КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2015 р. Справа№ 910/8326/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рябухи В.І.

суддів: Ропій Л.М.

Калатай Н.Ф.

при секретарі: Бовсунівській Л.О.,

за участю представників:

від позивача Лисак Т.Г., дов. від 31.12.2014 №1-3/3д-47;

від відповідача Онищенко І.Л., дов. від 12.08.2015 №85/16,

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства «Ровенькиантрацит»

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.06.2015 (підписане 12.06.2015)

у справі №910/8326/15-г (суддя Борисенко І.І.)

за позовом Державного підприємства «Ровенькиантрацит»

до Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»

про стягнення 72 939,60 грн,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Ровенькиантрацит» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (далі - відповідач) про стягнення 72 939,60 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.06.2015 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 09.06.2015 скасувати, постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити. Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий господарський суд безпідставно не прийняв до уваги обставини, перелічені у клопотанні Державного підприємства «Ровенькиантрацит» про поновлення строку для звернення до суду, тим самим прийняв рішення з порушенням норм процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.08.2015 відновлено пропущений строк на подання апеляційної скарги, прийнято апеляційну скаргу до розгляду та порушено апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 16.09.2015. Дану ухвалу надіслано відповідно до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 №28.

09.09.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду відповідач подав відзив на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні 16.09.2015 представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду міста Києва від 09.06.2015 скасувати, постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача заперечив доводи апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Згідно зі ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.12.2010 між Дочірньою компанією «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (постачальник) та Державним підприємством «Ровенькиантрацит» (покупець) укладено договір про закупівлю природного газу за державні кошти №06/10-2557/БО-20 (далі - договір), за умовами якого постачальник зобов'язався поставити покупцеві імпортований природний газ, а покупець зобов'язався прийняти і оплатити в обсязі, зазначеному у п.1.2 цього договору.

Газ, що постачається за цим договором, використовується покупцем виключно для вироблення теплової енергії для потреб установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, а також інших суб'єктів господарювання. Використання газу покупцем для інших потреб не є предметом цього договору.

Відповідно до п.3.1 договору ціна за 1000 куб.м. природного газу становить 2 187,20 грн без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%, податок на додану вартість за ставкою 20%.

Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 234,00 грн, крім того ПДВ - 20%.

До сплати за 1000 куб.м. природного газу належить 2 464,94 грн, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 2 957,93 грн.

Згідно з п.4.1 договору розрахунки проводяться шляхом поетапної оплати у такому порядку:

- перша оплата в розмірі 34% від вартості запланованих місячних обсягів постачання газу проводиться не пізніше 10 числа місяця поставки;

- подальші оплати проводяться плановими платежами по 33% від вартості запланованих місячних обсягів постачання газу до 20 та 30 (31) числа місяця поставки.

Остаточний розрахунок за фактично спожиті обсяги газу здійснюється на підставі акта приймання-передачі газу до 10 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 5.1 договору визначено, що строк поставки газу: з 1 січня 2011 по 31 грудня 2011 включно.

У п.10.1 договору зазначено, що останній набирає чинності з дати підписання та скріплення печатками сторін, але не раніше ніж через 14 днів (п'ять робочих днів у разі застосування процедури закупівлі з підстав, визначених пунктом 3 частини 2 Закону України «Про здійснення державних закупівель») з дня опублікування у державному офіційному друкованому виданні з питань державних закупівель відомостей про рішення Уповноваженого органу про погодження процедури закупівлі в одного учасника, поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01.01.2011 і діє у частині поставки газу до 31.12.2011 включно, а у частині розрахунків за газ - до їх повного здійснення.

Правовідносини між сторонами виникли на підставі договору поставки.

За приписами ст. 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст.693 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Як встановлено судом першої інстанції, з січня 2011 по 30 вересень 2011 сума здійснених Державним підприємством «Ровенькиантрацит» перерахувань склала 6 464 531, 58 грн.

Відповідно до актів прийому-передачі природного газу з січня 2011 по 31 серпня 2011 сума поставки газу склала 6 391 591, 98 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Внаслідок грошових перерахувань у серпні-вересні 2011 року позивач здійснив переплату за газ на загальну суму 72 939, 60 грн, що і стало предметом судового розгляду по даній справі.

Рішенням господарського суду міста Києва від 09.06.2015 відмовлено позивачу у задоволенні позовних вимог, у зв'язку з пропуском трьохрічного строку позовної давності.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, з огляду на наступне.

Перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення (п.2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» від 29.05.2013 № 10).

03.10.2011 між постачальником та покупцем укладено додаткову угоду №5 до договору, за умовами якої сторони погодили вважати спірний договір є припиненим в частині поставки природного газу з 01.10.2011.

31.10.2011 контрагенти підписали акт звіряння розрахунків, за яким відповідач визнав свою заборгованість перед позивачем в сумі 72 939, 60 грн.

Отже, заявлений позов стосується повернення здійсненої позивачем попередньої оплати товару через часткове невиконання відповідачем своїх зобов'язань, у зв'язку з чим до спірних правовідносин сторін слід застосовувати положення ст.693 ЦК України, яка регулює попередню оплату товару та порядок її повернення у разі порушення контрагентом своїх зобов'язань.

Частина 2 ст.693 ЦК України визначає, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

З огляду на викладене вище, вимога позивача щодо повернення попередньої оплати в сумі 72 939,60 грн була заявлена позивачем правомірно.

Водночас, 05.05.2015 Дочірня компанія «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» звернулась до суду з заявою про застосування строків позовної давності (а.с. 159-160).

Стаття 256 ЦК України визначає, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як зазначалось вище, спірний правочин є припиненим в частині поставки природного газу з 01.10.2011.

Отже, як вірно встановлено судом першої інстанції саме з 01.11.2011 у позивача виникло право пред'явити відповідачу позовну вимогу про повернення попередньої оплати в сумі 72 939, 60 грн.

З відтиску штемпеля органу поштового зв'язку на конверті Державного підприємства «Ровенькиантрацит» слідує, що останній з позовною заявою звернувся до суду - 30.03.2015, тобто з пропуском трьохрічного строку позовної давності.

Як вбачається з матеріалів справи, Державне підприємство «Ровенькиантрацит» разом з позовною заявою подало клопотання про поновлення строку для звернення до суду.

Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п'ятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об'єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини. Щодо фізичної особи (громадянина) останніми можуть бути документально підтверджені тяжке захворювання, тривале перебування поза місцем свого постійного проживання (наприклад, за кордоном) тощо. Стосовно підприємства (установи, організації) зазначені обставини не можуть братися судом до уваги, оскільки за відсутності (в тому числі й з поважних причин) особи, яка представляє його в судовому процесі, відповідне підприємство (установа, організація) не позбавлене права і можливості забезпечити залучення до участі у такому процесі іншої особи; відсутність зазначеної можливості підлягає доведенню на загальних підставах (п.2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» від 29.05.2013 № 10).

Як на поважність причин пропуску звернення до суду, заявник посилався на повідомлення Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» від 23.07.2014 №521-1598.

Так, за повідомленням УДППЗ «Укрпошта» від 23.07.2014 №521-1598 у зв'язку із загостренням суспільно-політичної ситуації на території Донецької та Луганської областей, проведенням бойових дій в зоні АТО, підвищення ризику виникнення загрози життю та здоров'ю працівників поштового зв'язку, блокуванням шляхів проїзду до міст Донецьк та Луганськ незаконними озброєними угрупованнями, з 22.07.2014 до окремої вказівки, призупинено приймання для пересилання поштових відправлень на адресу населених пунктів, зокрема, Луганської області - Ровеньки.

Проте, колегія суддів не приймає вказаний лист як належний доказ поважності причин пропуску строку позовної давності, оскільки з останнього слідує, що УДППЗ «Укерпошта» призупинено приймання для пересилання поштових відправлень саме на адресу населених пунктів, а не з них.

Посилання на інший лист УДППЗ «Укрпошта» відповідно до якого з 27 листопада 2014, останнє припиняє приймання поштових відправлень на/з територію(ї), в тому числі, Луганської області, Київський апеляційний господарський суд вважає безпідставним, оскільки з 01.11.2011 строк позовної давності є таким, що сплив.

Що стосується посилань апелянта на постанову Національного банку України «Про призупинення здійснення фінансових операцій» від 06.08.2014 №466, внаслідок якої скаржник начебто-то не мав змоги вчасно сплатити судовий збір, колегія суддів вважає їх необґрунтованими та виходить з такого.

По-перше, вказана постанова центрального банку України була прийнята через 2 роки після порушення прав позивача на звернення до суду, а по-друге правовий статус постанови з дати її прийняття не змінювався, що, враховуючи здійснену Державним підприємством «Ровенькиантрацит» сплату судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги, свідчить про те, що наслідки дії останньої не впливали на можливість своєчасної сплати судового збору.

Частина 4 ст.267 ЦК України визначає, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов'язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв'язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму ЦК України (п.2.3 зазначеної вище постанови пленуму, в редакції від 10.07.2014).

Враховуючи, що строк позовної давності у спірних правовідносинах сплив 01 листопада 2014, позивач не надав доказів, які б свідчили, що до 01 листопада 2014 у нього виникли і продовжували існувати до моменту його звернення до суду обставини непереборної сили які, в свою чергу, завадили в строк захистити порушене право, а також приймаючи до уваги те, що причини пропуску строку позовної давності не є повноважними, за висновками колегії суддів, місцевий господарський суд правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог.

Таким чином, відповідач в апеляційній скарзі не навів доводів, які б слугували підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія Київського апеляційного господарського суду не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 09.06.2015 у справі №910/8326/15-г, оскільки воно відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Ровенькиантрацит» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 09.06.2015 у справі №910/8326/15-г - без змін.

2. Матеріали справи №910/8326/15-г повернути до Господарського суду міста Києва.

Дану постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.І. Рябуха

Судді Л.М. Ропій

Н.Ф. Калатай