КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2015 р. Справа№ 910/9577/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Смірнової Л.Г.

суддів: Чорної Л.В.

Агрикової О.В.

при секретарі судового засідання: Огірко А.О.

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Майданюк В.В. за довіреністю від 16.07.2015

Розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Центренерго"

на рішення Господарського суду міста Києва від 01.07.2015

у справі №910/9577/15 (суддя М.Є. Літвінова)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Трипільської теплової електростанції Публічного акціонерного товариства "Центренерго"

до Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця"

про стягнення 8511,48 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.07.2015 у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Трипільської теплової електростанції Публічного акціонерного товариства "Центренерго" до Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" про стягнення 8 511,48 грн. відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням Господарського суду міста Києва, Публічне акціонерне товариство "Центренерго", звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 01.07.2015 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідно до протоколу про автоматичний розподіл справ між суддями визначено склад суду для розгляду справи №910/9577/15-г головуючий суддя Смірнова Л.Г. судді: Чорна Л.В., Кропивна Л.В.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 05.08.2015 у зв'язку з перебуванням судді ЧорноїЛ.В. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги колегію суддів у складі головуючого судді Смірнової Л.Г., судді Кропивної Л.В., Пашкіної С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.08.2015 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Центренерго" прийнято до провадження. Розгляд справи призначено на 02.09.2015.

Через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного Господарського суду від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Центренерго" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 01.07.2015 - без змін.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 02.09.2015, у зв'язку з перебуванням судді ПашкіноїС.А. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги колегію суддів у складі головуючого судді Смірнової Л.Г., судді КропивноїЛ.В., ЧорноїЛ.В.

02.09.2015 у судовому засіданні оголошено перерву до 16.09.2015.

Через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного Господарського суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення по справі.

Розпорядженням заступника Голови Київського апеляційного господарського суду від 16.09.2015, у зв'язку з перебуванням судді КропивноїЛ.В. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги колегію суддів у складі головуючого судді Смірнової Л.Г., судді Агрикової О.В. та ЧорноїЛ.В.

У судове засідання 16.09.2015 з'явився представник відповідача. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Оскільки, всі учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, проте представники позивача не скористалися своїми правами, передбаченими ст. 22 ГПК України, та виходячи з того, що явка учасників апеляційного провадження судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалася, а участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представників позивача.

Представник відповідача заперечив проти доводів викладених в апеляційній скарзі, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 01.07.2015 залишити без змін.

Відповідно до статті 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

22 травня 2013 між Державним територіально-галузевим об'єднанням "Південно-Західна залізниця" (далі - Залізниця, відповідач) та Публічним акціонерним товариством "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Трипільської ТЕС (далі - Вантажовласник, позивач) укладено договір №2036103 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та наданні залізницею послуги (далі - Договір).

Відповідно до п.7.1. договору він набуває чинності з дати його підписання і діє три роки.

Відповідно до умов Договору Залізниця зобов'язувалася надавати послуги, пов'язанні з перевезенням вантажів, а Вантажовласник - сплачувати передбачені договором та законодавством платежі.

В п. 2.2 Договору сторони погодили, що для проведення розрахунків і обліку сплачених сум Залізниця відкриває для вантажовласника особовий рахунок 2036103 і код вантажовідправника, одержувача 3371. Для проведення поточних розрахунків пов'язаних з перевезенням вантажів та сплати додаткових послуг (плата за користування вагонами, збори за подачу й забирання вагонів в інші додаткові послуги) Залізниця відкриває для вантажовласника додатковий особовий рахунок з присвоєнням коду платника 6410072.

01.06.2011 сторони уклали додаткову угоду №1 до вказаного Договору, де пункт 2.2.6 виклали в наступній редакції: "Списувати з додаткового особового рахунку 6410072 відповідні суми (провізну плату, додаткові збори, плату за користування вагонами і контейнерами, штрафи, пеню) на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами, контейнерами і т.ін.

У листопаді 2014 ДТГО "Південно - західна залізниця" було стягнуто з рахунку ПАТ "Центренерго" Трипільська ТЕС суму 12045,82грн за виконані додаткові роботи (маневрову роботу, за зважування, повідомлення вантажовласника по телеграфу, за користування вагонами, вантажні роботи, оформлення документів), під час перевірки маси вантажу, зазначеній у залізничних накладних №АС532024, АС532106, АС532017, АС532115, АС532117 вантажовідправником.

Виконані Залізницею роботи та надані послуги зазначені у актах загальної форми №434, 444, 451, в яких зазначено, що у вагонах № 67641407, 64074644, 57936155, 58062399, 65202061, 66931106, 56988207 на станції Хутір Михайлівський проводилась контрольна перевірка маси вантажу.

Під час цієї перевірки у зазначених вагонах (досилочні накладні №32574832, 32359861, 32359879, 32405490, 32405516, 32405524, 32405482) було виявлено нестачу вантажу, що засвідчено комерційними актами №Б030037/190/139, Б030038/191/140, Б030046/199/142, Б030047/200/143, Б030048/201/144, Б030049/202/145, Б030052/205/146.

Так, 3 листопада 2014 станцією Хутір Михайлівський був складений акт загальної форми № 434 (час складання не зазначений), у я кому зазначено, що у вагоні №67641407 було виявлено недостачу маси вантажу 6100 кг, у вагоні №64074644 - 5220 кг.

6 листопада 2014 станцією Хутір Михайлівський був складний акт загальної форми №434 (час складання не зазначений), у я кому зазначено, що у вагоні №57936155 було виявлено недостачу маси вантажу 5280кг, у вагоні №58062399 - 6720кг, у вагоні 65202061 - 9280кг, у вагоні 66931106 - 5360кг.

17 листопада 2014 станцією Хутір Михайлівський був складний акт загальної форми № 451 (час складання не зазначений), у я кому зазначено, що у вагоні №56988207 було виявлено недостачу маси вантажу 7050кг. В даних вагонах люки щільно закриті, течії вантажу немає.

На підставі вищевказаних актів загальної форми ДТГО "Південно - західна залізниця" стягнула з ПАТ "Центренерго" Трипільська ТЕС кошти за маневрову роботу, збір та зберігання вантажу у вагонах, за зважування, повідомлення вантажовласника по телеграфу, за користування вагонами, вантажні роботи, оформлення документів суму 12045,82грн.

Ці кошти були включені до накопичувальних карток №22110577, 11110538, 06110517, які були підписані одержувачем вантажу ПАТ "Центренерго" із запереченнями.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями представників сторін, наявними у матеріалах справи копіями залізничних накладних, накопичувальних карток, актами загальної форми, комерційними актами.

Як пояснив позивач на його рахунок відповідач повернув 3534,34грн, що підтверджується внутрішнім документом ПАТ "Центренерго" (переліком від 24 лютого 2015 р.) та не заперечується сторонами у справі.

Згідно з пар. 3 ст. 29 Угоди про міжнародне вантажне сполучення претензії щодо повернення сум, сплачених за договором перевезення, можуть бути пред'явлені тією особою, якою здійснено даний платіж і лише до тієї залізниці, яка стягнула ці суми.

Так, відповідач, після розгляду претензії позивача №10-6664 від 18 грудня 2014 повернув на особовий рахунок 3534,34грн по акту № 444 (накладні №№ 32405524, 32405482, 32405490, 32405516).

Обгрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що кошти у розмірі 8511,48грн (12 045,82-3 534,34) були списані відповідачем з рахунку позивача неправомірно, а тому є безпідставно отриманими та на даний час відповідачем не повернуті.

Стаття 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами для виникнення цивільних прав і обов'язків передбачає, зокрема, як договори та інші правочини, так і те, що цивільні права і обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 909 ЦК України, за договором перевезення одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за вантаж встановлену плату.

Стаття 908 ЦК України, яка кореспондується зі статтею 307 ГК України, встановлює, що умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Таким чином, права і обов'язки сторін виникають не лише з умов укладеного ними договору, а й на підставі норм, установлених актами законодавства, в тому числі нормативно-правових актів, які регулюють взаємовідносини у певних випадках.

Відповідно до ст. 62 Статуту залізниць України та п. 1.5 Правил розрахунків за перевезення вантажів, які затвердженні наказом Міністерством транспорту України № 644 від 21 листопада 2000, розрахунки за перевезення експортно-імпортних вантажів здійснюються згідно з міжнародними угодами та чинним законодавством.

Угода про міжнародне вантажне сполучення (СМГС) визначає умови перевезення вантажів та відповідно до абз. 2 пар. 1 ст. 2 вказаної угоди має обов'язкову силу для залізниць, відправників та одержувачів і діє незалежно від державної приналежності сторін договору перевезення.

Враховуючи викладене, саме норми СМГС регулюють порядок розрахунків за вантажні перевезення у прямому міжнародному залізничному сполученні.

Так, відповідно до пар. 1 статті 12 СМГС відправник відповідає за правильність відомостей і заяв, зазначених їм у накладній. Він відповідає за всі наслідки від неправильного, неточного, або неповної вказівки цих відомостей і заяв, а також від того, що вони внесені в невідповідну графу накладної.

Згідно пар. 2 ст. 12 СМГС Залізниця має право перевірити правильність відомостей і заяв, зазначених відправником у накладній. Сума витрат, пов'язаних з перевіркою, заноситься до накладної та стягується з відправника, якщо перевірка проводилась залізницею відправлення, або з одержувача, якщо перевірка проводилась залізницею призначення.

В такому випадку сума витрат, пов'язаних з перевіркою, заноситься до накладної та стягується з відправника, якщо перевірка проводилась залізницею відправлення, або з одержувача, якщо перевірка проводилась залізницею призначення.

Також, відповідно до пар. 4 статті 13 Розділу II СМГС залізниці мають бути відшкодовані понесені нею витрати по перевезенню, в тому числі, не передбачені застосовуваними тарифами, як, наприклад, витрати по виправленню навантаження, витрати по перевантаженню, пов'язаною з виправленням навантаження, витрати по виправленню тари та упаковки, необхідної для схоронності вантажу, витрати по накриттю вантажу брезентами та за користування самими брезентами у тому випадку, коли таке покриття не є обов'язком залізниці. Ці витрати повинні бути встановлені для кожної відправки та підтверджені належними документами.

Вищезазначеним чітко визначено, що вказані витрати вносяться до накладної та стягуються з одержувача, якщо вони виникли на залізниці призначення. Залізницею, керуючись вказаними нормами СМГС, було складено комерційні акти, зроблено відмітки в накладних про їх складання та нараховані витрати.

Відповідно до пар. 1 статті 13 СМГС провізні платежі, під якими розуміються плата за перевезення вантажу, проїзд провідника, водія автопоїзда, додаткові збори та інші витрати, які виникли за період від приймання вантажу до перевезення до його видачі одержувачу визначаються за наступними тарифами:

у сполученні між залізницями сусідніх країн за перевезення по залізницям країни відправлення і країни призначення - за тарифами, які застосовуються залізницями цих країн для таких перевезень.

З огляду на зазначене, саме Тарифне керівництво №1 встановлює тарифи на перевезення імпортних вантажів. А отже, застосування судом першої інстанції норм Тарифного керівництва №1 є обґрунтованими та в межах чинного законодавства.

Пунктом 4.1 розділу III Тарифного керівництва №1 передбачено нарахування збору за зважування вантажів на вагах залізниці.

Пунктом 4.3 даного розділу встановлено, що крім збору за зважування на вагах залізниці нараховується збір за маневрову роботу, якщо вагони подаються на ваги локомотивом залізниці, згідно з пунктом 1.8 цього розділу, відповідно до якого збір за маневрову роботу нараховується у розмірі 292,60 грн. за кожні півгодини роботи локомотива. Тобто, пунктом 4.3 визначена правомірність нарахування збору за маневрову роботу, а пунктом 1.8 - його фактична грошова вартість.

З матеріалів справи вбачається, що переважування маси вантажу вагонів №№ 67641407, 64074644, 57936155, 58062399, 65202061, 66931106, 56988207 здійснювалось на статичних вагах ст. Хутір-Михайлівський за показаннями тензометричних динамічних ваг на підставі актів загальної форми якими засвідчені порушення відправником при оформленні перевізних документів, а не на підставі статті 24 Статуту залізниць України, якою залізниці надане право перевіряти правильність відомостей зазначених відправником у накладній.

Відповідно до пункту 4.4 розділу III Тарифного керівництва №1 збір за зважування не нараховується саме тоді, коли контрольна перевірка маси вантажу здійснювалась у відповідності до статті 24 Статуту залізниць України.

Фактично, відповідно до актів загальної форми ст. Хутір-Михайлівський, вагони були затримані через невідповідність маси вантажу перевізним документам, що пов'язано зі схоронністю вантажу при перевезенні у міжнародному сполученні.

Дане перевезення регулюється нормами СМГС, згідно з якими вантажоодержувач зобов'язаний сплатити провізні платежі, які виникли на залізниці призначення вантажу незалежно від наявності або відсутності його вини.

Також нормами СМГС не передбачено у випадку виникнення перешкоди у перевезенні вантажу з вини вантажовідправника повідомляти про це вантажоодержувача.

Параграфом 1 статті 17 СМГС встановлено, що по прибуттю вантажу на станцію призначення залізниця зобов'язана видати вантаж, оригінал накладної і лист повідомлення про прибуття вантажу одержувачу при сплаті їм залізниці всіх належних по накладній провізних платежів; одержувач зобов'язаний сплатити провізні платежі і прийняти вантаж.

Таким чином ДТГО "Південно - західна залізниця" було правомірно стягнуто з рахунку ПАТ "Центренерго" Трипільська ТЕС суму 8511,48грн за виконані додаткові роботи (маневрову роботу, за зважування, повідомлення вантажовласника по телеграфу, за користування вагонами, вантажні роботи, оформлення документів), під час перевірки маси вантажу, зазначеній у залізничних накладних №АС532024, АС532106, АС532017, АС532115, АС532117 вантажовідправником.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Статтями 32, 33 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 01.07.2015 у справі №910/9577/15.

Керуючись ст. ст 99, 101, 102, 103, 104, 105, Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Центренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.07.2015 у справі №910/9577/15 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.07.2015 у справі №910/9577/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/9577/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Л.Г. Смірнова

Судді Л.В. Чорна

О.В. Агрикова