ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.09.2015р. Справа №905/463/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Артемівськ-Енергія», м.Артемівськ,

про стягнення 16628158,94 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Бикова Я.М.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_1 гол. юрисконс.

від відповідача: ОСОБА_2 нач. юр. від.

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Артемівськ-Енергія», м.Артемівськ про стягнення основного боргу 11540714,77 грн, суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення 4198907,73 грн, 3% річних 888536,44 грн, загалом 16628158,94 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору №14/2463/11 від 30.09.2011р. на купівлю-продаж природного газу, що стало підставою для нарахування 3% річних, суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення.

Відповідач у відзиві №773 від 09.07.2015р. проти позову заперечив та зазначив, що позивачем невірно обчислено обсяг отриманого покупцем газу на підставі Методики визначення обсягів природного газу, які використовуються для виробництва теплової енергії для населення в разі, якщо суб'єкти господарювання здійснюють постачання теплової енергії різним категоріям споживачів, що затверджена наказом №288 від 15.07.2010р. Міністерства палива та енергетики України.

За розрахунком Товариства з обмеженою відповідальністю «Артемівськ-Енергія» сума основного боргу становить 5104600,92 грн.

Згідно із ст.75 Господарського процесуального кодексу України судом встановлено, що наявні у матеріалах справи документи є достатніми для прийняття повного та обґрунтованого рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобовязання виникають, зокрема, з договору.

Згідно із ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як свідчать матеріали справи, 30.09.2011р. між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Артемівськ-Енергія» (покупець) було підписано договір купівлі-продажу природного газу №14/2463/11.

Згідно із п.1.1 вказаного договору продавець зобовязався передати у власність покупцю у ІV кварталі 2011 року та у 2012 році природний газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД НОМЕР_1, ввезений на митну територію України ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»), для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями, іншими споживачами, а покупець зобовязався прийняти та оплатити газ на умовах цього договору.

За приписами п.2.1 договору №14/2463/11 від 30.09.2011р. продавець передає покупцеві з 01.10.2011р. по 31.12.2012р. газ в обсязі до 12592,4 тис. куб. м, у тому числі по місяцях кварталів (тис. куб. м): жовтень 2011 року 445,2, листопад 2011 року 1308,4, грудень 2011 року 1750,7; січень 2012 року 1937,4, лютий 2012 року 1721,5, березень 2012 року 1500,3, квітень 2012 року 394, травень 2012 року 6,9, червень 2012 року 4,3, липень 2012 року 6,9, серпень 2012 року 6,9, вересень 2012 року 5,6, жовтень 2012 року 445,2, листопад 2012 року 1308,4, грудень 2012 року 1750,7.

За змістом п.5.2 укладеного сторонами правочину всього до оплати за природний газ та послуги з його транспортування 4042,76 грн з ПДВ.

Додатковими угодами №1 від 30.09.2011р., №2 від 11.10.2011р., №3 від 19.01.2012р., №4 від 27.06.2012р. сторони вносили зміни в п.5.2 договору №14/2463/11 від 30.09.2011р., внаслідок чого ціна на газ з 01.10.2011р. становила 4139,57 грн з ПДВ, а також тариф на послуги з транспортування газу 362,76 грн з ПДВ; з 11.10.2011р. 3449,64 грн, а також тариф на послуги з транспортування газу 362,76 грн з ПДВ; з 01.01.2012р. 3579,18 грн, а також тариф на послуги з транспортування газу 366,72 грн з ПДВ; з 01.07.2012р. 4661,74 грн з ПДВ.

У п.11.1 укладеного сторонами правочину сторони узгодили, що договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу з 01.10.2011р. до 31.12.2012р., а в частині проведення розрахунків за газ та послуг з його транспортування до повного погашення заборгованості.

Як вказує позивач, протягом строку дії договору на користь відповідача було поставлено газ в обсязі 8892,490 тис. куб. м на загальну суму 36846436,32 грн.

На підтвердження вказаних обставин позивачем до матеріалів справи надано наступні акти приймання-передачі природного газу:

- від 31.10.2011р. за жовтень 2011 року на суму 1044597,60 грн,

- від 30.11.2011р. за листопад 2011 року на суму 3591280,80 грн,

- від 31.12.2011р. за грудень 2011 року на суму 3484533,60 грн,

- від 31.01.2012р. за січень 2012 року на суму 4928429,10 грн,

- від 29.02.2012р. за лютий 2012 року на суму 6179279,40 грн,

- від 31.03.2012р. за березень 2012 року на суму 3574985,40 грн,

- від 30.04.2012р. за квітень 2012 року на суму 745775,10 грн.

Крім того, за твердженням позивача, факт отримання відповідачем природного газу у жовтні-грудні 2012 року підтверджується:

- витягом з реєстрів реалізації обсягів природного газу, фактично спожитих теплопостачальними підприємствами у жовтні-грудні 2012 року з боку яких не підписані акти приймання-передачі природного газу у відповідності до вимог методики до наказу Мінпаливенерго №288;

- актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2012р., 30.11.2012р., 31.12.2012р. між відповідачем та газотранспортним підприємством Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» щодо обсягів природного газу, прийнятих відповідачем у жовтні-грудні 2012 року;

- податковими накладними за відповідними поставками природного газу;

- реєстрами обсягів реалізації природного газу споживачам з ресурсів Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» протранспортованого газорозподільними мережами Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» за жовтень-грудень 2012 року.

На думку позивача, вказані документи підтверджують той факт, що відповідач фактично прийняв від позивача природний газ:

- у жовтні 2012 року в обсязі 269,430 тис. куб. м на загальну суму 1256011,53 грн,

- у листопаді 2012 року в обсязі 997,700 тис. куб. м на загальну суму 4651014,01 грн,

- у грудні 2012 року в обсязі 1585,360 тис. куб. м на загальну суму 7390529,78 грн.

Одночасно, за даними відповідача у жовтні-грудні 2012 року відповідачем за договором №14/2463/11 від 30.09.2011р. було спожито наступні обсяги газу:

- у жовтні 2012 року в обсязі 164,000 тис. куб. м на загальну суму 1256011,53 грн,

- у листопаді 2012 року в обсязі 686,000 тис. куб. м на загальну суму 4651014,01 грн,

- у грудні 2012 року в обсязі 1095,000 тис. куб. м на загальну суму 7390529,78 грн.

За висновками суду, при визначенні обсягу газу, який було поставлено за договором №14/2463/11 від 30.09.2011р. у жовтні-грудні 2012 року слід керуватись даними, які надані відповідачем, з огляду на наступне:

Згідно зі ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 628 Цивільного кодексу України, ст.180 Господарського кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обовязковим до виконання сторонами (ст.629 Цивільного кодексу України).

За приписами ст.627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п.3.1, п.3.3 договору №14/2463/11 від 30.09.2011р. продавець продає покупцю газ у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі покупця. Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

За умовами п.3.4 вказаного договору не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобовязується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газорозподільного (газотранспортного) підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобовязується повернути покупцеві та газорозподільному (газотранспортному) підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Відтак, договором №14/2463/11 від 30.09.2011р. обовязок складання актів приймання-передачі природного газу, які, зокрема, містять інформацію щодо обсягу отриманого газу, покладено на відповідача.

Як свідчать матеріали справи, у листопаді, грудні 2012 року, січні 2013 року відповідач направив позивачу акти приймання-передачі природного газу, у відповідності до яких споживач отримав природний газ у наступних обсягах:

- у жовтні 2012 року 164 тис. куб. м,

- у листопаді 2012 року 686,000 тис. куб. м,

- у грудні 2012 року 1095,000 тис. куб. м.

Факт отримання вказаних актів позивачем в порядку норм ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не заперечується.

Як свідчать матеріали справи, Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» вказані акти у встановленому договором №14/2463/11 від 30.09.2011р. порядку не підписало.

При цьому, доказів складання та направлення Товариству з обмеженою відповідальністю «Артемівськ-Енергія» мотивованої відмови від підписання актів позивачем до матеріалів справи не надано.

Підстави не підписання актів приймання-передачі природного газу у жовтні-грудні 2012 року позивачем також не визначені у розглядуваному позові.

Натомість, на підтвердження поставки газу протягом жовтня-грудня 2012 року у визначених Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» розмірах позивач посилається, зокрема, на акти приймання-передачі природного газу, підписані між Товариством з обмеженою відповідальністю «Артемівськ-Енергія» та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз»; реєстри обсягів реалізації природного газу споживачам з ресурсів Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» протранспортованого газорозподільними мережами Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз».

За змістом вказаних документів відповідач прийняв у жовтні 2012 року природний газ в обсязі 975,000 тис. куб. м, листопаді 2012 року 3077,000 тис. куб. м, грудні 2012 року 4867,000 тис. куб. м.

При цьому, вказані обсяги газу є загальними обсягами, що були поставлені відповідачу у жовтні-грудні 2012 року для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями, іншими споживачами, а також населенням.

Наразі, спір у справі виник внаслідок невиконання відповідачем договору №14/2463/11 від 30.09.2011р. щодо неналежної оплати газу, який використовується для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями, іншими споживачами.

Відтак, вказані документи не є належними доказами отримання відповідачем у жовтні-грудні 2012 року за договором №14/2463/11 від 30.09.2011р. товару у визначеному позивачем обсязі.

Посилання позивача на зміст витягу з реєстрів реалізації обсягів природного газу, фактично спожитих теплопостачальними підприємствами у жовтні-грудні 2012 року, з боку яких не підписані акти приймання-передачі газу у відповідності до вимог методики до наказу №288, судом також до уваги не приймаються, з огляду на те, що вказаний документ складений позивачем одноособово.

Представлені до матеріалів справи податкові накладні також не є належними доказоми поставки газу за договором №14/2463/11 від 30.09.2011р. саме у визначеному позивачем обсязі.

За таких обставин, з огляду на вищенаведене, при прийнятті цього рішення суд враховує відомості щодо обсягу газу, який було поставлено у жовтні-грудні 2012 року, що наявні у актах приймання-передачі природного газу, наданих відповідачем.

Відтак, за висновками суду, протягом дії договору №14/2463/11 від 30.09.2011р. позивач поставив на користь відповідача газ на загальну суму 32615957,52 грн (з урахуванням послуги на транспортування газу), а саме:

- у жовтні 2011 року 274,000 тис. куб. м на суму 1044597,60 грн,

- у листопаді 2011 року 942,000 тис. куб. м на суму 3591280,80 грн,

- у грудні 2011 року 914 тис. куб. м на суму на суму 3484533,60 грн,

- у січні 2012 року 1249,000 тис. куб. м на суму 4928429,10 грн,

- у лютому 2012 року 1566,000 тис. куб. м на суму 6179279,40 грн,

- у березні 2012 року 906,000 тис. куб. м на суму 3574985,40 грн,

- у квітні 2012 року 189,000 тис. куб. м на суму 745775,10 грн,

- у жовтні 2012 року 164,000 тис. куб. м на суму 764524,70 грн,

- у листопаді 2012 року 686,000 тис. куб. м на суму 3197950,90 грн,

- у грудні 2012 року 1095,000 тис. куб. м на суму 5104600,92 грн.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом п.6.1 договору №14/2463/11 від 30.09.2011р. оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

За приписами п.1.9 постанови №14 від 17.12.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» якщо у договорі виконання грошового зобовязання визначається до настання певного терміну, наприклад до 1 серпня 2014 року (частина друга статті 252 Цивільного кодексу України), то останнім днем виконання такого зобовязання вважається день, що передує цьому терміну (в даному прикладі 31 липня 2014 року).

Відтак, зобовязання з оплати газу, який було прийнято у січні, лютому, березні, квітні, жовтні, листопаді, грудні 2012 року мали бути виконані 13.02.2012р. включно, 13.03.2012р. включно, 13.04.2012р. включно, 14.05.2012р. включно (з урахуванням того, що останній день строку (13.05.2012р.) припадав на вихідний день (ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України), 13.11.2012р. включно, 13.12.2012р. включно, 14.01.2013р. включно (з урахуванням того, що останній день строку (13.01.2013р.) припадав на вихідний день (ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України).

При цьому, як вказує позивач та проти чого відповідач в порядку норм ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не заперечує, оплата поставленого у 2012 році газу здійснювалась відповідачем з порушенням строків, які встановлені договором №14/2463/11 від 30.09.2011р.

Як свідчать матеріали справи, заборгованість відповідача з урахуванням проведення оплат на суму 27511356,57 грн на теперішній час становить 5104600,92 грн.

Наразі, відомості про здійснення відповідачем на користь позивача оплат за договором №14/2463/11 від 30.09.2011р. на суму 27511356,57 грн містяться у довідках «Сальдо з 01.10.2011р. по 28.02.2015р.», «Операції з 01.10.2011р. по 28.02.2015р.» позивача, платіжній відомості розрахунків за договором №14/2463/11 від 30.09.2011р. відповідача. При цьому, у розрахунку заборгованості Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» позивачем помилково враховано лише оплати на суму 25305721,55 грн.

За таких обставин, приймаючи до уваги, висновки суду щодо обсягу та вартості газу, який було поставлено у жовтні-грудні 2012 року, приймаючи до уваги наявність помилок у розрахунку суми основного боргу позивача, суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Артемівськ-Енергія» на користь позивача суми основного боргу у розмірі 11540714,77 грн, підлягають частковому задоволенню, а саме на суму 5104600,92 грн.

За змістом ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ст.611 зазначеного нормативно-правового акту у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із п.5.1 постанови №14 від 17.12.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом з оплатою суми основного боргу, так і окремо від неї.

З огляду на вищенаведене, позивач нарахував та заявив до стягнення інфляційні збитки в сумі 4198907,73 грн за період з листопада 2012 року по лютий 2015 року, а також 3% річних в розмірі 888536,44 грн за період з 25.05.2012р. до 06.04.2015р.

За розрахунком суду, сума 3% річних за простроченим зобовязаннями відповідача становить 516232,92 грн.

За приписами п.3.2 постанови №14 від 17.12.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

За висновками суду, позивачем при здійсненні розрахунку інфляційних збитків, вказаних правил, а також всіх проведених відповідачем оплат враховано не було, що призвело до безпідставного збільшення інфляційної складової боргу.

За розрахунком суду, який здійснено з урахуванням висновків суду щодо обсягу та вартості газу, який було поставлено у жовтні-грудні 2012 року, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають збитки від інфляції у розмірі 7286,42 грн (за простроченими зобовязаннями жовтня та листопада 2012 року). Крім того, інфляційні втрати за поставкою грудня 2012 року мають відємне значення, внаслідок чого не підлягають стягненню.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, зясувавши обставини, повязані з правильністю здійснення позивачем розрахунків 3% річних та інфляційних збитків, здійснивши оцінку доказів, на яких ці розрахунки ґрунтуються, заслухавши пояснення відповідача у цій частині, суд дійшов висновку, що позовні вимоги стосовно стягнення 3% річних та інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню, а саме на суми 516232,92 грн та 7286,42 грн.

Згідно зі ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 73080 грн підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Артемівськ-Енергія», м.Артемівськ про стягнення основного боргу 11540714,77 грн, суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення 4198907,73 грн, 3% річних 888536,44 грн, загалом 16628158,94 грн, задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Артемівськ-Енергія» (84500, Донецька область, м.Артемівськ, вул.Зелена, 41, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м.Київ, вулиця Б.Хмельницького, буд.6, ) основний борг 5104600,92 грн, суму, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення 7286,42 грн, 3% річних 516232,92 грн, а також судовий збір в сумі 24735,33 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

В іншій частині позов залишити без задоволення.

У судовому засіданні 08.09.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 14.09.2015р.

Суддя Ю.О.Паляниця