-масової, фізкультурної і оздоровчої роботи у період з дати реєстрації органки і до дати подачі позовної заяви.

Відповідно до статті 10 Кодексу законів про працю України колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов'язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.

Згідно зі статтею 12 Кодексу колективний договір укладається між власником або уповноваженим ним органом (особою), з однієї сторони, і первинною профспілковою організацією, які діють відповідно до своїх статутів, а у разі їх відсутності - представниками, вільно обраними на загальних зборах найманих працівників або уповноважених ними органів, з другої сторони.

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про колективні договори і угоди» визначено, що колективний договір укладається між власником або уповноваженим ним органом з однієї сторони і однією або кількома профспілковими чи іншими уповноваженими на представництво трудовим колективом органами, а у разі відсутності таких органів - представниками трудящих, обраними і уповноваженими трудовим колективом. Колективний договір може укладатися в структурних підрозділах підприємства, установи, організації в межах компетенції цих підрозділів.

Із правового аналізу норм Закону України «Про колективні договори» вбачається, що колективний договір за своїм юридичним змістом є нормативною угодою, яка укладається в договірному порядку і містить норми права поряд з конкретними зобов'язаннями. Він містить як нормативні, так і зобов'язальні положення - конкретні зобов'язання роботодавця щодо забезпечення нормальних умов праці в організації. Нормативні умови колективного договору - це локальні норми права, встановлені сторонами в межах їхньої компетенції, які поширюються на всіх працівників організації.

У відповідності до ст. 9 Закону положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємств незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов'язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства. Положення генеральної, галузевої, регіональної угод діють безпосередньо і є обов'язковими для всіх суб'єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду.

Відповідно до ч. 8 та ч. 9 ст. 65 Господарського кодексу України трудовий колектив підприємства становлять усі громадяни, які своєю працею беруть участь у його діяльності на основі трудового договору (контракту, угоди) або інших форм, що регулюють трудові відносини працівника з підприємством. Повноваження трудового колективу щодо його участі в управлінні підприємством встановлюються статутом або іншими установчими документами відповідно до вимог цього Кодексу, законодавства про окремі види підприємств, закону про трудові колективи.

У відповідності до ст. 37 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії» профспілкові організації на підприємствах, в установах, організаціях та їх структурних підрозділах представляють інтереси своїх членів і захищають їх трудові, соціально-економічні права та інтереси. Свої повноваження первинні профспілкові організації здійснюють через утворені відповідно до статуту (положення) виборні органи, а в організаціях, де виборні органи не створюються, - через профспілкового представника, уповноваженого згідно із статутом на представництво інтересів членів профспілки, який діє в межах прав, наданих цим Законом та статутом профспілки.

За нормою ст. 36 цього Закону профспілки, їх об'єднання, здійснюючи представництво та захист трудових і соціально-економічних прав та інтересів своїх членів, повинні додержуватися Конституції України, законів та інших нормативно-правових актів, а також виконувати колективні договори та угоди, які вони уклали, та взяті на себе зобов'язання.

Крім того, згідно зі ст. 7 Закону України «Про колективні договори і угоди» у колективному договорі встановлюються взаємні зобов'язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин. Із правового змісту даної норми вбачається, що сторони колективного договору повинні бути наділені правосуб'єктністю, тобто сторони можуть брати на себе певні права та обов'язки.

Враховуючи вищевикладене, Суд зазначає, що колективний договір - це акт соціального партнерства, що визначає узгоджені позиції та дії підприємства (включаючи всі його відокремлені підрозділи) та профспілки, спрямовані на забезпечення прав і гарантій всіх працівників підприємства, підвищення їх життєвого рівня, членів їх сімей на основі забезпечення стабільної роботи підприємства.

Проте, Позивачем не надано Суду жодних належних та допустимих доказів відповідно до норм ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження укладання між Первинною оргланкою професійної спілки працівників комерційних банків «Захист» в Публічному акціонерному товаристві Комерційний Банк «Правекс - Банк» та Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «Правекс - Банк» колективного договору, тобто двосторонньої домовленості сторін, що є підставою для відрахувань коштів на культурно-масову, фізкультурну і оздоровчу роботу.

Згідно з Методичними рекомендаціями щодо порядку використання первинними профспілковими організаціями коштів на культурно-масову, фізкультурну та оздоровчу роботу, а також деяких питань їх оподаткування, що затверджені Постановою Президії ФПУ від 19.07.2007 № П-13-10 відповідно до затвердженого кошторису первинна профспілкова організація підприємства може здійснювати витрачання коштів на види послуг за статтями культурно-масова робота, фізкультурно-спортивна робота, оздоровча робота (розділ 3 зазначених Методичних рекомендацій).

Професійні спілки, організації профспілок зобов'язані проводити культурно-масову, фізкультурну і оздоровчу роботу, використовуючи кошти перераховані підприємством згідно до ст. 44 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії їх діяльності" і виключно за цільовим призначенням.

Таким чином, положення Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії їх діяльності" вказують на цільове призначення коштів, що перераховуються підприємством на культурно-масові, фізкультурні та оздоровчі заходи та на порядок їх використання -відповідно до затвердженого кошторису витрат коштів.

В силу приписів ст. 2 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії їх діяльності", діяльність профспілок ґрунтується на принципі законності і гласності.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про колективні договори і угоди", умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов'язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про колективні договори і угоди'', контроль за виконанням колективного договору, угоди проводиться безпосередньо сторонами, що їх уклали, чи уповноваженими ними представниками. У разі здійснення контролю сторони зобов'язані надавати необхідну для цього наявну інформацію. Сторони, що підписали колективний договір, угоду, щорічно в строки, передбачені колективним договором, угодою, звітують про їх виконання.

Господарський суд міста Києва зазначає, що Позивачем також не надано Суду належних та допустимих доказів надання Відповідачу кошторисів витрат з метою їх узгодження та здійснення контролю на виконання ст. 15 Закону України "Про колективні договори і угоди".

Відсутність кошторису витрат профспілкової організації, який визначається у колективному договорі, свідчить про порушення з боку Позивача його зобов»язань, визначених чинним законодавством України, та унеможливлює перерахування коштів з боку адміністрації підприємства, тому що обов'язок Відповідача на перерахування коштів профспілковій організації пов'язаний з правом Відповідача на контроль за виконанням умов Колективного договору та обов'язком Первинної оргланки професійної спілки працівників комерційних банків «Захист» в Публічному акціонерному товаристві Комерційний Банк «Правекс - Банк» витрачати кошти виключно відповідно до затвердженого у встановленому порядку та узгодженого сторонами кошторису витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 20 липня 2010 року по справі № 16/277/09.

Відповідно до ч. 2 ст. 613 Цивільного кодексу України, якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене па час прострочення кредитора.

Фонд оплати праці працівників розраховується в порядку, що визначений Інструкцією зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 року № 5, та складається з фонду основної заробітної плати; фонду додаткової заробітної плати; інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Відповідно сума, яка перераховується профспілковій організації безпосередньо залежить від точної кількості членів даної профспілки і від фонду оплати праці членів профспілки.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Всупереч зазначеним законодавчим вимогам, Первинною оргланкою професійної спілки працівників комерційних банків «Захист» в Публічному акціонерному товаристві Комерційний Банк «Правекс - Банк» не надано Суду списки членів профспілкової організації, з яких можливо встановити точну чисельність членів профспілки, відповідно до якої можливо визначити розмір відрахувань 3,0 % від фонду оплати праці членів профспілок. При цьому, Суд зазначає, що з довідки про фонд оплати праці штатних працівників Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Правекс - Банк», наданій Відповідачем, неможливо визначити розмір відрахувань коштів, оскільки невідомо хто із штатних працівників є членом профспілкової організації.

Враховуючи вищевикладене, Суд зазначає, що обов»язок по відрахуванню коштів на культурно-масову, фізкультурну і оздоровчу роботу виникає після укладання колективного договору між власником або уповноваженим ним органом (особою), з однієї сторони, і первинною профспілковою організацією, з іншої сторони, в якому визначаються порядок та умови для перерахування коштів, що в даному випадку Сторонами дотримано не було.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Таким чином, позовні вимоги Первинної оргланки професійної спілки працівників комерційних банків «Захист» в Публічному акціонерному товаристві Комерційний Банк «Правекс - Банк» до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Правекс - Банк» про стягнення заборгованості є необґрунтованими та не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору залишаються за Позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. У задоволенні позовних вимог Первинної оргланки професійної спілки працівників комерційних банків «Захист» в Публічному акціонерному товаристві Комерційний Банк «Правекс - Банк» до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Правекс - Банк» про стягнення заборгованості - відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 04 вересня 2015 року.

Суддя О.В. Чинчин