ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2015 р. Справа № 911/3375/15

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кратос-Агро»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вагма Трейд»

про стягнення 157953,37 грн.

секретар судового засідання (пом. судді): Новікова І.С.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1, довір. б/н від 11.03.2015 р.

від відповідача: не зявився

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кратос-Агро» (далі ТОВ «Кратос-Агро», позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вагма Трейд» (далі ТОВ «Вагма Трейд», відповідач) про стягнення 157953,37 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договірних зобовязань щодо здійснення розрахунку з позивачем за поставку товару відповідно до договору поставки № 14/2307-02 від 23.07.2014 р., у звязку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 104554,28 грн. основного боргу, 37179,09 грн. пені, 16220,00 грн. штрафу, а також судовий збір.

Розгляд справи відкладався.

У судових засіданнях 27.08.2015 р. та 17.09.2015 р. представник позивача позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача у судові засідання 27.08.2015 р. та 17.09.2015 р. не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату та час розгляду справи був повідомлений належно.

Згідно із абз. 3 пп. 3.9.1 п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з пп. 3.9.2 п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України в разі, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 17.09.2015 р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

23.07.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кратос-Агро» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вагма Трейд» було укладено договір поставки № 14/2307-02, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобовязується поставляти та передати у власність покупця порошок «ОСОБА_2 Микрониззато», що використовується для матування виробів зі скла (товар), а покупець зобовязується прийняти та оплатити товар в асортименті, кількості та за цінами, викладеними у рахунках на оплату, які є невідємною частиною даного договору.

Згідно з п. 4.2 договору датою поставки і переходу права власності та всіх ризиків вважається дата підписання накладної на відпуск товару покупцю, яка видається постачальником.

У відповідності з п. 5.4 договору розрахунки за товар здійснюються покупцем у безготівковому порядку по факту відвантаження товару.

Пунктом 9.3 договору передбачено, що у випадку несвоєчасної оплати товару згідно умов договору протягом 10 календарних днів покупець сплачує на користь постачальника штраф в розмірі 10% від вартості несвоєчасно оплаченої партії товару.

У випадку несвоєчасної оплати товару згідно умов договору протягом більше, ніж 10 календарних днів, покупець також сплачує на користь постачальника пеню, яка обчислюється з 11 дня прострочення оплати відповідної партії товару в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення оплати (п. 9.4 договору).

Відповідно до додаткової угоди № 1 від 27.07.2014 р., укладеної сторонами до договору поставки № 14/2307-02 від 23.07.2014 р., п. 5.4 договору було викладено в наступній редакції: «розрахунки за товар здійснюються покупцем у безготівковому порядку, по факту відвантаження товару, з можливістю відстрочки платежу до 70 днів».

ТОВ «Кратос-Агро» на виконання умов договору № 14/2307-02 від 23.07.2014 р. було поставлено ТОВ «Вагма Трейд» товар за видатковими накладними № 97 від 25.07.2014 р. на суму 186369,60 грн., № 104 від 21.10.2014 р. на суму 54000,00 грн., № 106 від 06.11.2014 р. на суму 55620,00 грн., № 114 від 18.11.2014 р. на суму 57288,60 грн. копії яких долучено до матеріалів справи, оригінали оглянуто судом.

Відповідачем було частково оплачено товар в сумі 248723,92 грн., що підтверджується виписками з банківського рахунку позивача, копії яких долучено до матеріалів справи.

Оскільки відповідач не розрахувався з позивачем за договором поставки № 14/2307-02 від 23.07.2014 р., останній і звернувся з даним позовом до суду.

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобовязання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначено у ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності з ч. 1 статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник) зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ст.ст. 691, 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Поряд з цим, приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідач у судове засідання представника не направив, відзиву на позов, контррозрахунку суми заборгованості або доказів оплати отриманого за договором поставки № 14/2307-02 від 23.07.2014 р. товару суду не надав.

Отже, факт порушення відповідачем зобовязань судом встановлений та по суті відповідачем не спростований.

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки № 14/2307-02 від 23.07.2014 р., з урахуванням встановлення судом факту наявності заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 104554,28 грн., є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Також позивач просив суд стягнути 37179,09 грн. пені, керуючись п. 9.4 договору, та 16220,00 грн. штрафу, керуючись п. 9.3 договору.

Згідно з приписами ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Як зазначалося вище, згідно з п. 9.3 договору у випадку несвоєчасної оплати товару згідно умов договору протягом 10 календарних днів покупець сплачує на користь постачальника штраф в розмірі 10% від вартості несвоєчасно оплаченої партії товару, а п. 9.4 договору передбачено, що у випадку несвоєчасної оплати товару згідно умов договору протягом більше, ніж 10 календарних днів, покупець також сплачує на користь постачальника пеню, яка обчислюється з 11 дня прострочення оплати відповідної партії товару в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення оплати.

З долученого до матеріалів справи розрахунку пені вбачається, що позивачем було визначено розмір пені в сумі 37179,09 грн., з урахуванням часткової проплати щодо кожної видаткової накладної окремо, який є обґрунтованим та арифметично вірним, у звязку з чим пеня підлягає стягненню з відповідача в заявленому позивачем розмірі.

Визначений позивачем розмір штрафу, нарахованого на заборгованість відповідача, з урахуванням часткових проплат щодо кожної видаткової накладної окремо за загальний період становить 16220,00 грн., є арифметично вірним та обґрунтованим, у звязку з чим штраф підлягає стягненню з відповідача в заявленому позивачем розмірі.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Кратос-Агро» у повному обсязі.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до статті 49 ГПК України покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32-34, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вагма Трейд» (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Лісова, 22, код 35326164) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кратос-Агро» (04070, м. Київ, вул. Г. Сковороди/Волоська, 7/9 літ А/Б, код 34049803) 104554 (сто чотири тисячі пятсот пятдесят чотири) грн. 28 коп. основного боргу, 37179 (тридцять сім тисяч сто сімдесят девять) грн. 09 коп. пені, 16220 (шістнадцять тисяч двісті двадцять) грн. 00 коп. штрафу, 3159 (три тисячі сто пятдесят девять) грн. 07 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення підписане 22.09.2015 р.

Суддя В.М. Бабкіна