ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.09.2015 Справа № 905/1542/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Уханьової О.О., при помічнику судді Андрєєвої М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства Альфа- Банк м.Київ

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Льодовий комплекс

м. Маріуполь

за участью третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства "АЗОВЗАГАЛЬМАШ"

м.Маріуполь

про визнання вимоги зі сплати заборгованості в сумі 45847175,54доларів США, що складає 966683111,54грн. та включення вимоги зі сплати заборгованості в сумі 45847175,54доларів США, що складає 966683111,54грн. до проміжного ліквідаційного балансу та реєстру кредиторів ТОВ Льодовий комплекс.

за участю представників сторін :

від позивача ОСОБА_3 за дов. №1230/12, від 12.09.12р.

від відповідача не явився, від третьої особи не явився,

СУТЬ СПРАВИ:

19.08.2015р. до господарського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 акціонерного товариства Альфа- Банк м.Київ (далі - позивач) до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Льодовий комплекс м. Маріуполь (далі - відповідач) про визнання вимоги зі сплати заборгованості в сумі 45847175,54дол.США, що складає 966683111,54грн. та включення вимоги зі сплати заборгованості в сумі 45847175,54дол.США, що складає 966683111,54грн. до проміжного ліквідаційного балансу та реєстру кредиторів ТОВ Льодовий комплекс.

В підтвердження позовних вимог позивач надав копії договору про відкриття кредитної лінії №114-В/13 від 01.10.2013р. з додатковими угодами, договору поруки №251-П/13 від 01.10.2013р., меморіальних ордерів, договору застави рухомого та нерухомого майна №400/13 15.10.2013р., рішення господарського суду Запорізької області від 01.12.2014р. по справі №905/3135/14-908/4229/14, заяви кредитора №490033-11-б/б від 02.06.2015р. з грошовими вимогами до боржника, розрахунок заборгованості з доказами направлення та відповіді на неї.

20.08.2015р. ухвалою господарського суду Донецької області залучено до участі у справі Публічне акціонерне товариство"АЗОВЗАГАЛЬМАШ" м.Маріуполь у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

01.09.2015р. представник позивача в судове засіданні явився, через канцелярію суду надав додаткові документи, які були залученні до матеріалів справи.

07.09.2015р. представник позивача через канцелярію суду надав додаткові документи, які залучені до матеріалів справи.

10.09.2015р. представник позивача в судове засідання явився, наполягав на задоволенні позовних вимог. Крім того, в судовому засіданні оглянуті оригінали документів, які прошиті та пронумеровані та скріплені підписами сторін договору та печатками.

Відповідач жодного разу не скористався своїм законним правом на участь в судовому засіданні, про причину неявки не повідомив, додаткових документів до матеріалів справи не надав.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Приймаючи до уваги, що ухвали господарського суду направлялись відповідачу за належною адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців згідно витягу, він вважається належним чином повідомленим про час і місце розгляду судом справи.

Крім того, в матеріалах справи наявне поштове повідомлення, з яких вбачається, що 01.09.2015р. поштове відправлення отримано повноважним представником відповідача.

Господарський суд вирішує спір по суті без явки представників відповідача на підставі ст.75 ГПК України за наявними в матеріалах справи документами, оскільки вони є достатніми для вирішення спору.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом позову є визнання вимоги позивача зі сплати заборгованості в сумі 45847175,54доларів США, що складає 966683111,54грн. та включення вимоги зі сплати заборгованості в сумі 45847175,54доларів США, що складає 966683111,54грн. до проміжного ліквідаційного балансу та реєстру кредиторів ТОВ Льодовий комплекс(відповідача).

Правовою підставою звернення є часткове невизнання ліквідаційною комісією вимог кредитора, що відповідно до положень ч.3 ст.112 Цивільного кодексу України обумовлює необхідність звернення кредитора до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч.1 ст.67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

З матеріалів справи вбачається, що 01.10.2013р. ПАТ «АЛЬФА-БАНК» (далі - банк) та ПАТ "АЗОВЗАГАЛЬМАШ" (третя особа, позичальник) підписали договір №114-В/13, який за своєю правовою природою є кредитним договором, правовідносини за яким регулюються розділом 2глави 71 Цивільного кодексу України "Позика. Кредит. Банківський вклад", параграфом 1 глави 35 Господарського кодексу України,Законами України "Про банки і банківську діяльність", «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншими нормативно-правовими актами.

Істотними умовами у кредитному договорі є мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту (ч.2 ст.345 ГК України).

Відповідно до умов договору Банк відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію у іноземній валюті, що надалі іменується «кредитна лінія», та на підставі додаткових угод до цього договору окремими частинами (траншами) надає позичальнику кредит у порядку і на умовах, визначених цим договором позичальник у свою чергу зобовязується використовувати кредит з метою, зазначеною у п.1.5 цього договору, своєчасно та у повному обсязі виплачувати банку проценти за користування кредитом, виконати інші умови цього договору та повернути банку кредит у терміни, встановлені цим договором (п.1.1 договору).

Ліміт кредитної лінії (граничний розмір кредиту) 35441215,20 доларів США (п.1.2 договору).

Розмір процентів за користування кредитом складає 11,5% річних. Тип процентної ставки за користування кредитом - фіксована (п.1.3 договору).

Строк дії кредитної лінії закінчується 02.07.2016р. (п.1.4. договору).

Кредит надається для мети поновлення оборотних коштів позичальника і може бути використаний ним на будь-які цілі, що не суперечать законодавству України (п.1.5 договору).

Згідно п. 6.1 договору проценти нараховуються щомісяця, при цьому таке нарахування здійснюється не рідше одного разу на місяць, на суму Кредиту протягом усього строку користування ним, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та 360 днів у році (метод факт/360). Для цілей визначення періоду для нарахування процентів на суму кожного з траншів день його надання враховується, а день повернення - не враховується.

Відповідно п. 6.2 договору проценти, нараховані за місяць, Позичальник зобовязаний сплачувати щомісяця у строк з 1-го числа по 5-те число (включно) місяця, наступного за тим, за який вони нараховані.

Проценти нараховані за грудень та/або квітень, Позичальник зобов'язаний сплачувати у строк з 1-го числа по 15-те число (включно) місяця наступного за тим, за який вони нараховані.

Згідно п. 11.1 договору за прострочення повернення кредиту чи його частини та/або сплати процентів та/або комісії за управління Кредитною лінією Відповідач 1 зобов'язаний сплатити Позивачу пеню у розмірі 0,2% від простроченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який стягується пеня.

Відповідно до п. 11.6. договору банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, і виконання усіх інших зобов'язань позичальника за цим договором у строк не пізніше 10 календарних днів з дати направлення позичальнику відповідної вимоги, серед іншого, у разі виникнення у позичальника та/або у будь-якої особи, яка від свого імені надала гарантію, поруку або заставу у забезпечення зобов'язань позичальника за цим договором, простроченної заборгованості та/або несплаченої неустойки (пені, штрафів) за будь-яким іншим договором, що укладений позичальником та/або такою особою з банком, незалежно від виду договору та суми такої заборгованості.

Цей договір вважається укладеним з дати його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до повного виконання зобов`язань позичальником за цим договором (п.12.3 договору).

Дослідивши умови договору господарський суд робить висновок, що сторонами погоджені всі істотні умови, відсутні докази визнання його недійсним, тому зазначений договір є укладеним та обовязковим для виконання сторонами.

На виконання зобов'язань за договором про відкриття кредитної лінії №114-В/13 від 01.10.2013р. банк надав позичальнику наступні транші: на підставі додаткової угоди №1 від 07.10.2013р. транш в сумі 6300000,00доларів США, зі строком повернення 07.10.2014р., що підтверджується меморіальним ордером №52378 від 08.10.2013р., додаткової угоди №2 від 16.10.2013р. транш в сумі 29141215,20доларів США, зі строком повернення 01.07.2014р., що підтверджується меморіальним ордером №51998 від 16.10.2013р. Факт кредитування відповідача підтверджується матеріалами справи, а саме меморіальними ордерами №795 від 28.12.2009р., №797 від 28.12.2009р., №803 від 29.12.2009р.

Прийняті на себе зобов'язання за договором про відкриття кредитної лінії №114-В/13 від 01.10.2013р. позичальником належним чином не виконувались, що підтверджується банківськими виписками, наявними в матеріалах справи.

Загальна сума заборгованості за кредитом склала 35441215,20доларів США, що підтверджено відповідними виписками та не спростовано відповідачем та третьою особою.

Крім того, з наданих банком виписок вбачається, що у позичальниа також наявна заборгованість за відсотками за період з 01.03.2014р. по 02.06.2015р. в сумі 5195416,54доларів США, що також не сплачена.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ст. 1050 Цивільного кодексу України).

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

Позивач скористався правом на дострокове погашення заборгованості та 17.04.2014р. направив позичальнику та поручителям відповідну вимогу №32760-11-б/з від 17.04.2014р., що залишилась останніми без задоволення.

Отже, укладений позивачем та третьою особою кредитний договір є належними підставами для виникнення у останнього грошових зобов'язань з повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування ним, визначених (зобов'язань) умовами таких договорів.

Згідно ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В якості забезпечення зобов'язань за позичальника за договором про відкриття кредитної лінії, ПАТ «Альфа-Банк» (позивач, заставодержатель) та ТОВ «Льодовий комплекс» (відповідач, поручитель) підписали договір поруки №251-П/13 від 01.10.2013р.

Відповідно до п.2.1 договору, поручитель (відповідач) поручається за виконання боржником (ПАТ «АЗОВЗАГАЛЬМАШ») наступних обовязків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому:

-обовязок повернути банку наданий згідно з основним договором кредит шляхом повернення кожного траншу у строки визначені в основному договорі та/або додатковій угоді, на підставі якої цей транш наданий, при цьому кінцевий строк повернення кожного з траншів не може перевищувати строк дії кредитної лінії,

- обовязок сплачувати банку проценти за користування кредитом, наданим за кредитною лінією, у розмірі 11,5% річних або у будь-якому іншому (більшому або меншому) розмірі, якщо такий буде встановлений шляхом зміни основного договору у строки визначені в основному договорі.

- обовязок сплачувати банку комісію у розмірі і строки визначені в основному договорі,

- обовязок у випадках, передбачених основним договором або Законодавством України, достроково (до настання строків повернення/сплати, зазначених вище у цьому пункті), повернути банку кредит, сплатити проценти за користування ним і виконати інші обовязки, що випливають із основного договору.

- обовязок сплачувати банку неустойку (пеню, штраф) та понад суму неустойки (пені, штрафів) відшкодувати збитки, заподіяні банку невиконанням або неналежним виконанням боржником своїх зобовязань за основним договором.

Боржник та поручитель відповідають перед банком за порушення обовязків, перелічених у ст.2 цього договору, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник (п.3.1 договору).

Відповідальність поручителів наступає у випадку, якщо боржник допустить прострочення виконання будь-якого з обовязків, визначеного в п.2.1 договору поруки (п.3.2 договору).

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до повного виконання зобовязань боржника за основним договором. Порука за цим договором припиняється, якщо протягом трьох років від дня настання строку виконання зобовязання, забезпеченого порукою банк не предявить до поручителя вимоги або позову, а також інших випадках передбачених чинним законодавством України (п.5.4 договору).

Цей договір вступає в дію з моменту його підписання і діє до повного виконання зобовязання за кредитним договором (п.11 договору).

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою і заставою. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч.1,2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що сторонами в цьому договорі поруки погоджені всі істотні умови, відсутні докази його припинення або визнання недійсним, тому зазначений договір є укладеним та обов'язковим для виконання сторонами.

Крім того, в якості забезпечення зобов'язань за договором про відкриття кредитної лінії №114-В/13 від 01.10.2013р. ПАТ «Альфа-Банк» (позивач, заставодержатель) та ТОВ «Льодовий Комплекс» (відповідач, заставодавець) підписаний договір застави рухомого та нерухомого майна №400/13, посвідчений ОСОБА_4, приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області 15.10.2013р. за р.№1768.

Відповідно до умов цього договору (п.1.1) заставодавець у забезпечення виконання зобовязання, визначеного у ст.2 цього договору , передає заставодержателю у заставу майно, зазначене у п.3.1 цього договору, що надалі іменується «предмет застави», а заставодержатель приймає його у заставу та набуває право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави у повному обсязі переважно перед іншими кредиторами заставодавця, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з цим договором заставою забезпечується виконання боржником у межах суми, зазначеної у п.2.2 цього договору, зобовязання, що виникло на підставі основного договору або може виникнути або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому і надалі іменується «основне зобовязання», відповідно до якого заставодержатель має право вимагати, а боржник повинен виконати наступні обовязки:

- обовязок повернути заставодержателю наданий згідно з основним договором кредит шляхом повернення кожного траншу у строки визначені в основному договорі та/або додатковій угоді, на підставі якої цей транш наданий, при цьому кінцевий строк повернення кожного з траншів не може перевищувати строк дії кредитної лінії,

- обовязок сплачувати заставодержателю проценти за користування кредитом, наданим за кредитною лінією, у розмірі 11,5% річних або у будь-якому іншому (більшому або меншому) розмірі, якщо такий буде встановлений шляхом зміни основного договору у строки визначені в основному договорі.

- обовязок сплачувати заставодержателю комісію у розмірі і строки визначені в основному договорі,

- обовязок у випадках, передбачених основним договором або Законодавством України, достроково повернути заставодержателю кредит, сплатити проценти за користування ним і виконати інші обовязки, що випливають із основного договору (п.2.1 договору).

- обовязок сплати заставодержателю неустойку (пеню, штраф) та понад суму неустойки (пені, штрафів) відшкодувати збитки, заподіяні заставодержателю невиконанням або неналежним виконанням боржником своїх зобовязань за основним договором, зокрема, витрати, повязані із предявленням вимоги за основним зобовязанням і зверненням стягнення на предмет застави та витрати на утримання предмета застави.

Розмір основного зобовязання (максимальний розмір вимог заставодержателя до боржника), що забезпечується заставою згідно з цим договором, складає 6312077,49грн. (п.2.2 договору).

Основне зобовязання має бути виконане у порядку, визначеному основним договором, тобто шляхом переказу кошті на користь заставодержателя (на відповідні рахунки), щоб заставодержатель одержав усі належні йому суми у повному обсязі, без зарахування зустрічних вимог та без відрахування з них будь-яких комісій банків-кореспондентів або інших витрат, повязаних із переказом коштів . Якщо коштів, що направляються на погашення заборгованості боржника за основним договором, буде недостатньо для її повного погашення, погашення повинно здійснюватися у черговості, визначеній основним договором (п.2.3 договору).

Згідно п.3 договору предметом застави за цим договором є:

Рухоме майно, а саме:

№ п/пНайменування майнаРік введення в експлуатацію/рік випускуІнвентарний номерАдреса місця знаходженняБалансова вартість грн. (без ПДВ)
1Борти пластикові 2006 1м.Маріуполь пл. Машинобудівників, 1148076,03
2Система збірно-розбірних холодильних трубопроводів льодового поля 2006 1м.Маріуполь пл. Машинобудівників, 1253630,82
3Моноблочний кондиціонер COMBI GC 2002006 1м.Маріуполь пл. Машинобудівників, 1283961,11
4Дизель-генератор комплекту FC Wilson PG22 E22006 1м.Маріуполь пл. Машинобудівників, 164332,78
5Двошарове покриття з ПВХ 2006 1м.Маріуполь пл. Машинобудівників, 1383008,78
6Дизельний агрегат з центробіжним вентилятором та комплект автоматики YANMAR L100AE-DEGM2RYC20061м.Маріуполь пл. Машинобудівників, 140944,81
7Холодильний агрегат Climaveneta BE/SRAT/BT-B202200668м.Маріуполь пл. Машинобудівників, 11228741,61
8Льодоприбиральний комбайн WM 2070 JUNIOR2006 90м.Маріуполь пл. Машинобудівників, 1699240,51
Всього 3101936,46

Нерухоме майно, а саме: комплекс, загальною площею 2807,7кв.м., що знаходиться за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, площа Машинобудівників (площа Конституції СРСР), будинок номер 1, та належить заставодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно (бланк серії САС №168135), виданого 13 січня 2010р. Маріупольською міською радою на підставі рішення Маріупольського міськвиконкому №200 від 18 липня 2007р. та зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 13.01.2010р., право власності заставодавця на який зареєстровано Міським комунальним підприємством «Маріупольське бюро технічної інвентарізації» в Електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером: 19729122, про що видано витяг про реєстрацію прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 25020986 номер запису 2655 в книзі 5.

До складу нерухомого майна, входять:

- основна будівля з підвалом та прибудовою (льодовий каток), тамбура, площадки літера А-2,А-1, А/п, а, а1, а2, а3, а4, а5, а6 загальною площею 2600,9кв.м.,

- основна будівля, тамбур літера Б-2,б загальною площею 161,4кв.м.,

- гараж, тамбур літера В-1, в загальною площею 42,7кв.м.,

- основна будівля літера Г-1, загальною площею 2,7кв.м.

Нерухоме майно розташоване на земельній ділянці, яка має загальну площу 0,9529га, кадастровий номер :03:004:0074, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-013 від 01.08.2013р. Земельна ділянка, передана заставодавцю в користування, що посвідчується договором оренди земельної ділянки, укладеним між заставодавцем і Маріупольською міською радою 07.07.2007р., та зареєстрованим у Маріупольському відділі Донецької регіональної філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру», про що у книзі записів Державної реєстрації договорів оренди вчинено запис 13.07.2007р. за №04.07.162.00290.

В разі набуття заставодавцем під час дії цього договору права власності на земельну ділянку, на якій розташоване нерухоме майно, що є предметом застави, ця земельна ділянка стає частиною предмету застави. Заставодавець зобовязаний повідомити заставодержателя про набуття у власність земельної ділянки, на якій розташоване нерухоме майно, що є предметом застави, протягом 10 календарних днів з дня виникнення у заставодавця права власності на вказану земельну ділянку. Заставодавець зобовязаний укласти із заставодержателем у власність земельної ділянки, на якій розташоване нерухоме майно, що виступає предметом застави за цим договором, протягом 30 календарних днів з дня виникнення у заставодавця права власності на земельну ділянку.

Сторони за домовленістю оцінюють предмет застави у 6312077,49грн., в тому числі:

- вартість рухомого майна, що входить до складу предмету застави, 3101936,46грн.

- вартість нерухомого майна, що входить до складу предмету застави, 3210141,03грн. (п.3.3 договору).

Заставодавець набуває права звернення стягнення на предмет застави у будь-якому з наступних випадків:

- невиконання та/або неналежного виконання основного зобовязання,

- у випадку, якщо до настання терміну або закінчення строку виконання будь-якого із обовязків, перелічених у п.2.1 цього договору, боржник надасть заставодержателю письмову заяву про неможливість своєчасно виконати його згідно з основним договором,

- у випадку порушення заставодавцем будь-яких обовязків, встановлених договором, заставодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання- звернути стягнення на предмет застави,

- в інших випадках, передбачених законодавством України (п.6.1 договору).

Цей договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами, скріплення їх печатками та нотаріального посвідчення і діє до припинення основного зобов`язання, забезпеченого заставою згідно з цим договором. Усі витрати по нотаріальному посвідченню цього договору, внесенню до Реєстру обтяжень та Реєстру записів про іпотеку, обтяження предмету застави, в тому числі накладення заборони ідчуження нерухомого майна, що входить до складу предмету застави, несе заставодавець (п.7.3 договору).

Як вже зазначалось вище, у звязку з невиконанням позичальником умов основного договору щодо повернення кредитних коштів 17.04.2014р. позивачем направлена на адресу позичальника та поручителя вимога №32760-11-б/з про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користуванням кредитом та пені за несвоєчасне виконання зобовязань зі строком погашення зазначеної заборгованості протягом 10 календарних днів з дати направлення вимоги.

Однак, вимога позивача задоволена не була, у звязку з чим позивач 12.05.2014р. звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 акціонерного товариства Азовзагальмаш, м. Маріуполь, ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Льодовий комплекс, м.Маріуполь, Приватного акціонерного товариства Торговий дім Азовзагальмаш, м. Маріуполь, Приватного акціонерного товариства Азовелектросталь, м. Маріуполь, Приватного акціонерного товариства Маріупольський завод важкого машинобудування, м. Маріуполь, ОСОБА_1 акціонерного товариства Полтавхіммаш, м. Маріуполь про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 114-В/13 від 01.10.2013р., однак, у зв`язку з проведенням антитерористичної операції провадження по справі не було закінчено, тому, позивач звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до ПАТ "Азовзагальмаш", м. Маріуполь ТОВ "Льодовий комплекс", м. Маріуполь ПАТ ТД "Азовзагальмаш", м. Маріуполь, ПАТ "Азовелектросталь", м. Маріуполь ПАТ "Маріупольський завод важкого машинобудування", м. Маріуполь ПАТ "Полтавхіммаш" м. Полтава про стягнення заборгованості в розмірі 36109183, 66 доларів США або 411698857,50грн.

01.12.2014р. рішенням господарського суду Запорізької області позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» задоволені в повному обсязі, однак, зазначене рішення не вступило в законну силу.

Згідно запису в Єдиному Державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців ТОВ «Льодовий комплекс» прийнято рішення про припинення юридичної особи шляхом її ліквідації. Строк для подання кредиторами своїх вимог встановлено 08.06.2015р.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 110 ЦК України юридична особа ліквідується, зокрема: 1) за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами;

Порядок ліквідації юридичної особи встановлений нормами статті 111 ЦК України, згідно частини першої якої з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу щодо ліквідації юридичної особи ліквідаційна комісія (ліквідатор) зобов'язана вжити всіх необхідних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості юридичної особи, що ліквідується, та письмово повідомити кожного з боржників про припинення юридичної особи в установлені цим Кодексом строки.

Відповідно до положень частин 3, 5 і 6 статті 105 ЦК України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється.

Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи.

Строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи.

Кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.

Ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду.

Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи (частини 2,3 статті 111 ЦК України).

За приписами частини 3 статті 112 ЦК України у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи.

03.06.2015р. позивач направив на адресу відповідача заяву №490033-11-б/б від 02.06.2015р. з грошовими вимогами до боржника, в якій просив визнати ПАТ «Альфа-Банк» кредитором з грошовими вимогами до ТОВ «Льодовий комплекс» в розмірі 45847175,54доларів США, що складає 966683111,54грн., з яких 6312077,49грн. забезпечені заставою майна боржника та включити ці вимоги до ліквідаційного балансу.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.07.2015р. на адресу позивача надійшов лист від 19.06.2015р. за №60 за підписом голови ліквідаційної комісії ТОВ «Льодовий комплекс», в якому зазначено, що ТОВ «Льодовий комплекс» відповідає по зобовязанням ПАТ «АЗОВЗАГАЛЬМАШ» по договору про відкриття кредитної лінії №114-В/13 від 01.10.2013р. перед ПАТ «Альфа-Банк» виключно в рамках встановленої в договорі застави суми, а саме 6312077,49грн. тому, ліквідаційна комісія ТОВ «Льодовий комплекс» повідомило позивача о прийнятті рішення про включення в реєстр кредиторів, кредитора ПАТ «Альфа-Банк» з вимогою в сумі 6312077,49грн.

Таким чином, боржник визнав вимоги банку тільки частково, тому на виконання приписів ч.3 ст.112 Цивільного кодексу України позивач звернувся до суду з позовом про визнання вимоги зі сплати заборгованості в сумі 45847175,54доларів США, що складає 966683111,54грн. та включення вимоги зі сплати заборгованості в сумі 45847175,54доларів США, що складає 966683111,54грн. до проміжного ліквідаційного балансу до реєстру кредиторів ТОВ Льодовий комплекс.

З огляду на дату звернення до суду - 14.08.2015р.(дата подачі позову на пошту на штампі поштового конверту) позивачем дотримані вимоги частини 3 статті 112 ЦК України щодо місячного строку звернення до суду з позовними вимогами у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що вимога від 02.06.2015р. ПАТ «Альфа-Банк» є вимогою кредитора: вона заявлена у письмовій формі, у її тексті сформульована суть майнових претензій та зазначено їх розмір, наведене юридичне обґрунтування наявності такої заборгованості.

Крім того, суд приймає до уваги, що вказана вимога направлена на ім'я ліквідаційної комісії підприємства, що свідчить про обізнаність позивача з фактом прийняття рішення щодо ліквідації відповідача та намір отримати грошові кошти, щодо яких, на думку позивача, відповідач є боржником.

Таким чином, у даному випадку мала місце грошова вимога кредитора до боржника у розумінні положень статей 111, 112 ЦК України, яка пред'явлена кредитором до ліквідаційної комісії боржника у встановлений строк.

Відносно сум, які позивач вважає такими, що належать до включення до проміжного ліквідаційного балансу підприємства, суд зазначає наступне.

За змістом частин першої, другої статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Основними видами господарських зобов'язань є майново-господарські зобов'язання та організаційно-господарські зобов'язання. Господарські зобов'язання можуть виникати: зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 ГК України).

З наданої позивачем на вимогу суду банківської виписки вбачається, що заборгованість відповідача за основною сумою кредиту на час винесення рішення по справі дійсно (фактично) становить 35441215,20доларів США.

Крім того, позивач просить визнати вимогу зі сплати заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 5195416,54доларів США. за період з 01.03.2014р. по 02.06.2015р. та включення вимоги зі сплати заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 5195416,54доларів США. за період з 01.03.2014р. по 02.06.2015р. до проміжного ліквідаційного балансу та реєстру кредиторів ТОВ Льодовий комплекс.

Позивач під час розгляду справи по суті надав документи (виписки з відповідних рахунків), з яких вбачається, що заборгованість за нарахованими процентами фактично (дійсно) становить 5195416,54дол. США.

Що стосується вимоги позивача про визнання вимоги зі сплати 4524823,63доларів США пені за прострочення повернення кредиту за період з 02.07.2014р. по 01.01.2015р., 685720,16доларів США пені за прострочення сплати відсотків за період з 08.04.2014р. по 12.06.2015р. та включення вимог до проміжного ліквідаційного балансу та реєстру кредиторів ТОВ Льодовий комплекс господарський суд виходить з наступного:

Відповідно до статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із частиною 1 статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина 3 статті 533 ЦК України ).

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»).

Таким чином, максимальний розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки Національного банку України; оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має не тількі стягуватися, а і обчислюватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні.

За таких обставин вимога позивача в частині визнання вимоги зі сплати пені за кредитом та відсотками 4524823,63доларів США та 685720,16доларів США відповідно та включення до проміжного ліквідаційного балансу та реєстру кредиторів ТОВ Льодовий комплекс не грунтується на приписах законодавства.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 01.04.2015р. по справі №909/660/14.

Слід також зазначити, що частиною 5 ст.112 ЦК України визначено вичерпний перелік підстав за яких вимоги кредиторів, які не визнані ліквідаційною комісією вважаються погашеними, зокрема, якщо кредитор у місячний строк після одержання повідомлення про повну або часткову відмову у визнанні його вимог не звертався до суду з позовом, вимоги, у задоволенні яких за рішенням суду кредиторові відмовлено, а також вимоги, які не задоволені через відсутність майна юридичної особи, що ліквідується. Крім того, у разі пропущення позивачем процесуального строку на звернення із кредиторськими вимогами при наявності заборгованості, це не слугує підставою для відмови у включенні його як кредитора до проміжного ліквідаційного балансу та реєстру вимог кредиторів.

Дотримання процесуальних строків на звернення із вимогами впливає виключно на черговість задоволення таких вимог. Аналогічна позиція закріплена вимогами п.2 ст. 61 ГК України та п.9 ст. 111 ЦК України, згідно яких задоволення вимог, виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, провадиться у порядку черговості, встановленому статтею 112 цього Кодексу.

Водночас, ч. 4 ст. 112 ЦК України передбачено задоволення вимог кредиторів, які заявлені після спливу строку, встановленого ліквідаційною комісією для їх пред'явлення, з майна юридичної особи, яку ліквідовують, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, заявлених своєчасно.

Таким чином, зважаючи на наявність у відповідача заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №114-В/13 від 01.10.2013р., заявлені вимоги в частині включення вимог банку до проміжного ліквідаційного балансу та реєстру кредиторів ТОВ «Льодовий комплекс» підлягають до задоволення в сумі 40337266,91доларів США, оскільки підтвердженні матеріалами справи та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства (за вирахуванням суми визнаних відповідачем вимог та суми пені).

Що стосується посилання відповідача, викладеного у листі від 19.06.2015р. №60, який наявний в матеріалах справи, в якому зазначено, що ТОВ «Льодовий комплекс» відповідає по зобовязанням ПАТ «АЗОВЗАГАЛЬМАШ» по договору про відкриття кредитної лінії №114-В/13 від 01.10.2013р. перед ПАТ «Альфа-Банк» виключно в рамках встановленої в договорі застави суми, а саме 6312077,49грн., господарський суд не приймає, оскільки, між сторонами, крім того, ще укладеий договір поруки, згідно якого поручитель відповідає за зобовязаннями боржника перед банком в повному обсязі.

Враховуючи, що вимоги позивача задоволені частково, спір виник з вини відповідача, на останнього покладається судовий збір пропорційно задоволених сум відповідно до ст. 49 ГПК України.

Згідно ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

На підставі гл.48,49,71 Цивільного кодексу України, гл.35, ст.67,193 Господарського кодексу України, ст.ст.33,43,49,75,82,82-1,84,85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позов ОСОБА_1 акціонерного товариства «Альфа-Банк» м. Київ до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Льодовий комплекс м. Маріуполь, за участью третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства "АЗОВЗАГАЛЬМАШ" м.Маріуполь, про визнання вимоги зі сплати заборгованості в сумі 45847175,54дол.США, що складає 966683111,54грн. та включення вимоги зі сплати заборгованості в сумі 45847175,54дол.США, що складає 966683111,54грн. та проміжного ліквідаційного балансу до реєстру кредиторів ТОВ Льодовий комплекс частково.

Визнати вимоги ОСОБА_1 акціонерного товариства «Альфа-Банк» (01001, м. Київ, вул. Десятинна, буд. 4/6, ) до ОСОБА_2 з обсеженою відповідальністю «Льодовий комплекс» (87535, Донецька область, м. Маріуполь, пл. Машинобудівників, 1, ) зі сплати заборгованості в сумі 40337266,91доларів США.

Включити вимоги ОСОБА_1 акціонерного товариства «Альфа-Банк» (01001, м. Київ, вул. Десятинна, буд. 4/6, ) в сумі 40337266,91доларів США до проміжного ліквідаційного балансу та реєстру кредиторів ОСОБА_2 з обсеженою відповідальністю «Льодовий комплекс» (87535, Донецька область, м. Маріуполь, пл. Машинобудівників, 1, ).

Стягнути з ОСОБА_2 з обсеженою відповідальністю «Льодовий комплекс» (87535, Донецька область, м. Маріуполь, пл. Машинобудівників, 1, ) на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства «Альфа-Банк» (01001, м. Київ, вул. Десятинна, буд. 4/6, ) 1218,00грн. судового збору.

Повернути ОСОБА_1 акціонерного товариства «Альфа-Банк» (01001, м. Київ, вул. Десятинна, буд. 4/6, ) судовий збір в сумі 71862,00грн. з державного бюджету України на підставі п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір".

В решті позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення підписаний 10.09.2015р.

Суддя О.О. Уханьова