ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" вересня 2015 р.Справа № 916/2818/15

за позовом: Приватного сільськогосподарського підприємства "Кришталь"

до відповідача: Спілки громадян - співвласників майна "Промінь"

про визнання дійсним договору та визнання права власності

Суддя Степанова Л.В.

Представники:

Від позивача: Кочуров А.О. за довіреністю.

Від відповідача: не з'явився.

Суть спору: про визнання дійсним договору та визнання права власності

Приватне сільськогосподарське підприємство "Кришталь" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Спілки громадян - співвласників майна "Промінь" з вимогою визнати дійсним Договір міни майна від 21.04.2015 р., укладений між ПСП "Кришталь" та Спілкою громадян - співвласників майна "Промінь" та визнати за ПСП "Кришталь" право власності на наступне майно:

- будівлю центральної контори, інвентарний номер 60/330, розташовану по вул. Маяковського 2, смт. Серпневе, Тарутинського р-ну, Одеської області;

- будівлю столової, інвентарний номер 269/324, розташовану по вул. Маяковського 1А, смт. Серпневе, Тарутинського р-ну, Одеської області;

- будівлю зерноскладу овцекомплексу, інвентарний номер 337/335, розташовану на землях Серпневської селищної ради, Тарутинського р-ну, Одеської області, за межами населеного пункту на відстані 500 м у східному напрямку;

- автомашину ГАЗ-САЗ, держномер 94-77 ОДН;

- автомашину САЗ, держномер 0642 ОДТ;

- автомашину САЗ, держномер 89-97 ОДЄ;

- автомашину ГАЗ, держномер 16134 ОВ;

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.07.2015 року порушено провадження по справі № 916/2818/15.

13.08.2015 р. від представника позивача на виконання ухвали суду від 13.07.2015 р. надійшли належним чином засвідчені копії документів з супровідним листом (вх. 20570/15).

19.08.2015 р. до канцелярії господарського суду Одеської області надійшов Відзив на позовну заяву про визнання дійсним договору № 9 від 04.08.2015 р. (вх. 20964/15) у якому відповідач просить суд задовольнити позовні вимоги Приватного сільськогосподарського підприємства "Кришталь" та розглянути справу без участі Спілки громадян - співвласників майна "Промінь".

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

21.04.2015 р. між ПСП "Кришталь" (Сторона 1) та Спілкою громадян - співвласників майна "Промінь" (Сторона 2) був укладений договір міни майна, відповідно до умов п.1.1. якого кожна із сторін зобов'язувалася передати другій стороні у власність майно в обмін на інше майно. Міна проводиться без грошової доплати.

Відповідно до п.1.2. договору у власність Сторони 1 надходить наступне майно:

- будівля центральної контори, інвентарний номер 60/330, розташовану по вул. Маяковського 2, смт. Серпневе, Тарутинського р-ну, Одеської області;

- будівля столової, інвентарний номер 269/324, розташовану по вул. Маяковського 1А, смт. Серпневе, Тарутинського р-ну, Одеської області;

- будівля зерноскладу овцекомплексу, інвентарний номер 337/335, розташовану на землях Серпневської селищної ради, Тарутинського р-ну, Одеської області, за межами населеного пункту на відстані 500 м у східному напрямку;

- автомашину ГАЗ-САЗ, держномер 94-77 ОДН;

- автомашину САЗ, держномер 0642 ОДТ;

- автомашину САЗ, держномер 89-97 ОДЄ;

- автомашину ГАЗ, держномер 16134 ОВ;

що належать Стороні 2 на праві власності.

Загальна вартість майна, що належать Стороні 2 та передається у власність Стороні 1 складає 120 639,00 грн.

Згідно із п.1.3.договору у власність Сторони 2 надходить наступне майно:

- будівля вівчарні, інв. № 35/357 - будівля № 7, що розташовані на землях Серпневськоої селищної ради, Тарутинського району Одеської області за межами населеного пункту на відстані 500 м у східному напрямку, що належить Стороні 1 на праві власності.

- будівля вівчарні, інв. № 35/358 - будівля № 3, що розташовані на землях Серпневськоої селищної ради, Тарутинського району Одеської області за межами населеного пункту на відстані 500 м у східному напрямку, що належить Стороні 1 на праві власності.

- автокран ЗИЛ КС-2561к, держномер 0791 ОДС,

що належить Стороні 1 на праві власності.

Загальна вартість майна, що належать Стороні 1 та передається у власність Стороні 2 складає 137 940,00 грн.

За погодженням сторін вартість майна, що належить кожній із сторін, визнана рівною і грошова доплата жодною із сторін іншій стороні за цим договором не здійснюється.

Відповідно до п. 2.1 вказаного договору сторонами було обумовлено, що передача майна здійснюється в день підписання цього договору.

А у п. 2.2. Договору погодили, що передача майна і прийняття його засвідчується актом приймання-передачі, який підписується сторонами та засвідчується їх печатками.

Пунктами 4.8 та 4.9 Договору сторони передбачили, що договір підлягає нотаріальному посвідченню. А витрати, пов'язані з нотаріальним посвідченням цього Договору, сплачуються сторонами у рівних частинах. Даний договір підлягає державній реєстрації.

21.04.2015 р. за актом № 1 приймання-передачі ПСП "Кришталь" передало, а Спілка громадян - співвласників майна "Промінь" прийняла:

- будівлю вівчарні, інв. № 35/357 - будівля № 7, що розташовані на землях Серпневськоої селищної ради, Тарутинського району Одеської області за межами населеного пункту на відстані 500 м у східному напрямку, що належить Стороні 1 на праві власності.

- будівлю вівчарні, інв. № 35/358 - будівля № 3, що розташовані на землях Серпневськоої селищної ради, Тарутинського району Одеської області за межами населеного пункту на відстані 500 м у східному напрямку, що належить Стороні 1 на праві власності.

- автокран ЗИЛ КС-2561к, держномер 0791 ОДС, що належить Стороні 1 на праві власності.

Загальна вартість майна, що належать Стороні 1 та передається у власність Стороні 2 складає 137 940,00 грн.

Також 21.04.2015 р. за актом № 2 приймання-передачі Спілка громадян - співвласників майна "Промінь" передала, а ПСП "Кришталь" прийняло:

- будівлю центральної контори, інвентарний номер 60/330, розташовану по вул. Маяковського 2, смт. Серпневе, Тарутинського р-ну, Одеської області;

- будівлю столової, інвентарний номер 269/324, розташовану по вул. Маяковського 1А, смт. Серпневе, Тарутинського р-ну, Одеської області;

- будівлю зерноскладу овцекомплексу, інвентарний номер 337/335, розташовану на землях Серпневської селищної ради, Тарутинського р-ну, Одеської області, за межами населеного пункту на відстані 500 м у східному напрямку;

- автомашину ГАЗ-САЗ, держномер 94-77 ОДН;

- автомашину САЗ, держномер 0642 ОДТ;

- автомашину САЗ, держномер 89-97 ОДЄ;

- автомашину ГАЗ, держномер 16134 ОВ;

що належать Стороні 2 на праві власності.

Загальна вартість майна, що належать Стороні 2 та передається у власність Стороні 1 складає 120 639,00 грн.

Посилаючись на відмову відповідача здійснити нотаріальне посвідчення договору міни майна від 21.04.2015 р., яке висловлене у листі від 21.04.2015 р. як це передбачено умовами п.4.8. договору, позивач звернувся до господарського суду з відповідним позовом.

Відповідно до п. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За формою та способом волевиявлення, відповідно до п. 1,2 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до п. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, яким обмінялися сторони. Право чин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Відповідно до п. 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладання господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладання даного виду договорів.

Враховуючи те, що у пунктах 4.8 та 4.9. договору міни майна від 21.04.2015 р. закріплене положення про нотаріальне посвідчення договору та його державну реєстрацію, суд вважає за необхідне розглянути позовні вимоги з точки зору необхідності застосування приписів законодавства, якими врегульовані питання визнання договорів дійсними.

Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно із ч. 3 ст. 640 ЦК України, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Статтею 220 ЦК України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Проаналізувавши наведені законодавчі приписи, суд зазначає, що правила ст. 220 ЦК України не поширюються на правочини, які підлягають нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, оскільки за змістом ст. 640 ЦК України, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, є укладеним з моменту його державної реєстрації.

Враховуючи те, що договір міни укладений 21.04.2015 р., то в силу приписів ст. 657 ЦК України він підлягав і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, а тому може бути визнаний дійсним лише на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України.

Крім того, у пункті 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 21.11.2011 р. N 01-06/1624/2011 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" зазначено, що відповідні приписи частини другої статті 220 ЦК України не застосовуються щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

Висновки суду з цього питання повністю кореспондується і з приписами п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", якими встановлено, що з підстав недодержання вимог Закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню.

Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.210, 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

Приймаючи до уваги наявні у матеріалах справи документи, проаналізувавши положення чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання дійсним договору міни майна від 21.04.2015 р., укладеного між Приватним сільськогосподарським підприємством "Кришталь" та Спілкою громадян-співвласників майна "Промінь", а тому у задоволені даною вимоги суд відмовляє в повному обсязі.

Окрім того, позивач просить суд визнати за ПСП "Кришталь" право власності на наступне майно:

- будівлю центральної контори, інвентарний номер 60/330, розташовану по вул. Маяковського 2, смт. Серпневе, Тарутинського р-ну, Одеської області;

- будівлю столової, інвентарний номер 269/324, розташовану по вул. Маяковського 1А, смт. Серпневе, Тарутинського р-ну, Одеської області;

- будівлю зерноскладу овцекомплексу, інвентарний номер 337/335, розташовану на землях Серпневської селищної ради, Тарутинського р-ну, Одеської області, за межами населеного пункту на відстані 500 м у східному напрямку;

- автомашину ГАЗ-САЗ, держномер 94-77 ОДН;

- автомашину САЗ, держномер 0642 ОДТ;

- автомашину САЗ, держномер 89-97 ОДЄ;

- автомашину ГАЗ, держномер 16134 ОВ;

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, захист права власності шляхом його визнання в судовому порядку можливий за наявності одночасно двох умов: по-перше, це підтвердження в судовому порядку своїх прав на майно шляхом подання належних і достатніх доказів, які достеменно підтверджують факт набуття права власності на законних підставах, і, по-друге, вичерпне спростування доводів третіх осіб, які оспорюють або не визнають право власності позивача.

З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 Цивільного кодексу України власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюються.

У випадку якщо особа, яка вважає себе власником майна, не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб, то відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України права такої особи підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права власності на належне цій особі майно.

Разом з цим, матеріали справи не містять жодних доказів того, що право власності позивача на:

- будівлю центральної контори, інвентарний номер 60/330, розташовану по вул. Маяковського 2, смт. Серпневе, Тарутинського р-ну, Одеської області;

- будівлю столової, інвентарний номер 269/324, розташовану по вул. Маяковського 1А, смт. Серпневе, Тарутинського р-ну, Одеської області;

- будівлю зерноскладу овцекомплексу, інвентарний номер 337/335, розташовану на землях Серпневської селищної ради, Тарутинського р-ну, Одеської області, за межами населеного пункту на відстані 500 м у східному напрямку;

- автомашину ГАЗ-САЗ, держномер 94-77 ОДН;

- автомашину САЗ, держномер 0642 ОДТ;

- автомашину САЗ, держномер 89-97 ОДЄ;

- автомашину ГАЗ, держномер 16134 ОВ;

оспорюється або не визнається будь-якою особою, в тому числі відповідачем - Спілкою громадян - співвласників майна "Промінь", а також відсутні будь-які докази про втрату Приватним сільськогосподарським підприємством "Кришталь" документу, якій засвідчує його право власності на спірні будівлі.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги Приватного сільськогосподарського підприємства "Кришталь" задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судові витрати покладаються на позивача відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, ст.ст. 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Приватного сільськогосподарського підприємства "Кришталь" - відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Повне рішення складено 14.09.2015 року.

Суддя Степанова Л.В.