РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2015 р. Справа № 902/536/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючої судді Коломис В.В.

суддів Юрчук М.І.

суддів Крейбух О.Г.

при секретарі судового засідання Величко К.Я.

розглянувши апеляційну скаргу кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" на ухвалу господарського суду Вінницької області від 25.06.15 р.

у справі № 902/536/15 (суддя Тісецький С.С. )

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи"

до Публічного акціонерного товариства "Браїлівське"

про визнання банкрутом

за участю представників сторін:

боржника - не з'явився;

кредиторів - не з'явився;

апелянта - ОСОБА_1 (довіреність №1812 від 05.06.2015р.);

арбітражного керуючого - ОСОБА_2

Судом розяснено представникам сторін права та обовязки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України. Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 25.06.2015 року у справі №902/536/15 визнано ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Укрлендфармінг ПЛС" (Анексартисіас і Куріакоу Матсі, 3, 3040 Лімассол, Республіка Кіпр, реєстр. номер НЕ 233280; представник в Україні - директор ОСОБА_4, адреса : 76000, вул. Вовчанецька, 26, м. Івано-Франківськ) кредитором публічного акціонерного товариства "Браїлівське" у справі № 902/536/15 із загальною сумою вимог в розмірі 180 904 446,61 грн. - основного боргу та в сумі 1 218,00 грн. - судового збору за подання заяви про визнання кредитором. Зобов'язано арбітражного керуючого ОСОБА_2 внести кредиторські вимоги ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Укрлендфармінг ПЛС" в розмірі 180 904 446,61 грн. - основного боргу та в сумі 1 218,00 грн. - судового збору за подання заяви про визнання кредитором до реєстру вимог кредиторів публічного акціонерного товариства "Браїлівське" із зазначенням черги задоволення у відповідності до вимог ст.45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, кредитор - ТОВ "Кредитні ініціативи" звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу місцевого господарського суду скасувати та прийняти нову ухвалу, якою в задоволенні заяви ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Укрлендфармінг ПЛС" про визнання грошових вимог до боржника в розмірі 180 904 446,61 грн. - основного боргу та в сумі 1 218,00 грн. - судового збору - відмовити.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Вінницької області норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків, викладених в ухвалі місцевого суду, обставинам справи.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 31.08.2015 року у справі №902/536/15 апеляційну скаргу ТОВ "Кредитні ініціативи" прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Демянчук Ю.Г., суддя Юрчук М.І., суддя Крейбух О.Г.; розгляд скарги призначено на 15.09.2015 року.

Розпорядженням керівника апарату суду від № 01-07/142 від 07.09.2015 року призначено повторний автоматичний розподіл справи № 902/536/15, відповідно до якого визначено колегію суддів у складі: головуюча суддя Коломис В.В., суддя Юрчук М.І., суддя Крейбух О.Г.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 07.09.2015 року у справі №902/536/15 вищевказану апеляційну скаргу прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуюча суддя Коломис В.В., суддя Юрчук М.І., суддя Крейбух О.Г.

Враховуючи викладене, справа №902/536/15 розглянута у складі колегії суддів: головуюча суддя Коломис В.В., суддя Юрчук М.І., суддя Крейбух О.Г.

Арбітражний керуючий - ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду необгрунтованою, а тому просить її скасувати, а апеляційну скаргу - задоволити.

В судове засідання представники кредитора - ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Укрлендфармінг ПЛС" та боржника не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, витребуваного ухвалою апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу не надали. При цьому, на адресу апеляційного суду повернувся конверт з копією ухвали апеляційного суду від 31.08.2015 року, адресованої КОВ "Укрлендфармінг ПЛС", з відміткою на конверті "за закінченням терміну зберігання".

Слід зазначити, що копію ухвали Рівненського апеляційного господарського суду від 31.08.2015 року про прийняття апеляційної скарги до провадження і призначення її до розгляду на 15.09.2015 року апеляційною інстанцією надіслано на поштову адресу, зазначену представником апелянта - ОСОБА_5 в апеляційній скарзі та заявником в заяві ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Укрлендфармінг ПЛС" про визнання грошових вимог до боржника (т.4, а.с.127).

В пункті 11 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007 року № 01-8/123 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році" зазначено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Крім того, у пункті 3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011р. №18 (з подальшими змінами і доповненнями) зазначено, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Також згідно із вимогами пункту 2.6.15. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 року №28, на звороті у лівому нижньому куті оригіналу ухвали Рівненського апеляційного господарського суду від 31.08.2015 року про прийняття апеляційної скарги до провадження проставлено відповідний штамп суду з відміткою про відправлення цього документа 01.09.2015 року в семи примірниках.

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження у справі про час і місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності представників боржника та кредитора за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 101 ГПК України.

Крім того, пунктом 6 ухвали апеляційного господарського суду від 31.08.2015 року визначено участь представників сторін на власний розсуд.

Безпосередньо в судовому засіданні преставник апелянта та арбітражний керуючий повністю підтримали вимоги та доводи, викладені в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника апелянта та арбітражного керуючого, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити, ухвалу місцевого господарського суду - скасувати.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Вінницької області від 28.04.2015 року порушено провадження у справі № 902/536/15 про банкрутство публічного акціонерного товариства "Браїлівське". Визнано вимоги ініціюючого кредитора - товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні Ініціативи" в сумі 44 904 944,20 грн.. Введено процедуру розпорядження майном боржника на 115 календарних днів, до 21 серпня 2015 року. Призначено розпорядником майна арбітражного керуючого: ОСОБА_2 (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 190 від 12.02.2013 року (адреса: 21050, м. Вінниця, вул. Козицького, 38, кім. 304). Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

30.04.2015 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет здійснено офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи № 902/536/15 про банкрутство публічного акціонерного товариства "Браїлівське".

В даному оголошенні встановлено граничний строк на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника, а саме, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч.1 ст.23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство), конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Заява кредитора має містити: найменування господарського суду, до якого подається заява; ім'я або найменування боржника, його місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи та реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності); ім'я або найменування кредитора, його місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи та реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності); розмір вимог кредитора до боржника з окремим зазначенням суми неустойки (штрафу, пені); виклад обставин, які підтверджують вимоги до боржника, та їх обґрунтування; відомості про наявність заставного майна боржника, яке є забезпеченням вимог; перелік документів, які додаються до заяви. До заяви в обов'язковому порядку додаються докази сплати судового збору, докази надсилання копії заяви боржнику і розпоряднику майна, а також документи, які підтверджують грошові вимоги до боржника (ч.3 ст.23 Закону про банкрутство).

08.06.2015 року до господарського суду Вінницької області надійшла заява ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Укрлендфармінг ПЛС" № 71 від 29.05.2015 року про визнання грошових вимог до боржника та включення до реєстру вимог кредиторів у справі № 902/536/15 (т.4, а.с.127-130).

Вказана заява обгрунтована наступним.

10.05.2011 року між фірмою Валінор Паблік ОСОБА_6 (кредитор) та ПАТ "Браїлівське" (позичальник/боржник) був укладений договір позики в іноземній валюті №10/05-15 (далі - договір позики в іноземній валюті, т.4, а.с.136-140), згідно п.1.1 якого кредитор зобов'язувався передати боржнику у власність 7 420 980 доларів США, що на момент укладення цього договору становить 59 133 337,03 грн. (з розрахунку офіційного курсу Національного банку України долара до гривні в 7,9684 за 1 долар США), а позичальник зобов'язувався повернути кредитору таку ж суму грошових коштів і сплатити відсотки за їх користування.

Позика надається в повному обсязі або одним платежем, або частинами (окремими траншами) в строк до 31 серпня 2011 року, але не раніше отримання позичальником реєстраційного свідоцтва Національного Банку України, шляхом перерахування грошових коштів по даному договорі на наступний рахунок позичальника: р/р №3302, Банк отримувача: ПАО "Альфа-Банк", МФО 300346, вул. Десятинна, 4/6, Україна, Київ SWIFT: ALFAUAUK (п.1.2 договору позики в іноземній валюті).

Позика надається на строк з моменту зарахування грошових коштів по даному договорі на рахунок позичальника по будь-який день грудня 2014 року на вибір позичальника, але не пізніше 31 грудня 2014 року (п.3.1 договору позики в іноземній валюті).

За користування позикою, пунктом 4 договору встановлено щомісячне нарахування 11 відсотків річних, виходячи із фактичної заборгованості.

Відповідно до п.7.1 договору позики в іноземній валюті, всі зобов'язання кредитора по даному договорі виконуються при настанні наступної обов'язкової умови: позичальник проводить необхідну реєстрацію даного договору і зобов'язується надати кредитору реєстраційне свідоцтво.

28.05.2013 року між Валінор Паблік ОСОБА_6 (цедент), ОСОБА_7 (цесіонарій) та ПАТ "Браїлівське" (боржник) була укладена Додаткова угода до договору позики в іноземній валюті № 10/05-15 від 10.05.2011 року (далі - Додаткова угода №1), згідно умов якої Валінор Паблік ОСОБА_6 уступив, а ОСОБА_7 прийняв право вимоги заборгованості до боржника, яке виникло з договору позики, яка станом на дату підписання додаткової угоди складає - 6 030 980,00 доларів США, а також відсотків за користування грошовими коштами (т.4, а.с.141-142).

В якості оплати за уступлене право вимоги цедента до боржника цесіонарій зобов'язувався виплатити цеденту 7 396 444,60 доларів США на протязі 2 (двох) днів з моменту реєстрації даної Додаткової угоди в Національномй банку України. Оплата за уступлене право вимоги проводиться цесіонарієм на банківський рахунок цедента (п.2 Додаткової угоди №1).

02.02.2015 року між ОСОБА_7 (цедент), ОСОБА_3 Укрлендфармінг ПЛС (цесіонарій) та ПАТ "Браїлівське" (боржник) була укладена Додаткова угода №3 до Договору позики в іноземній валюті №10/05-15 від 10.05.2011 року (далі - Додаткова угода №3), згідно умов якої ОСОБА_7 уступив, а ОСОБА_3 Укрлендфармінг ПЛС прийняла право вимоги оплати заборгованості до боржника, яка станом на дату підписання додаткової угоди складає - 6 030 980,00 доларів США та відсотків за користування грошовими коштами (т.4, а.с.143-146).

В якості оплати за уступлене право вимоги цедента до боржника цесіонарій зобов'язувався виплатити цеденту 8 561 497,71 доларів США на протязі 2 (двох) днів з моменту реєстрації даної Додаткової угоди в Національномй банку України. Оплата за уступлене право вимоги проводиться цесіонарієм на банківський рахунок цедента (п.1а Додаткової угоди №3).

Крім того, заявником як доказ наявності заборгованості боржника перед кредитором, надано акт звірки взаємних розрахунків за період 01.01.2015р. по 04.02.2015р., укладений між ПАТ "Браїлівське" та КОВ "Укрлендфармінг ПЛС" (т.4, а.с.156).

Місцевий господарський суд, розглянувши подані ОСОБА_3 Укрлендфармінг ПЛС документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються грошові вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про наявність правових підстав для визнання КОВ "Укрлендфармінг ПЛС" кредитором в даній справі з сумою кредиторських вимог 180 904 446,61 грн.

Натомість, з такими доводами та власне висновками місцевого господарського суду колегія суддів погодитись не може з огляду на таке.

Постановою Правління Національного банку України №270 від 17.06.2004 року затверджено Положення про порядок отримання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів і надання резидентами позик в іноземній валюті нерезидентам (далі - Положення), яким Національний банк України встановлює порядок отримання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті, у тому числі поворотної фінансової допомоги, від нерезидентів, у тому числі порядок реєстрації договорів, які передбачають виконання резидентами боргових зобов'язань перед нерезидентами за залученими від нерезидентів кредитами, позиками в іноземній валюті (далі - договори), та видачі резидентам реєстраційних свідоцтв про здійснення валютних операцій за такими договорами, а також порядок надання резидентами позик в іноземній валюті нерезидентам і видачі резидентам індивідуальних ліцензій Національного банку на переказування за межі України іноземної валюти з метою надання резидентами позик в іноземній валюті нерезидентам.

Відповідно до п.1.1. Положення (в редакції, чинній на момент укладення договору позики в іноземній валюті), резиденти (юридичні особи, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, фізичні особи - громадяни України) можуть одержувати кредити, позики, у тому числі поворотну фінансову допомогу в іноземній валюті, від нерезидентів відповідно до договорів та в порядку, установленому цим розділом.

Договори, які передбачають виконання резидентами-позичальниками боргових зобов'язань в іноземній валюті перед нерезидентами за залученими від них кредитами, підлягають обов'язковій реєстрації Національним банком відповідно до Указу Президента України від 27.06.99р. N 734 "Про врегулювання порядку одержання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів та застосування штрафних санкцій за порушення валютного законодавства". Резидентам-позичальникам, які не є банками, видають реєстраційні свідоцтва територіальні управління Національного банку. Уповноважені банки зобов'язані реєструвати такі договори в порядку, визначеному главою 4 цього розділу. Резидент-позичальник згідно із законодавством України несе відповідальність за достовірність інформації та документів, які подаються територіальному управлінню відповідно до вимог цього розділу. Реєстраційні свідоцтва видаються резидентам-позичальникам, які не є банками, територіальним управлінням за місцезнаходженням обслуговуючого банку. Резидент-позичальник зобов'язаний зареєструвати договір до фактичного одержання кредиту (п.п. 1.7.-1.9. Положення).

Резиденти-позичальники мають передбачати в договорі, що він набирає чинності з моменту його реєстрації, за винятком договорів про одержання кредитів уповноваженими банками на строк, що не перевищує один рік (п.1.18. Положення).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, заявником - КОВ "Укрлендфармінг ПЛС" при зверненні до суду з заявою про визнання кредиторських вимог до боржника не надано реєстраційного свідоцтва Національного банку України у відповідності до вимог 1.7. Положення, а надано лише лист ГУ НБУ по м.Києву та Київській області №09-204/3985 від 06.03.2015 року, згідно якого зареєстровано зміни до договору позики в іноземній валюті.

Крім того, заявником в підтвердження надання позики в іноземній валюті, до заяви додано банківські виписки, в якій банківські рахунки, на які були перераховані грошові кошти, не відповідають номеру рахунку, вказаному в п.1.2 договору позики в іноземній валюті.

Зокрема, у наданій банківській виписці від 20.05.2011 року (5, а.с.229), згідно якої проведено платіж на суму 6 801 229,00 дол. США, що еквівалентно 54 263 605,58 грн., вказані слідуючі відомості: платник - Commerzbank A.G. Valinor Publik Limited, отримувач - ПАТ "Браїлівське" р/р 3302, банк платника та банк отримувача - ПАТ "Альфа-Банк" у м.Києві, тоді як згідно п.1.2 договору позики розрахунковим рахунком позичальника, на який необхідно перерахувати грошові кошти, є №3302, банк отримувача: ПАО "Альфа-Банк".

Викладене в свою чергу свідчить про те, що надана заявником банківська виписка не є належним та допустимим доказом перерахування коштів боржнику згідно договору позики в іноземній валюті.

Крім того, слід зазначити, що заявником ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду не надано доказів виконання п.2 Додаткової угоди №1 та п.1а Додаткової угоди №3, а саме, доказів по оплаті ОСОБА_3 ОСОБА_6 ОСОБА_3 Валінор Паблік ОСОБА_6 7 396 444,60 доларів США за уступку права вимоги по договору позики та доказів по оплаті КОВ "Укрлендфармінг ПЛС" ОСОБА_3 ОСОБА_6 8 561 497,71 доларів США за уступку права вимоги по договору позики; відсутні такі докази і в матеріалах справи.

Відповідно до ч.2 ст.43 ГПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно ч.1 ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За змістом статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим (ст. ст. 34, 43 ГПК України).

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що заявником не надано суду, а в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази щодо перерахування грошових коштів боржнику - ПАТ "Браїлівське" згідно договору позики в іноземній валюті, а також не надано реєстраційного свідоцтва НБУ та доказів оплати КОВ "Укрлендфармінг ПЛС" ОСОБА_3 ОСОБА_6 8 561 497,71 доларів США за уступлене право вимоги, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність правових підстав для визнання КОВ "Укрлендфармінг ПЛС" кредитором боржника у даній справі, з огляду на що, заяву КОВ "Укрлендфармінг ПЛС" про визнання грошових вимог до боржника в розмірі 180 904 446,61 грн. та включення їх до реєстру кредиторів слід залишити без задоволення.

При цьому, посилання суду першої інстації на акт звірки взаємних розрахунків за період 01.01.2015 року - 04.02.2015 року, укладений між ПАТ "Браїлівське" і ТОВ "Укрлендфармінг ПЛС" (т.4, а.с.156), як на підставу правомірності заявленої суми боргу, не може бути достатнім доказом підтвердження кредиторських вимог з огляду на таке.

В статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Відповідно до частин першої, другої статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, акт звірки взаєморозрахунків як зведений обліковий документ не належить до первинних документів бухгалтерської звітності. Такий акт є, по суті, документом, що містить зведені відомості про бухгалтерський облік здійснених операцій на підприємствах, однак не може вважатися належним доказом проведення цих операцій та наявності заборгованості у суб'єкта господарювання і повинен оцінюватись в сукупності з іншими доказами.

Тобто акт звірки не може використовуватись як письмова форма визнання боргу. Данні акту звірки розрахунків не містять істотних умов, які б дозволили визначити зміст та природу прав і обов'язків кредитора та боржника, підписання акту не впливає на їх майновий стан, не призводить до змін в суті операції, ніяких прав та обов'язків у сторін внаслідок звіряння розрахунків між ними не виникає, тобто функція акту звірки розрахунків носить суто інформаційний характер.

Враховуючи вищевикладене, колегія Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що скаржником доведено неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків, викладених в ухвалі місцевого господарського суду, обставинам справи.

З огляду на це, апеляційну скаргу ініціюючого кредитора - ТОВ "Кредитні ініціативи" слід задоволити, а ухвалу господарського суду Вінницької області - скасувати, прийнявши нову ухвалу, якою в задоволенні заяви КОВ "Укрлендфармінг ПЛС" про визнання грошових вимог до боржника в розмірі 180 904 446,61 грн. та включення їх до реєстру кредиторів відмовити.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105,106 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" - задоволити.

Ухвалу господарського суду Вінницької області від 25.06.2015 року у справі №902/536/15 - скасувати.

Прийняти нову ухвалу.

Заяву про визнання грошових вимог ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Укрлендфармінг ПЛС" до боржника - Публічного акціонерного товариства "Браїлівське" в розмірі 180 904 446,61 грн. залишити без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Крейбух О.Г.