РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2015Справа №910/19996/15

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

про зобов'язання вчинити дії

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (далі-відповідач) про:

- зобов'язання Публічного акціонерного товариства «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» (ідентифікаційний код - 09807856; місцезнаходження: 04050, Україна, м. Київ, вул. Артема, 60) виконати платіжне доручення Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (PH ОКПП НОМЕР_1) №5 від 02.02.2015 р. по перерахуванню грошових коштів в сумі 29 252, 00 грн. (двадцять дев'ять тисяч двісті п'ятдесят дві гривні, 00 коп.), розміщених на поточному рахунку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (PH ОКПП НОМЕР_1) НОМЕР_2, відкритому у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» (ідентифікаційний код 09807856) на рахунок ДПІ у м. Краматорську ГУ Міндоходів у Донецькій області (Ідентифікаційний код 38696004) №0515 в ГУ ДКСУ у м. Краматорськ, Донецької області (код банку 834016) за призначенням платежу: *;101; НОМЕР_1; платіж єдиного внеску за 2014 р. код платежу 71040000.

- зобов'язання Публічного акціонерного товариства «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» (ідентифікаційний код - 09807856; місцезнаходження: 04050, Україна, м. Київ, вул. Артема, 60) виконати платіжне доручення Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (PH ОКПП НОМЕР_1) №6 від 06.02.2015 р. по перерахуванню грошових коштів в сумі 1 987,62 грн. (одна тисяча дев'ятсот вісімдесят сім гривень, 62 коп.), розміщених на поточному рахунку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (PH ОКПП НОМЕР_1) НОМЕР_2, відкритому в Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» (ідентифікаційний код 09807856) на рахунок ДПІ у м. Краматорську ГУ Міндоходів у Донецькій області (Ідентифікаційний код 38696004) №0515 в ГУ ДКСУ у м. Краматорськ, Донецької області (код банку 834016) за призначенням платежу: *;101; НОМЕР_1; платіж ЄСВ за 2014 р. код платежу 71040000.

- зобов'язання Публічного акціонерного товариства «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» (ідентифікаційний код - 09807856; місцезнаходження: 04050, Україна, м. Київ, вул. Артема, 60) виконати платіжне доручення Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (PH ОКПП НОМЕР_1) №8 від 16.07.2015 р. по перерахуванню грошових коштів в сумі 440,00 грн. (чотириста сорок гривень, 00 коп.), розміщених на поточному рахунку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (PH ОКПП НОМЕР_1) НОМЕР_2, відкритому у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» (ідентифікаційний код 09807856) на рахунок Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (PH ОКПП НОМЕР_1) НОМЕР_3 в ПАТ КБ «Приватбанк» м. Київ, (код банку 320649) за призначенням платежу: перерахування коштів на інший розрахунковий рахунок.

- стягнення з Публічного акціонерного товариства «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» (Ідентифікаційний код 09807856; місцезнаходження: 04050, Україна, м. Київ, вул. Артема, 60) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (PH ОКПП НОМЕР_1) пені в сумі 3 125,72 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором № 8993 від 11.06.2007 на розрахунково-касове обслуговування.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.08.2015 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 20.08.2015 за участю представників сторін, яких зобов'язано виконати вимоги суду.

Розгляд справи відкладався у порядку п.п. 1-2 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, однак про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення ухвал суду.

Приймаючи до уваги, що представник відповідача двічі був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка у судове засідання представників відповідача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем та витребуваних судом.

У судовому засіданні 10.09.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

11.06.2007 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - клієнт) та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - банк) укладено договір № 8993 на розрахунково-касове обслуговування, умовами якого передбачено, що банк відкриває клієнту поточний рахунок № НОМЕР_2 у національній валюті та зобов'язується здійснювати його розрахунково-касове обслуговування, а клієнт зобов'язується оплачувати послуги банку відповідно до тарифів банку в порядку і на умовах, визначених договором.

Відповідно до п. 2.1. договору, банк здійснює розрахунково-касове обслуговування рахунків в операційний день банку у порядку і на умовах, визначених чинним законодавством України та банківськими правилами.

Згідно п. 3.3.2 договору, банк зобов'язується вести комплексне розрахунково-касове обслуговування рахунків та виконувати за дорученням клієнта розрахункові, касові та інші операції, які не суперечать та передбачені для даного виду рахунків чинним законодавством України та банківськими правилами. Надання інших послуг, що безпосередньо не відносяться до розрахунково-касового обслуговування (кредитування, операції з цінними паперами, факторинг, лізинг та інші операції), здійснюється на підставі окремих договорів, укладених між банком і клієнтом.

Банк зобов'язується здійснювати розрахунково-касове обслуговування рахунку у визначений час з 9:00 до 15:00 крім суботи, неділі та святкових днів та святкових і неробочих днів (п. 3.3.3 договору).

Умовами п. 5.1. договору визначено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін і діє протягом невизначеного строку (п. 8.1 договору).

Як стверджує позивач, відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання щодо здійснення переказу коштів відповідно до умов договору № 8993 на розрахунково-касове обслуговування від 11.06.2007.

Так, позивач звернувся до відповідача з платіжними дорученнями № 5 від 02.02.2015 (отримано банком 03.02.2015), № 6 від 06.02.2015 (отримано банком 06.02.2015) та № 8 від 16.07.2015 (отримано банком 16.06.2015) на переказ коштів у розмірі 31 679, 62 грн., проте відповідач всупереч положенням договору операції за розрахунковими документами не виконав.

Крім того, позивач неодноразово звертався до відповідача з листами № 2 від 09.02.2015, № 3 від 11.02.2015, № 5 від 02.03.2015 та № 11 від 11.06.2015, в яких просив відповідача виконати взяті на себе зобов'язання та здійснити платіж на вищевказаними платіжними дорученнями, а також надати інформацію про причини затримання переказів коштів.

Відповідач на зазначені вище листи відповіді не надав, переказ коштів не здійснив.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань щодо здійснення переказу коштів, просить суд зобов'язати останнього виконати умови договору № 8993 на розрахунково-касове обслуговування від 11.06.2007 в частині здійснення переказу грошових коштів у розмірі 31 679, 62 грн. згідно платіжних доручень № 5 від 02.02.2015, № 6 від 06.02.2015 та № 8 від 16.07.2015. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 3 125, 00 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 8993 на розрахунково-касове обслуговування від 11.06.2007, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором банківського рахунка.

Так, згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями ст. 1066 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно ч. 3 ст. 1068 Цивільного кодексу України, банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Статтею 1073 Цивільного кодексу України передбачено, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 1074 Цивільного кодексу України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

За платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту (ч. 1 ст. 1089 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 1091 Цивільного кодексу України банк, що прийняв платіжне доручення платника, повинен перерахувати відповідну грошову суму банкові одержувача для її зарахування на рахунок особи, визначеної у платіжному дорученні.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Пунктом 8.4 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачено, що міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів.

У разі невиконання або неналежного виконання платіжного доручення клієнта банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та закону (ч. 1 ст. 1092 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач в порушення умов договору та п. 8.1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" вчасно не виконав доручень позивача про переказ грошових коштів у розмірі 31 679, 62 грн. згідно платіжних доручень № 5 від 02.02.2015, № 6 від 06.02.2015 та № 8 від 16.07.2015.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України вставлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання щодо переказу коштів у передбачені законодавством України строки, суд дійшов висновку, що відповідачем порушено положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому підлягають задоволенню вимоги позивача про зобов'язання відповідача здійснити переказ грошових коштів у розмірі 31 679, 62 грн. згідно платіжних доручень № 5 від 02.02.2015, № 6 від 06.02.2015 та № 8 від 16.07.2015 в порядку, визначеному договором № 8993 на розрахунково-касове обслуговування від 11.06.2007.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 3 125, 00 грн. - пені.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України (далі - ГК України) учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Згідно ч. 4 ст. 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною 6 ст. 231 ГК України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 32.2 ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними.

За таких обставин, оскільки сторони в договорі не визначили розмір штрафних санкцій у вигляді пені, суд приходить до висновку, що розмір пені визначається з урахуванням п. 32.2 ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

Оскільки положення договору не містять вказівки на встановлення іншого строку припинення нарахування пені, ніж встановленого в ст. 232 Господарського кодексу України, то нарахування штрафних санкцій припиняється зі сплином 6 місяців.

Суд перевірив розрахунок суми пені, наданий позивачем, та встановив, що в останньому допущену помилку у визначенні періоду нарахування пені та відповідно у розмірі її нарахування.

За розрахунком суду, обґрунтованою визнається позовна вимога про стягнення з відповідача пені у розмірі 3 124, 80 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Зобов'язати Публічне акціонерне товариство «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» (04054, м. Київ, вул. Артема, буд. 60, ідентифікаційний код - 09807856) виконати платіжне доручення Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РН ОКПП НОМЕР_1) №5 від 02.02.2015 по перерахуванню грошових коштів в сумі 29 252 (двадцять дев'ять тисяч двісті п'ятдесят дві) грн. 00 коп., розміщених на поточному рахунку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 НОМЕР_2, відкритому у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» на рахунок ДПІ у м. Краматорську ГУ Міндоходів у Донецькій області (Ідентифікаційний код 38696004) №0515 в ГУ ДКСУ у м. Краматорськ, Донецької області (код банку 834016) за призначенням платежу: *;101; НОМЕР_1; платіж єдиного внеску за 2014 р. код платежу 71040000.

3. Зобов'язати Публічне акціонерне товариство «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» (04054, м. Київ, вул. Артема, буд. 60, ідентифікаційний код - 09807856) виконати платіжне доручення Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РН ОКПП НОМЕР_1) №6 від 06.02.2015 по перерахуванню грошових коштів в сумі 1 987 (одна тисяча дев'ятсот вісімдесят сім) грн. грн. 62 коп., розміщених на поточному рахунку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 НОМЕР_2, відкритому в Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» на рахунок ДПІ у м. Краматорську ГУ Міндоходів у Донецькій області (Ідентифікаційний код 38696004) №0515 в ГУ ДКСУ у м. Краматорськ, Донецької області (код банку 834016) за призначенням платежу: *;101; НОМЕР_1; платіж ЄСВ за 2014 р. код платежу 71040000.

4. Зобов'язати Публічне акціонерне товариство «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» (04054, м. Київ, вул. Артема, буд. 60, ідентифікаційний код - 09807856) виконати платіжне доручення Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РН ОКПП НОМЕР_1) №8 від 16.07.2015 по перерахуванню грошових коштів в сумі 440 (чотириста сорок) грн. 00 коп., розміщених на поточному рахунку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 НОМЕР_2, відкритому у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» на рахунок Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (PH ОКПП НОМЕР_1) НОМЕР_3 в ПАТ КБ «Приватбанк» м. Київ, (код банку 320649) за призначенням платежу: перерахування коштів на інший розрахунковий рахунок.

5. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (04054, м. Київ, вул. Артема, буд. 60, ідентифікаційний код - 09807856) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РН ОКПП НОМЕР_1) 3 124 (три тисячі сто двадцять чотири) грн. 80 коп. - пені та 1 826 (одну тисячу вісімсот двадцять шість) грн. 95 коп. - судового збору.

6. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

7. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 14.09.2015 .

Суддя Бондарчук В.В.