ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2015 р. Справа № 13/305-07

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Крестьянінов О.О., суддя Шевель О.В.

при секретарі Курченко В.А.

за участю представників:

позивача - Яковенко П.А. (довіреність від 09.06.2015р. №46/16)

відповідача - Приходько Д.В. (довіреність від 29.07.2014р. №34)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (вх. №4411С/2) на ухвалу господарського суду Сумської області від 06.08.2015 у справі №13/305-07

за позовом Дочірньої компанії "Газ - Тепло" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго", м. Суми

про стягнення 5896187 грн. 22 коп.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Сумської області від 20.01.2009 року у справі №13/305-07 позов задоволено, стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" (40022, Сумська область, м. Суми, вул. 2-га Залізнична, код 33698892) на користь дочірнього підприємства "Газ-тепло" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (03065, м. Київ, вул. І. Лепсе, 16, код 32587 грн. 09 коп. боргу, 25 413 грн. 13 коп. витрат по держмиту, 118 грн. 00 коп. витрат на інформаційно -технічне забезпечення судового процесу.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 06.08.2015 у справі №13/305-07 (суддя Зайцева І.В.) заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" про розстрочення виконання рішення суду задоволено. Розстрочено виконання рішення господарського суду Сумської області від 20.01.2009 року по справі № 13/305-07 щодо стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" (40022, Сумська область, м. Суми, вул. 2-га Залізнична, код 33698892) на користь дочірнього підприємства "Газ-України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, код 31301 грн. 15 коп. боргу на 36 місяців, а саме: з 01.08.2015 року по 31.08.2015 року - 56820 грн. 00 коп., з 01.09.2015 року по 30.09.2015 року - 56820 грн. 00 коп., з 01.10.2015 року по 31.10.2015 року - 56820 грн. 00 коп., з 01.11.2015 року по 30.11.2015 року - 56820 грн. 00 коп., з 01.12.2015 року по 31.12.2015 року - 56820 грн. 00 коп., з 01.01.2016 року по 31.01.2016 року 93700 грн. 00 коп., з 01.02.2016 року по 29.02.2016 року - 93700 грн. 00 коп., з 01.03.2016 року по 31.03.2016 року - 93700 грн. 00 коп., з 01.04.2015 року по 30.04.2015 року - 93700 грн. 00 коп., з 01.05.2016 року по 31.05.2016 року - 93700 грн. 00 коп., з 01.06.2016 року по 30.06.2016 року - 93700 грн. 00 коп., з 01.07.2016 року по 31.07.2016 року - 93700 грн. 00 коп., з 01.08.2016 року по 31.08.2016 року - 93700 грн. 00 коп., з 01.09.2016 року по 30.09.2016 року - 93700 грн. 00 коп., з 01.10.2016 року по 31.10.2016 року - 93700 грн. 00 коп., з 01.11.2016 року по 30.11.2016 року - 93700 грн. 00 коп., з 01.12.2016 року по 31.12.2016 року - 93700 грн. 00 коп., з 01.01.2017 року по 31.01.2017 року 93700 грн. 00 коп., з 01.02.2017 року по 28.02.2017 року - 93700 грн. 00 коп., з 01.03.2017 року по 31.03.2017 року - 93700 грн. 00 коп., з 01.04.2017 року по 30.04.2017 року - 93700 грн. 00 коп., з 01.05.2017 року по 31.05.2017 року - 93700 грн. 00 коп., з 01.06.2017 року по 30.06.2017 року - 93700 грн. 00 коп., з 01.07.2017 року по 31.07.2017 року - 93700 грн. 00 коп., з 01.08.2017 року по 31.08.2017 року - 93700 грн. 00 коп., з 01.09.2017 року по 30.09.2017 року - 93700 грн. 00 коп., з 01.10.2017 року по 31.10.2017 року - 93700 грн. 00 коп., з 01.11.2017 року по 30.11.2017 року - 93700 грн. 00 коп., з 01.12.2017 року по 31.12.2017 року - 93700 грн. 00 коп., з 01.01.2018 року по 31.01.2018 року 93700 грн. 00 коп., з 01.02.2018 року по 28.02.2018 року - 93700 грн.00 коп., з 01.03.2018 року по 31.03.2018 року - 93700 грн. 00 коп., з 01.04.2018 року по 30.04.2018 року - 93700 грн. 00 коп., з 01.05.2018 року по 31.05.2018 року - 93700 грн. 00 коп., з 01.06.2018 року по 30.06.2018 року - 93700 грн. 00 коп., з 01.07.2018 року по 31.07.2018 року - 93615 грн. 00 коп.

Позивач з вказаною ухвалою місцевого господарського суду не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу господарського суду Сумської області від 06.08.2015 у справі №13/305-07, відмовити ТОВ "Сумитеплоенерго" у наданні розстрочки виконання рішення у справі №13/305-07.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 31.08.2014р. апеляційну скаргу позивача прийнято до провадження та призначено до розгляду на 10.09.2015р.

08.09.2015р. від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. 12819), в якому він заперечує проти задоволення апеляційної скарги, просить залишити без змін ухвалу господарського суду Сумської області від 06.08.2015р. у справі №13/305-07.

10.09.2015р. від відповідача надійшли пояснення по справі (вх. №12860).

10.09.2015р. в судовому засіданні представник позивача просив задовольнити апеляційну скаргу, скасувати ухвалу господарського суду Сумської області від 06.08.2015р. по справі №13/305-07 про розстрочку виконання рішення господарського суду Сумської області від 20.01.2009р. по справі №13/305-07. Представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити оскаржувану ухвалу без змін.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та заперечення на неї, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як зазначалось, рішенням господарського суду Сумської області від 20.01.2009р. у даній справі позовні вимоги ДК «Газ-тепло» НАК «Нафтогаз України» до ТОВ «Сумитеплоенерго» задоволені, стягнуто з ТОВ «Сумитеплоенерго» на користь ДК «Газ-тепло» НАК «Нафтогаз України» 5850656,09 грн. заборгованості, 25413,13 грн. державного мита, 118,00 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

Вказане рішення залишено без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18.03.2009 року та постановою Вищого господарського суду України від 24.06.2009 року по справі №13/305-07.

30.03.2009 року господарським судом Сумської області на примусове виконання судового рішення по справі №13/305-07 був виданий відповідний наказ.

15.04.2009р. головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Сумській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

26.05.2015р. ТОВ «Сумитеплоенерго» звернувся до господарського суду Сумської області з заявою про розстрочку виконання рішення господарського суду Сумської області від 20.01.2009р. у даній справі, в якій просить розстрочити виконання рішення господарського суду Сумської області від 20.01.2009р. у справі №13/305-07 згідно графіку, зазначеного в заяві. Згодом відповідачем подавалися заяви про зміни графіку погашення заборгованості у зв'язку зі сплатою частини боргу у травні, червні, липні 2015р. (заяви від 15.07.2015р. №2510 (вх. 16075), від 05.08.2015р. № 2839 (вх. №9148), від 06.08.2015р. №2863 (вх. №9176).

Задовольняючи уточнену заяву ТОВ «Сумитеплоенерго» про надання розстрочки виконання рішення у даній справі, місцевий господарський суд прийняв до уваги той факт, що підставою для надання розстрочення боргу є не важке фінансове становище підприємства, а ускладнення виконання рішення суду в результаті негайного стягнення на всю суму боргу, що вплине на господарську діяльність підприємства, а в подальшому може призвести до призупинення або надання неякісних комунальних послуг споживачам.

Проте, такі висновки суду першої інстанції колегія суддів не може вважати обґрунтованими виходячи з наступного.

Відповідно положень п. 2 постанови пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Однак, оскаржувана ухвала таким вимогам не відповідає, оскільки місцевий господарський суд не визначив, які саме обставини, на його думку, ускладнюють виконання рішення суду, обмежившись лише посиланням на зміст заяви боржника про розстрочку виконання рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо). (п. 7.1.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України").

Відповідно до п. 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

При цьому, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, а також такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Тобто, питання щодо надання розстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватись господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Із підстав, умов та меж надання розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому воно не може вважатися законним та справедливим.

При цьому, слід також враховувати, що за змістом частини першої статті 229 ГК України та частини першої ст. 625 ЦК України, за невиконання грошового зобов'язання боржник відповідає, хоч би його виконання стало неможливим не тільки в результаті його винних дій чи бездіяльності, а і внаслідок дії непереборної сили або простого випадку. Відповідальність боржника означає можливість стягнення за рахунок майна боржника суми невиконаного грошового зобов'язання, тобто боржник не звільняється від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання грошового зобов'язання за будь-яких обставин.

Згідно п. 10 постанови пленуму Верховного Суду України від 26.12.03 №14 „Про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно ст. 351 ЦПК і ст. 121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події)".

Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, як прикладів неможливості виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв'язку з чим суд оцінює докази за правилами статті 43 ГПК України.

Заява відповідача про надання розстрочки мотивована тим, що ТОВ «Сумитеплоенерго» є єдиним підприємством централізованого постачання теплової енергії на території Зарічного району міста Суми, послугами якого користується більше ніж 150 тисяч фізичних осіб та 800 юридичних осіб. Єдиним джерелом надходження коштів, які можуть бути спрямовані на погашення заборгованості, що стягнута за рішенням господарського суду у даній справі є надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Станом на 01.05.2015 року заборгованість споживачів перед ТОВ «Сумитеплоенерго» становить 83009000,00 грн., частина цієї заборгованості реструктуризована, на виконання реструктуризації боргу укладено 1957 договорів на загальну суму 4399569,42 грн., що унеможливлює сплату заборгованості одним платежем. Крім того, ТОВ «Сумитеплоенерго» зазначає, що сплата одночасно всієї суми заборгованості негативно вплине на господарську діяльність ТОВ «Сумитеплоенерго», оскільки призведе до порушення графіку проведення ремонту обладнання на ТЕЦ, магістральних та інших трубопроводів, що в свою чергу призведе до зупинення або ненадання якісних комунальних послуг споживачам.

Отже, фактично ТОВ «Сумитеплоенерго», посилаючись на тяжкий фінансовий стан, наполягає на існуванні обставин, що ускладнюють виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Колегія суддів вважає, що зазначені відповідачем обставини в обгрунтування заяви про розстрочку виконання рішення не носять виключного характеру, а свідчать лише про негативні явища в поточній господарській діяльності відповідача, яка за приписами статті 42 Господарського кодексу України є самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю.

Відтак, колегія суддів вважає, що не є підставою вважати збиткову фінансову діяльність відповідача та відсутність грошових коштів, винятковою обставиною у розумінні суті статті 121 Господарського процесуального кодексу України, що зумовила би неможливість виконати судове рішення або ускладнила його виконання.

Окрім того, надана боржником довідка головного бухгалтера про стан дебіторської заборгованості споживачів не свідчить про його скрутне фінансове становище, оскільки вона лише відображає розмір дебіторської заборгованості.

В той же час, визначення фінансового стану підприємства може бути проведено лише на підставі повного комплексного аналізу його фінансової діяльності (зокрема, балансу підприємства, звіту про фінансові результати, аудиту тощо), які б давали повноцінне уявлення як про актив, так і про пасив підприємства. Проте, заявником таких доказів до матеріалів справи не надано.

Боржником не надано доказів, які б свідчили про відсутність грошових коштів або майна в обсязі достатньому для повного погашення заборгованості перед стягувачем. Необґрунтованими (не підтвердженими) також є посилання заявника на відсутність у нього нерухомого майна, на яке можна звернути стягнення для погашення заборгованості.

Необхідно звернути увагу, що рішення про стягнення з відповідача заборгованості набрало законної сили 18.03.2009р. Виконавче провадження з примусового виконання цього рішення відкрито 15.04.2009р. Тобто, рішення не виконано боржником протягом більше шести років. Прі цьому, відповідачем не надано доказів реальної можливості проведення розрахунків з позивачем у запропоновані ним терміни. А тому посилання боржника на часткове виконання рішення не може бути обґрунтованою підставою для його подальшої розстрочки.

Поряд з цим, колегія суддів вважає за необхідне відзначити, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 року у справі "Чіжов проти України" (заява №6962/02) зазначено, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені в §1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Колегія суддів, враховуючи принцип рівності перед законом і судом (ст.42 ГПК України), приймає до уваги і доводи стягувача щодо наявності у нього обставин, які склалися внаслідок несвоєчасної оплати боржниками заборгованості за спожитий гриродний газ.

Так, відповідно до Постанови КМУ від 04.03.2015 №83 ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" є об'єктом державної власності, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави. Коштами, що надходять до Компанії, проводяться розрахунки за отриманий природний газ за договорами з НАК «Нафтогаз України», яка в свою чергу природний газ закуповує за зовнішньоекономічними контрактами у іноземних імпортерів. Несплата боргів перед іноземними постачальниками газу може потягнути за собою зупинення постачання природного газу на територію України, що майже і сталося 01.01.2006 та 01.01.2009. Оскільки ДК «Газ України» не є газовидобувною компанією, інших джерел погашення заборгованості за спожитий природний газ, ніж її стягнення в судовому порядку з своїх контрагентів у неї не існує. Ненадходження коштів від боржників завдає значних збитків державі, так як кошти не можуть бути спрямовані на розрахунки з НАК «Нафтогаз України» та веде до зменшення податкових надходжень до Державного бюджету України. Зазначене погіршує і без того складну економічну ситуацію в державі. Також розпорядженням КМУ від 20.08.14 № 786-р прийняті рішення щодо стягнення дебіторської заборгованості із споживачів природного газу, що є передумовою співпраці з Міжнародним валютним фондом.

Виходячи зі змісту ст. ст. 34, 43, 82 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює обставини справи у відповідності до свого внутрішнього переконання, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності та приймає рішення за результатами оцінки всіх доказів, які були визнані судом як належні та допустимі.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про надання розстрочки виконання рішення.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали господарського суду Сумської області від 06.08.2015р. у справі № 13/305-07 та відмовляє у задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення.

Керуючись 85, 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" задовольнити.

Ухвалу господарського суду Сумської області від 06.08.2015р. у справі №13/305-07 скасувати.

Відмовити ТОВ «Сумитеплоенерго» у задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення суду.

Повний текст постанови складено 14.09.2015р.

Головуючий суддя В.О. Фоміна

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя О.В. Шевель