ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.15 Справа№ 914/2482/15

Господарський суд Львівської області у складі судді: Бортник О.Ю. при секретарі судових засідань ОСОБА_1 розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Приватної агрофірми «Білий Стік», с. Волиця Сокальського району Львівської області,

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю (надалі ТзОВ) «Стоянівнасіння», м. Дрогобич,

про стягнення 550552,61 грн. заборгованості та 555157,14 грн. інфляційних, відсотків річних, пені

За участю представників:

від позивача - ОСОБА_3 головний економіст, ОСОБА_4 керівник, ОСОБА_5 - адвокат,

від відповідача не зявився,

Суть спору: Приватна агрофірма «Білий Стік», с. Волиця Сокальського району Львівської області, звернулась до господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з ТзОВ «Стоянівнасіння», м. Дрогобич, 550552,61 грн. заборгованості, 555157,14 грн. інфляційних, процентів річних, пені та судових витрат у справі. Позовні вимоги мотивовано невиконання відповідачем умов Договору № 01/07 купівлі-продажу ріпаку від 01 липня 2013 р., а також нормами ст.ст. 509, 526, 549, 551, 610, 612, 625, 626, 629, 655, 662, 663, ЦК України.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю.

Відповідач вимог ухвали суду від 27.07.2015 р. не виконав, витребуваних доказів не подав, явки свого представника в засідання суду не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання. Вказане підтверджується повідомленням № 781 про вручення 31.07.2015 р. відповідачу поштового відправлення суду.

Беручи до уваги відсутність клопотань з боку відповідача про відкладення розгляду справи суд вважає за можливе розглянути спір у справі відповідно до вимог ст. 75 ЦК України за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши наявні у справі докази, вивчивши матеріали справи, господарський суд Львівської області дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 526, 549, 611, 625, 629 Цивільного кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Договір є обовязковим до виконання сторонами. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач стверджує, що на підставі Договору купівлі-продажу № 01/07 від 01 липня 2013 р. він поставив відповідачу по видаткових накладних № 0634 від 17 липня 2013 р. та № 0959 від 31 жовтня 2013 р. через ОСОБА_6 по довіреностях № 70/1 від 17 липня 2013 р. та № 107 від 31 жовтня 2013 р. 304,953 т ріпаку загальною вартістю 1109781,1 грн. Вказані доводи позивача відповідач не заперечив та не спростував. Судом з матеріалів справи встановлено, що видатковими накладними № 0634 від 17 липня 2013 р. та № 0959 від 31 жовтня 2013 р., довіреностями № 70/1 від 17 липня 2013 р. та № 107 від 31 жовтня 2013 р. підтверджується одержання відповідачем від позивача через ОСОБА_6 304,953 т ріпаку загальною вартістю 1109781,1 грн. У видаткових накладних, долучених позивачем до матеріалів справи, посилання на Договір купівлі-продажу № 01/07, як на підставу поставки товару, відсутні. Про поставку товару на підставі Договору купівлі-продажу № 01/07 від 01.07.2013 р. на суму 1110053,2 грн. вказується лише у долучених позивачем до матеріалів справи належно завірених копіях податкових накладних № 2/2 від 05.07.2013 р., № 7/2 від 17.07.2013 р., № 22 від 16.08.2013 р. Позивачем зараховано в рахунок оплати товару, поставленого відповідачу по вищезгаданих видаткових накладних, 550000 грн., сплачених відповідно до наявних у матеріалах справи банківських виписок 05.07.2013 р., 24.07.2013 р. та 04.09.2013 р. У матеріалах справи відсутні та відповідачем на вимоги ухвали суду не подані докази, які б спростовували позовні вимоги в частині наявності 550552,61 грн. заборгованості, чи свідчили б про її добровільну сплату відповідачем позивачу.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Отже, якщо інше не встановлено укладеним сторонами договором або актом цивільного законодавства, перебіг строку виконання грошового зобов'язання, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу, починається з моменту прийняття товару або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, і положення частини другої статті 530 названого Кодексу, в якій ідеться про строк (термін) виконання боржником обов'язку, що не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, до відповідних правовідносин не застосовується (див. постанову Вищого господарського суду України від 28.02.2012 N 5002-8/481-2011). При цьому підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов'язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 ЦК України (див. постанову Вищого господарського суду України від 21.04.2011 N 9/252-10). Такі висновки суду відповідають висновкам Вищого господарського суду України, викладеним у інформаційному листі від 17.07.2012 р. за № 01-06/928/2012. Відповідно до ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Наявність 550552,61 грн. заборгованості відповідача перед позивачем опосередковано підтверджується наявним у матеріалах справи, скріпленим печатками сторін та підписаним їхніми бухгалтерами, актом звірки взаєморозрахунків між сторонами за період з 01.01.2013 р. по 23.10.2014 р. Крім цього, сторони 10 квітня 2014 р. уклали Акт про погашення відповідачем заборгованості перед позивачем на суму 559781 грн. відповідно до погодженого графіка (50000 грн. до 20.04.2014 р., 50000 до 20.05.2014 р., 459781 грн. до 10.07.2014 р.).

За наведених обставин, 550552,61 грн. заборгованості за поставлений позивачем відповідачу по вищезгаданих накладних ріпак підлягають стягненню з ТзОВ «Стоянівнасіння» на користь Приватної агрофірми «Білий стік».

Враховуючи наведене, стягненню з відповідача на користь позивача на підставі ст. 625 ЦК України підлягають також 17013,8 грн. трьох процентів річних, обчислених за період несвоєчасного виконання грошового зобовязання з 21 квітня 2014 р. по 09.07.2015 р., з урахуванням погодженого сторонами актом від 10 квітня 2014 р. графіка, та 321078,24 грн. інфляційних за несвоєчасне виконання грошового зобовязання за період з травня 2015 р. по червень 2015 р., з урахуванням частин заборгованостей, які підлягали сплаті відповідно до вищезгаданого графіка.

Позовні вимоги в частині стягнення пені задоволенню не підлягають, оскільки у матеріалах справи відсутні та сторонами суду не подані докази укладення між ними у письмовій формі правочину щодо забезпечення виконання грошового зобовязання з своєчасної оплати поставленого ріпаку неустойкою (пенею), як цього вимагає ч. 1 ст. 547 ЦК України. Сплата неустойки не передбачена й Договором купівлі-продажу № 01/07 від 1 липня 2013 р.

Судові витрати у справі на підставі ст. 49 ГПК України слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Факт понесення позивачем 5000 грн. витрат на оплату послуг адвоката підтверджується Договором № 01/07 від 09.07.2015 р. про надання юридичних послуг адвокатом ОСОБА_5, платіжним дорученням № 1303 від 10 липня 2015 р. про перерахування позивачем ОСОБА_5 5000 грн. згідно договору від 09.07.2015 р., актом приймання-передачі виконаних робіт від 10 липня 2015 р., свідоцтвом № 667 від 7 серпня 1997 р. про право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_5

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 75, 82, 83, 84, 85, 116 ГПК України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Стоянівнасіння» (82100, Львівська область, м. Дрогобич, вул. Д. Галицького, 1, ) на користь Приватної агрофірми «Білий Стік» (80080, с. Волиця Сокальського району Львівської області, ) 550552,61 грн. заборгованості, 17013,8 грн. трьох процентів річних, 321078,24 грн. інфляційних, 17772,89 грн. судового збору та 4018,44 грн. витрат на оплату послуг адвоката.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

2. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

3. Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 ГПК України.

4. Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом ХІІ ГПК України.

Повне рішення складено 17.09.2015 р.

Суддя Бортник О.Ю.