РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2015Справа №910/17098/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СХІДСПЕЦРЕМОНТ»

До Публічного акціонерного товариства «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу «Зміївська ТЕС»

Про стягнення 4 558 801,92 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

від позивача Несен Т.О., довіреність № б/н від 07.07.2015р.

від відповідача Гавкалюк В.В., довіреність № 431/22 від 18.12.2014

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВОСТОКСПЕЦРЕМОНТ» (далі -позивач) подало на розгляд господарського суду міста Києва позов до Публічного акціонерного товариства «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу «Зміївська ТЕС» (далі - відповідач) про стягнення 4 558 801,92 грн.

Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що відповідачем не виконуються умови договору.

Ухвалою суду від 03.07.2015р. порушено провадження у справі № 910/17098/15 та призначено розгляд на 31.07.2015 р.

31.07.2015р. відповідач подав через канцелярію суду відзив на позов та документи по справі, а також заяву про розстрочку виконання рішення суду.

31.07.2015р. представник позивача надав пояснення по справі, підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив частково, в частині нарахованих штрафних санкцій, просив суд розстрочити виконання судового рішення.

Суд роз'яснив представнику відповідача проте, що згідно ст. 121 ГПК України розстрочити виконання судового рішення можливо лише після його оголошення, оскільки рішення у справі № 910/17098/15 не оголошене, то і задовольнити заяву про розстрочку виконання рішення суд позбавлений можливості, внаслідок чого у задоволенні заяви відповідача про розстрочку виконання рішення суд відмовив.

Суд відклав розгляд справи на 07.09.2015р.

07.09.2015р. відповідач подав через канцелярію суду документи по справі.

07.09.2015р. представник позивача у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі, повідомив про зміну своїх реквізитів, а саме зміну назви позивача, внаслідок перекладу на українську мову з ТОВ «ВОСТОКСПЕЦРЕМОНТ» на ТОВ «СХІДСПЕЦРЕМОНТ» та зміну адреси реєстрації юридичної особи на 03150, м. Київ, вул. Тверська 6, приміщення 10, , надав письмові пояснення, з урахуванням відзиву відповідача.

Представник відповідача надав додаткові пояснення по справі, проти позову заперечив частково.

Суд вирішив задовольнити позовні вимоги позивача частково.

Згідно ст.87 Господарського процесуального кодексу України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

08.08.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВОСТОКСПЕЦРЕМОНТ" (назву змінено на ТОВ «СХІДСПЕЦРЕМОНТ») та Публічним акціонерним товариством "Центренерго" укладено договір про закупівлю (поставку) товарів № 12/413, за умовами якого позивач зобов'язався поставити, а відповідач - прийняти та оплатити товар, найменування, номенклатура, асортимент, кількість та строки поставки якого вказується у додатку до договору.

Відповідно до п. 2.5. договору розрахунки за продукцію здійснюються відповідачем у національній валюті України на підставі рахунку позивача у порядку, передбаченому додатком № 1 до договору.

Згідно пункту 9.6. договору у випадку несвоєчасної оплати продукції, відповідач сплачує неустойку у вигляді пені в розмірі однієї облікової ставки Національного банку України від ціни несплаченої продукції.

Договір, відповідно до п. 12.1., набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та скріплення печатками сторін і діє протягом строку, зазначеного в додатку до договору.

Додатком № 1 до договору № 12/413 від 08.08.2014р. визначено, що загальна вартість продукції складає 3 009 600,00 грн.; розрахунки за поставлений товар здійснюються протягом 30-ти днів з моменту поставки продукції до складу відповідача (покупця) та підписання уповноваженими представниками сторін Акту приймання-передачі продукції за кожну окремо поставлену партію продукції згідно письмових заявок покупця.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач передав, а Публічне акціонерне товариство "Центренерго" в особі Зміївської ТЕЦ прийняло товар, обумовлений договором № 12/413 від 08.08.2014 р., на загальну суму 3 009 600,00 грн., що підтверджується актом прийому-передачі продукції від 06.10.2014 р. та актом прийому-передачі від 04.11.2014р.

З метою досудового врегулювання спору, Товариство з обмеженою відповідальністю "ВОСТОКСПЕЦРЕМОНТ" направило на адресу відповідача претензію №26/509 від 05.12.2014р., в якій просило сплатити суму заборгованості у розмірі 3 009 600,00 грн.

Оскільки відповіді та грошових коштів у рахунок погашення заборгованості від відповідача на адресу позивача не надходило, останній звернувся із даним позовом до суду, у межах якого просить стягнути з відповідача 3 009600,00 грн. основного боргу, 1 169 982,00 грн. інфляційних втрат за період листопад 2014р. - травень 2015р., 3% річних за період листопад 2014р. - травень 2015р. у розмірі 50 214,97 грн., 74 405,15 грн. пені по заборгованості за актом прийому-передачі від 06.10.2014р. за період 04.11.2014р.-03.05.2015р. та 254 599,80 грн. пені по заборгованості за актом прийому-передачі від 04.11.2014р. за період 03.12.2014р.-02.06.2015р.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Договором, відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Тож, в силу положень Цивільного кодексу України договірні зобов'язання є обов'язковими для виконання сторонами у порядку та у строк, визначений відповідним договором, або законом.

За приписами ст.ст. 3, 629 Цивільного кодексу України цивільне законодавство ґрунтується на принципах справедливості, добросовісності та розумності та передбачає обов'язковість виконання договірних зобов'язань.

Виходячи із умов договору № 12/413 від 08.08.2014 р. строк виконання відповідачем зобов'язань щодо оплати отриманого товару є таким, що настав 05.11.2014р. за актом прийому-передачі від 06.10.2014р. та 04.12.2014р. за актом прийому-передачі від 04.11.2014р.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

При цьому, відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідач факт наявності у нього заборгованості за договором № 12/413 від 08.08.2014 р. перед Товариством з обмеженою відповідальністю "ВОСТОКСПЕЦРЕМОНТ" не заперечує, однак зазначає про неможливість термінового виконання рішення у даній справі, у зв'язку з нестабільної ситуацією, а також ускладненням розрахунків з кредиторами у справі № 15/76-б-43/624-б про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Центренерго".

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ч. 1 ст. 35 обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Тож, приймаючи до уваги вищенаведене, з огляду на наявні у справі докази та встановлені судом обставини, суд визнає вимоги позивача у цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також позивачем заявлені вимоги про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Центренерго" 1 169 982,00 грн. інфляційних втрат за період листопад 2014р. - травень 2015р., 3% річних за період листопад 2014р. - травень 2015р. у розмірі 50 214,97 грн., 74 405,15 грн. пені по заборгованості за актом прийому-передачі від 06.10.2014р. за період 04.11.2014р.-03.05.2015р. та 254 599,80 грн. пені по заборгованості за актом прийому-передачі від 04.11.2014р. за період 03.12.2014р.-02.06.2015р.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як визначено ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтями 230, 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У той же час, відповідач просить відмовити у стягненні штрафних санкцій, оскільки за приписами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" пеня та штраф на суму заборгованості, що виникла після порушення провадження у справі про банкрутство, не нараховуються.

Як встановлено судом, ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2004р. порушено провадження у справі № 15/76-б про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Центренерго" і введено мораторій на задоволення вимог кредиторів до закінчення провадження у справі та на даний час у вказаній справі триває процедура розпорядження майном боржника до закінчення процедури погашення заборгованості, що визначена Законом України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємства паливно-енергетичного комплексу" до 01.01.2016 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, яка була чинною станом на день порушення провадження у справі № 15/76-б) мораторій на задоволення вимог кредиторів поширюється на зобов'язання, строки виконання яких настали до подання заяви про порушення справи про банкрутство. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), інші фінансові (економічні) санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство або що визнані як конкурсні згідно з цим Законом і зобов'язання яких не забезпечені заставою майна боржника. Поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Тобто, заборгованість за договором № 12/413 від 08.08.2014 р. у сумі 3 009 600,00 грн., що є предметом розгляду у даній справи є поточними вимогами Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОКСПЕЦРЕМОНТ", що виникли у процесі провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Центренерго".

При цьому, виходячи з аналізу норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", мораторій щодо нарахування неустойки (штраф, пеня) поширюється як на конкурсні так і на поточні вимоги.

Аналогічні висновки закріплені також у постанові Пленуму Верховного Суду України № 15 від 18.12.2009 р. "Про судову практику в справах про банкрутство", постановах Верховного Суду України від 12.03.2013 р. № 3-71гс12, від 01.10.2013 р. № 3-27гс13 та від 18.12.2012 р. № 3-67гс12.

Тож, виходячи із вищенаведених обставин, суд вважає необґрунтованим нарахування позивачем пені, у зв'язку з простроченням виконання Публічним акціонерним товариством "Центренерго" грошових зобов'язань, в силу приписів ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та відмовляє у задоволені позову в цій частині.

Що ж до вимог про стягнення 3 % річних від простроченої суми та інфляційних втрат за час прострочення, суд відзначає, що відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ст. 524, 533 Цивільного кодексу України грошовим визнається виражене в грошовій одиниці України або грошовому еквіваленті в іноземній валюті зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами п. 1.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" з огляду на те, що ст. 625 Цивільного кодексу України вміщено в розділі 1 книги 5 цього Кодексу - "Загальні положення про зобов'язання", ця стаття застосовується до всіх грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов'язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов'язань.

При цьому, за приписами п.п. 3.1., 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, враховуючи що 3 % річних від простроченої суми та інфляційні втрати, застосування яких передбачено ст. 625 Цивільного кодексу України не є штрафними санкціями та на них, відповідно, не розповсюджується правило ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", оскільки відповідачем допущено порушення договірних зобов'язань щодо оплати поставленого товару, приймаючи до уваги, що відповідачем не надано суду доказів вжиття ним заходів щодо уникнення прострочення виконання зобов'язань, суд вважає обґрунтованим притягнення відповідача до відповідальності за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно розрахунку позивача за період за період листопад 2014р. - травень 2015р. Розмір інфляційних втрат становить 1 169 982,00 грн., а розмір 3% річних за період листопад 2014р. - травень 2015р. складає 50 214,97 грн.

Перевіривши правильність нарахування позивачем інфляційних втрат та 3 % річних, судом встановлено, що заявлені до стягнення суми не перевищують розрахунок суду та розраховані арифметично вірно.

Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наведених обґрунтувань, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Витрати по сплаті судового бору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОКСПЕЦРЕМОНТ" задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Центренерго" (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 1, ), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СХІДСПЕЦРЕМОНТ" (03150, м. Київ, вул. Тверська 6, приміщення 10, ) заборгованість у розмірі 3 009 600 (три мільйони дев'ять тисяч шістсот) гривень 00 копійок, 1 169 982 (один мільйон сто шістдесят дев'ять тисяч дев'ятсот вісімдесят дві гривні) 00 копійок - інфляційних втрат, 50 214 (п'ятдесят тисяч двісті чотирнадцять) гривень 97 копійок - 3% річних та 67 805 (шістдесят сім тисяч вісімсот п'ять) гривень 88 копійок - витрат зі сплати судового збору.

3. В іншій частині, заявлених позовних вимог - відмовити.

4. Видати наказ відповідно до ст. 116 ГПК України.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

(Повний текст рішення складено 14.09.2015р.)

Суддя В.І.Мельник