УХВАЛА

09.09.2015Справа №910/17239/13

За заявоюПриватного підприємства "Русь-95"
проперегляд рішення господарського суду міста Києва від 25.11.2013 р. за нововиявленими обставинами
у справі№910/17239/13
за позовомПриватного підприємства "Русь-95"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецторг групп"
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні
відповідача1) Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" 2) Державної виконавчої служби України в особі Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України 3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпроект" 4) Товариства з обмеженою відповідальністю "Радамант ЛТД"
про визнання недійсними прилюдних торгів
Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:
від позивача:Горкавий О.П. - адвокат;
від відповідача:не з'явився;
від третьої особи 1:Канюка Я.Ю. - представник за довіреністю;
від третьої особи 2:не з'явився;
від третьої особи 3:не з'явився;
від третьої особи 4:не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство "Русь-95" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецторг групп" про визнання недійсними прилюдних торгів.

В подальшому ухвалами господарського суду міста Києва від 09.09.2013 р. та 21.10.2013 р. залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - 1) Публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк", 2) Державну виконавчу службу України в особі Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, 3) Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінпроект" та 4) Товариство з обмеженою відповідальністю "Радамант ЛТД".

Позивач позовні вимоги обґрунтовував тим, що під час підготовки та проведення прилюдних торгів з реалізації нежилого приміщення (в літері А), загальною площею 707,70 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Порика Василя, 13 і належить Приватному підприємству "Русь-95", оформлених протоколом №11-1136/13, мали місце порушення вимог законодавства, а тому позивач вказує на наявність підстав для визнання вказаних торгів недійсними.

Рішенням господарського суду міста Києва від 25.11.2013 р. у задоволенні позовних вимог Приватного підприємства "Русь-95" відмовлено повністю.

28.04.2015 р. до канцелярії суду надійшла заява Приватного підприємства "Русь-95" про перегляд рішення господарського суду міста Києва від 25.11.2013 р. у справі №910/17339/13 за нововиявленими обставинами.

В результаті автоматичного розподілу справ між суддями, заяву Приватного підприємства "Русь-95" про перегляд рішення господарського суду міста Києва від 25.11.2013 р. за нововиявленими обставинами передано для розгляду судді Лиськову М.О.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.05.2015 р. заяву Приватного підприємства "Русь-95" про перегляд рішення господарського суду міста Києва від 25.11.2013 р. за нововиявленими обставинами було повернуто заявнику без розгляду.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.07.2015 р. ухвалу господарського суду міста Києва від 05.05.2015 р. у справі №910/17339/13 було скасовано, а заяву передано на розгляд до господарського суду міста Києва.

В результаті автоматичного розподілу справ між суддями заяву Приватного підприємства "Русь-95" про перегляд рішення господарського суду міста Києва від 25.11.2013 р. за нововиявленими обставинами передано для розгляду судді Підченку Ю.О.

В обґрунтування заяви заявник посилається на постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.03.2015 р. по справі №910/18969/14, якою на думку заявника спростовуються висновки суду покладені в основу рішення від 25.11.2013 р. по справі №910/17339/13, а саме щодо чинності рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.04.2007 р. у справі №2-801/2007 і відповідність зазначеної відповідачем в публікаціях інформації щодо площі приміщення і підстав права власності на нього у позивача. Крім того, заявник зазначає, що в постанові Київського апеляційного господарського суду встановлено наявність арешту спірного нежитлового приміщення з грудня 2006 р., який станом на момент перереєстрації скасовано не було.

Враховуючи вищевикладене, заявник просить суд винести рішення про скасування рішення господарського суду міста Києва від 25.11.2013 р. по справі №910/17339/13 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Приватного підприємства "Русь-95" задовольнити повністю - визнати недійсними проведені Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрспецторг групп" 07.08.2013 р. і оформлені протоколом №11-1136/13 публічні торги по реалізації нежилого приміщення (в літері А), загальною площею 707,70 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Порика Василя, 13 і належали Приватному підприємству "Русь-95".

Крім того, в прохальній частині заяви позивач просить на підставі ст. ст. 66, 67 Господарського процесуального кодексу України накласти арешт на нежилі приміщення загальною площею 707,70 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Порика Василя, 13.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.08.2015 р. суддею Підченком Ю.О. прийнято справу №910/17339/13 до свого провадження та призначено розгляд заяви на 09.09.2015 р.

Розглянувши в судовому засіданні 09.09.2015 р. клопотання позивача (заявника) про забезпечення позову суд дійшов до висновку про відмову в його задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України, господарський за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно з п. 1.1 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-8/2776 від 12.12.2006 р. "Про деякі питання практики застосування забезпечення позову", заявник повинен обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

При цьому, відповідно до п. 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Разом з тим, згідно з п. 3 вказаної постанови, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову. Вказана правова позиція була підтримана й Вищим господарським судом України при винесенні постанови у справі №6/166 від 13.08.2008 р.

Дослідивши збалансованість інтересів сторін, суд виходить з того, що необхідність накладення арешту на нежилі приміщення загальною площею 707,70 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Порика Василя, 13 не підтверджується жодними належними та допустимими доказами. Крім того, позивачем (заявником) у своїй заяві жодним чином не обґрунтовано необхідності вжиття заходів забезпечення позову, а тому суд дійшов до висновку, що заява позивача (заявника) про вжиття заходів до забезпечення позову є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Представник позивача (заявника) в судове засідання 09.09.2015 р. з'явився, подав письмові пояснення згідно змісту яких заяву про перегляд рішення господарського суду міста Києва від 25.11.2013 р. по справі №910/17239/13 за нововиявленими обставинами підтримує та просить задовольнити її в повному обсязі.

Представник третьої особи 1 в судове засідання 09.09.2015 р. з'явився, подав письмові пояснення згідно змісту яких проти задоволення заяви про перегляд рішення господарського суду міста Києва від 25.11.2013 р. по справі №910/17239/13 за нововиявленими обставинами заперечує та просить залишити її без задоволення вказуючи на те, що господарським судом міста Києва під час прийняття рішення по справі №910/17239/13 не бралось до уваги дійсність рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області.

Представники відповідача та третіх осіб 2, 3, 4, що належним чином повідомлені про час та місце розгляду заяви, в судове засідання 09.09.2015 р. не з'явились, вимог ухвали суду від 12.08.2015 р. не виконали, про причини неявки суд не повідомили.

Належне повідомлення відповідача та третіх осіб 2, 3, 4 про час та місце розгляду заяви підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень №622 (№626), №649 (№474) та №657 (№202).

За таких обставин, враховуючи, що відповідно до ч. 4 ст. 114 Господарського процесуального кодексу України неявка заявника та інших осіб, які беруть участь у справі, не є перешкодою для розгляду заяви, заява Приватного підприємства "Русь-95" розглядається по суті в судовому засіданні 09.09.2015 р.

Дослідивши доводи поданої заяви та перевіривши матеріали справи суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 112 Господарського процесуального кодексу України господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення;

4) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду;

5) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Статтею 112 Господарського процесуального кодексу України визначено вичерпний перелік підстав для перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами.

Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи (п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №17 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами").

Згідно з абз. 1 п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору або розгляду справи про банкрутство не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення за правилами розділу XIII ГПК.

Згідно п. 5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи прокурором. У разі подання таких доказів у процесі перегляду судового рішення за правилами розділу XIII ГПК господарський суд має винести ухвалу про залишення судового рішення без зміни. В той же час заінтересована сторона не позбавлена права оскаржити судове рішення в апеляційному порядку з дотриманням вимог ГПК, зокрема, статті 101 цього Кодексу.

Також не можуть визнаватися нововиявленими обставини, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях в суді будь-якої з інстанцій, або які могли бути встановлені судом в разі виконання вимог процесуального закону, зокрема, статті 38 ГПК.

Аналогічна позиція відображена в пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику перегляду судами у зв'язку з нововиявленими обставинами рішень, ухвал і постанов у цивільних справах, що набрали законної сили" від 27.02.1981 р. за №1 зі змінами внесеними постановою Пленуму Верховного суду України №15 від 25.05.1998 р., в якому вказано, що не можуть бути визнані нововиявленими нові, тобто такі, що виникли чи змінилися після встановлення рішення обставини, а також обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, касаційній скарзі або які могли бути встановлені при виконанні судом вимог процесуального закону.

Відповідно до п. 8.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" прийняття та розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не означає обов'язкового скасування чи зміни рішення, що переглядається. Результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, і встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Законом не передбачено здійснення перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами у повному обсязі. Отже, господарський суд переглядає судове рішення за нововиявленими обставинами лише в тих межах, в яких ці обставини впливають на суть рішення (п. 8.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами").

В даному випадку заявник як на нововиявлену обставину посилається на постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.03.2015 р. по справі №910/18969/14, якою на думку заявника спростовуються висновки суду покладені в основу рішення від 25.11.2013 р. по справі №910/17339/13, а саме щодо чинності рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.04.2007 р. у справі №2-801/2007 і відповідність зазначеної відповідачем в публікаціях інформації щодо площі приміщення і підстав права власності на нього у позивача. Крім того, заявник зазначає, що в постанові Київського апеляційного господарського суду встановлено наявність арешту спірного нежитлового приміщення з грудня 2006 р., який станом на момент перереєстрації скасовано не було.

Проте, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи заявника, викладені ним у заяві, суд дійшов до висновку, що обставини на які посилається останній, як на нововиявлені ґрунтуються на переоцінці тих доказів, які вже оцінювались господарським судом у процесі розгляду справи.

До того ж, станом на час винесення рішення від 25.11.2013 р. у справі №910/17239/13, яке заявник просить переглянути, наведена ним нововиявлена обставина у вигляді постанови Київського апеляційного господарського суду від 25.03.2015 р. по справі №910/18969/14 не існувала, а виникла вже після прийняття рішення, яке заявник просить переглянути.

Таким чином, з огляду на вище викладене суд дійшов висновку, що заява позивача про перегляд рішення господарського суду міста Києва від 25.11.2013 р. у справі №910/17239/13 за нововиявленими обставинами задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду міста Києва від 25.11.2013 р. у справі №910/17239/13 залишається без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 33, 86, 112, 113, 114 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

Заяву Приватного підприємства "Русь-95" про перегляд рішення господарського суду міста Києва від 25.11.2013 р. у справі №910/17239/13 за нововиявленими обставинами залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 25.11.2013 р. у справі №910/17239/13 без змін.

Суддя Ю.О. Підченко