ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2015 р. Справа №917/2623/13

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Голден Деррік"

до 1. товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс-Нафтогаз"

2. товариства з обмеженою відповідальністю "Діскавері - бурове обладнання (Україна)"

про стягнення 15080000грн. 00коп. (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог)

Суддя Тимошенко К.В.

Представники:

від позивача: Ручій В.В.

від відповідачів: не з'явились

Рішення винесене після перерви, оголошеної в засіданні суду 08.09.2015р. до 08.09.2015р. 9 год. 40 хв.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Голден Деррік" подана позовна заява про стягнення з відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс-Нафтогаз", як поручителя, 10000грн. 00коп. збитків та з другого відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "Діскавері - бурове обладнання (Україна)" 15070грн. 00коп. вартості неякісної та некомплектної мобільної бурової установки.

22.01.2014р. від позивача надійшла заява від 21.01.2014р. про збільшення розміру позовних вимог та про зміну предмету позову (т.1, а.с. 135-145).У вказаній заяві від 21.01.2014р. позивач просить стягнути з ТОВ "Діскавері - бурове обладнання (Україна)" вартість неякісної та некомплектної мобільної бурової установки СА700D-M-W г/п 125 т. в сумі 15070000,00грн.; стягнути з ТОВ "Альянс-Нафтогаз", як з поручителя за договором поставки №26/09 від 26.09.2012р. збитки в розмірі 10000,00грн., завдані відповідачем ТОВ "Діскавері - бурове обладнання (Україна)" поставкою позивачу - ТОВ "Голден Деррік" неякісної та некомплектної мобільної бурової установки СА700D-M-W г/п 125 т.; зобов'язати ТОВ "Діскавері - бурове обладнання (Україна)" прийняти неякісну та некомплектну мобільну бурову установку СА700D-M-W г/п 125 т.

Судом зазначена заява прийнята в частині збільшення розміру позовних вимог (т.2, а.с. 97-99).

З врахуванням викладеного розглядається позов про стягнення 15070000грн. 00коп. вартості бурової установки та 10000грн. 00коп. збитків.

Перший відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс-Нафтогаз" позов визнав (т.1, а.с.132-134).

Другий відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю "Діскавері - бурове обладнання (Україна)" позов не визнав, посилаючись на поставку комплектної бурової установки і на усунення ним недоліків, виявлених 14.02.2013р., а також на виникнення недоліків в результаті неналежної експлуатації позивачем бурової установки, на відсутність належних доказів поставки неякісної та некомплектної бурової установки (т.2, а.с. 183-198).

27.02.2014р. за клопотанням позивача та другого відповідача була призначена судова експертиза і зупинено провадження у справі до закінчення проведення експертизи та отримання висновку експерта (т.6, а.с 242).

Пропозиція позивача в листі від 15.09.2014р. (т.7, а.с.-4) про залучення для проведення експертизи фахівця Стрикун В.В. судом не прийнята, оскільки позивачем не надані докази, що вказана особа є фахівцем із зазначених в ухвалі суду про призначення експертизи питань. До вказаного вище листа позивача від 15.09.2014р. додана копія посвідчення іншої особи - Стукун В.В. Виходячи з цієї копії посвідчення Стукун В.В. є директором ТОВ "Оріон". Позивачем в якості доказу наявності дефектів продукції, поставленої відповідачем, надано висновок і акт ТОВ "Оріон", які затверджені директором ТОВ "Оріон" Стукун В.В. (додаток №7 до позовної заяви, т.2, а.с. 42-48). В зв'язку з цим залучати Стукуна В.В. чи Стрикуна В.В. в якості фахівців недоцільно.

Харківський науково-дослідний інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса, а також Київський науково-дослідний інститут судових експертиз, Львівський науково-дослідний інституту судових експертиз, Дніпропетровський науково-дослідний інститут судових експертиз, Одеський науково-дослідний інститут судових експертиз повідомили про відсутність у них фахівців з питань, зазначених в ухвалі суду про призначення експертизи, та повернули справу господарському суду Полтавської області.

З врахуванням наведеного провадження у справі поновлено ухвалою суду від 27.08.2015р. (т.7, а.с. 23).

Про дату, час і місце судового засідання сторони повідомлені, що підтверджується поштовими повідомленнями (т.7, а.с. 24-26).

04.09.2015р. від позивача та 07.09.2015р. від другого відповідача надійшли клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату в зв'язку з проведенням переговорів між вказаними сторонами щодо позасудового врегулювання конфліктної ситуації, укладення мирової угоди (т.7, а.с. 27,31).

Враховуючи, що провадження у справі порушено 08.01.2014р., і що позивач 12.02.2014р. (т.4, а.с. 146) надавав клопотання про відкладення розгляду справи для мирного врегулювання спору, а другий відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю "Діскавері - бурове обладнання (Україна)" не заперечував можливість мирного врегулювання спору (т.5, а.с. 196), суд вважає, що вказані сторони мали досить часу для мирного врегулювання спору.

Крім того, згідно статті 77 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Зазначені у клопотанні позивача та другого відповідача обставини не є обставинами, за яких спір не може бути вирішено.

Частинами 1, 3 статті 69 ГПК України встановлено, що спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з врахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більше як на п'ятнадцять днів.

Ухвалою суду від 27.02.2014р. строк вирішення спору було продовжено (т.6, а.с. 244).

Час, що залишився до спливу визначеного ч.1 і ч.3 статті 69 ГПК України строку, недостатній для відкладення розгляду справи.

В зв'язку з цим клопотання позивача та другого відповідача про перенесення розгляду справи на іншу дату задоволенню не підлягають.

08.09.2015р. позивачем подана заява про колегіальний розгляд справи.

Згідно статті 46 ГПК України справи у місцевих господарських судах розглядаються суддею одноособово. Будь-яку справу, що відноситься до підсудності цього суду, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів.

Категорія та складність справи за період від дня порушення провадження у справі не змінилась, в зв'язку з чим подана в кінці визначеного ч.1, 3 статті 69 ГПК України строку заява позивача про колегіальний розгляд справи задоволенню не підлягає.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив:

Позивач просить стягнути з ТОВ "Діскавері - бурове обладнання (Україна)" 15070000,00грн. вартості неякісної та некомплектної мобільної бурової установки СА700D-M-W г/п 125т.(далі - мобільна бурова установка або продукція); стягнути з ТОВ "Альянс-Нафтогаз", як з поручителя за договором поставки № 26/09 від 26.09.2012р. збитки в розмірі 10000,00грн., завдані відповідачем ТОВ "Діскавері - бурове обладнання (Україна)" за поставку позивачу неякісної та некомплектної мобільної бурової установки (з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог).

В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 26 вересня 2012 року між позивачем та ТОВ "Діскавері - бурове обладнання (Україна)" було укладено договір поставки №26/09, за яким позивач придбав у власність мобільну бурову установку, 28 вересня 2012 року між позивачем та ТОВ "Діскавері - бурове обладнання (Україна)" було підписано акт приймання - передачі продукції, за яким позивач прийняв вищевказану мобільну бурову установку і підтвердив, що претензії відносно кількості та якості відсутні, що 14.02.2013р. в ході проведення випробувань, підтримки першого запуску і навчання на буровій установці СА700D-M-W г/п 125 т., яка мобілізована на свердловині №110 Куличихинського НГКР, працівниками позивача було виявлено ряд недоліків, які були усунуті відповідачем 16 лютого 2013 року, що згідно акту приймальних випробувань від 21.02.2013р., підтримки першого запуску і навчання покупця на мобільній буровій установці, яка знаходиться на свердловині №110 Куличихінського НГКР також були виявлені недоліки, зокрема, несправність гідронасосів, і що 18 березня 2013 року представники постачальника провели роботи по заміні насосу. Позивач у позовній заяві також вказує, що 16 травня 2013 року в ході виконання робіт по будівництву свердловини №110 Куличихинського НГКР в селі Великі Будища Гадяцького район Полтавської області були виявлені нові недоліки мобільної бурової установки. 18 червня 2013 року при переїзді мобільної бурової установки зі свердловини №110 на свердловину №120 Куличининського НГКР мобільна бурова установка знову вийшла з ладу внаслідок виходу з ладу карданного валу (карданний вал перервався), а 26 червня 2013 року під час проведення робіт по встановленню мачти бурової установки відбулось падіння верхньої секції мачти внаслідок розриву канату підйому верхньої секції внаслідок чого подальша експлуатація мобільної бурової установки за її цільовим призначенням була неможливою.

Виходячи з наданої позивачем копії договору поставки №26/09 від 26.09.2012р. (далі - договір) (копія договору т.2, а.с. 10-14) другий відповідач (постачальник) зобов'язався поставити позивачу мобільну бурову установку у відповідності до специфікації, а покупець (позивач) зобов'язався прийняти та оплатити мобільну бурову установку.

Додатком №2 до договору встановлені гарантійні зобов'язання постачальника протягом одного року з дати поставки мобільної бурової установки.

Згідно пункту 2.3. договору передача товару оформляється видатковою накладною і актом приймання-передачі.

На підтвердження поставки мобільної бурової установки сторонами надані копія акту приймання-передачі продукції від 28.09.2012р. (т.2, а.с.17) та копія видаткової накладної від 28.09.2012р. і довіреність від 27.09.2012р. (т.3, а.с. 33.35).

Згідно наданої позивачем копії платіжного доручення №219 від 16.10.2012р. оплата мобільної бурової установки проведена позивачем 16.10.2012р.

В обґрунтування вимоги про стягнення вартості некомплектної мобільної бурової установки позивач у позовній заяві посилається на те, що в силу ст.270 ГК України, якщо постачальник у встановлений строк не замінить товар комплектним, покупець має право відмовитися від товару. Доказів пред'явлення постачальнику вимоги про доукомплектування чи заміну товару, доказів спливу встановленого для заміни чи доукомплектування товару строку та доказів відмови від товару позивач не вказав та не надав.

В обґрунтування доводів щодо поставки некомплектної продукції позивач посилається на висновок Полтавського бюро судово-економічної експертизи та аудиту від 04.09.2013р. (копія висновку - т.2, а.с. 56-69).

У вказаному висновку зазначено, що "мобільна бурова установка СА700D-M-W г/п 125 т., що була поставлена ТОВ "Діскавері - бурове обладнання (Україна)" на свердловину №110 Куличихінського НГКР ТОВ "Голден Деррік", передана в експлуатацію не укомплектованою, а саме, без канатоукладчика талевого канату - проектом не передбачено див. СА-125.00.00.000ПС лист 14" (п.2.1 висновку). При цьому не наведено обґрунтування, чому експерт, зазначаючи, що проектом не передбачено, вважає поставку некомплектною, експерт не навів жодних доказів того, що вказаний ним канатоукладчик входить до комплекту мобільної бурової установки.

Позивачем також не вказані докази, що зазначений у висновку експерта від 04.09.2013р. канатоукладчик входить до комплекту мобільної бурової установки. Таким чином, некомплектність мобільної бурової установки позивачем не доведена.

Крім того, в договорі сторони визначили, що приймання товару по якості здійснюється згідно інструкції №П-7 "Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості" (далі - Інструкція П-7).

Згідно пункту 1 вказаної Інструкції вона застосовується у всіх випадках, якщо стандартами, технічними умовами, основними та особливими умовами поставки або іншими обов'язковими для сторін правилами не встановлено інший порядок приймання продукції і товарівпо якості і комплектності.

Згідно пунктів 6, 7, 11, 13, 16, 20, 33 зазначеної Інструкції приймання продукції по якості і комплектності проводиться на складі одержувача в такі строки:

а) при іногородній поставці - не пізніше 20 днів, а продукції, яка швидко псується, - не пізніше 24 годин після видачі продукції органом транспорту чи надходження її на склад одержувача при доставці продукції постачальником або при вивезенні продукції одержувачем;

Акт про приховані недоліки продукції повинен бути складений протягом 5 днів після виявлення недоліків, однак не пізніше чотирьох місяців з дня надходження продукції на склад одержувача, що виявив приховані недоліки, якщо інші терміни не встановлені обов'язковими для сторін правилами.

Акт про приховані недоліки, виявлені у продукції з гарантійними термінами служби або зберігання, має бути складений протягом 5 днів після виявлення недоліків, але в межах встановленого гарантійного терміну.

Прихованими недоліками визнаються такі недоліки, які не могли бути виявлені при звичайній для даного виду продукції перевірці і виявлені лише в процесі обробки, підготовки до монтажу, у процесі монтажу, випробування, використання і зберігання продукції.

Приймання вважається проведеним вчасно, якщо перевірка якості і комплектності продукції закінчена у встановлені терміни. Одночасно з прийманням продукції за якістю проводиться перевірка комплектності продукції.

Приймання продукції проводиться уповноваженими на те керівником підприємства-одержувача або його заступником, компетентними особами. Ці особи несуть відповідальність за cуворе дотримання правил приймання продукції. При виявленні невідповідності якості, комплектності, маркування продукції, що надійшла, тари або упаковки вимогам стандартів, технічних умов, кресленням, зразкам (еталонам) договору або даним, зазначеним у маркуванні і супровідних документах, що засвідчують якість продукції (п. 14 цієї Інструкції), одержувач припиняє подальше приймання продукції і складає акт, у якому вказує кількість оглянутої продукції і характер виявлених при прийманні дефектів. Одержувач зобов'язаний забезпечити зберігання продукції неналежної якості або некомплектної продукції в умовах, які запобігають погіршенню її якості і змішування з іншою однорідною продукцією.

Одержувач також зобов'язаний викликати для участі в продовженні приймання продукції і складання двостороннього акта представника іногороднього виробника (відправника), якщо це передбачено в Основних і Особливих умовах поставки, інших обов'язкових правилах або договорі.

При неявці представника виробника (відправника) на виклик одержувача (покупця) в установлений термін і у випадках, коли виклик представника іногороднього виробника (відправника) не є обов'язковим, перевірка якості продукції проводиться представником відповідної галузевої інспекції з якості продукції, а перевірка якості товарів - експертом бюро товарних експертиз або представником відповідної інспекції за якістю. При відсутності відповідної інспекції за якістю або бюро товарних експертиз в місці знаходження одержувача (покупця), при відмові їх виділити представника або нез'явлення його за викликом одержувача (покупця) перевірка проводиться:

а) за участю компетентного представника іншого підприємства (організації), виділеного керівником чи заступником керівника цього підприємства (організації), або

б) за участю компетентного представника громадськості підприємства-одержувача, призначеного керівником чи заступником керівника підприємства з числа осіб, затверджених рішенням фабричного, заводського чи місцевого комітету профспілки цього підприємства, або

в) односторонньо підприємством-одержувачем, якщо виробник (відправник) дав згоду на одностороннє приймання продукції.

Акт про приховані недоліки, виявлені у продукції, складається в порядку, передбаченому цією Інструкцією, якщо інше не передбачено Основними й Особливими умовами постачання, іншими обов'язковими правилами і договором.

Позивач не навів та не надав доказів приймання продукції по комплектності у встановленому Інструкцією П-7 порядку, не навів та не надав доказів того, що некомплектність є прихованим недоліком і т.д.

Таким чином, позивач не надав доказів приймання по комплектності мобільної бурової установки у встановленому порядку та у визначені строки.

Виходячи з викладеного вимога позивача про стягнення вартості некомплектної мобільної бурової установки необґрунтована і задоволенню не підлягає.

В обґрунтування поставки неякісної мобільної бурової установки позивач у позовній заяві посилається на те, що 14.02.2013р. було виявлено ряд недоліків, які були усунуті відповідачем 16.02.2013р. (т.1, а.с.3); що 21.02.2013р., 16.05.2013р., 18.06.2013р. та 26.06.2013р. також були встановлені певні недоліки мобільної бурової установки.

Згідно ч.8 ст.269 ГК України позови, що випливають з поставки товарів неналежної якості, можуть бути пред'явлені протягом шести місяців з дня встановлення покупцем у належному порядку недоліків поставлених йому товарів.

Щодо недоліків, встановлених позивачем 21.02.2013р., 16.05.2013р. та 18.06.2013р. позивачем пропущено визначений частиною 8 ст.269 ГК України строк пред'явлення позову (позов подано 25.12.2013р. (т.1., а.с. 106). Вказаний строк не є позовною давністю і, відповідно, застосовується судом незалежно від наявності заяви сторони про застосування цього строку. Законом також не передбачена можливість захисту порушеного права в разі пропущення вказаного, в т.ч. і з поважних причин, шестимісячного строку пред'явлення позову.

В обґрунтування поставки неякісної мобільної бурової установки щодо дефектів, встановлених 26.06.2013р., позивач посилається на акт від 27.06.2013р., а також на висновки експертних установ.

Як зазначалось вище, в договорі сторони визначили, що приймання товару по якості здійснюється згідно інструкції №П-7 "Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості".

В акті від 27.06.2013р. (т.1, а.с.217-218) не зазначено, що падіння верхньої секції мачти сталося внаслідок прихованих недоліків мобільної бурової установки (причини розриву канату, падіння верхньої секції мачти, деформації, в цьому акті не зазначені).

Доказів встановлення дефектів вказаними позивачем експертними установами в порядку та строки, визначені Інструкцією П-7, позивач не навів.

Таким чином, позивачем не надані докази встановлення дефектів, виявлених 26.06.2013р., в порядку та строки, визначені Інструкцією П-7.

Позивач в обґрунтування позову в цій частині зазначає, що згідно ч.2 ст.678 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право, зокрема, відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.

Посилаючись на вказану вище норму позивач не навів та не надав доказів відмови позивача від договору (доказів надіслання чи вручення другому відповідачу (постачальнику) листа від 30.09.2013р. №708 (т.2, а.с. 174-176) відповідач ні з позовною заявою, ні на вимогу суду (ухвала суду від 08.01.2014р. - т.1, а.с.1) не надав).

Крім того, згідно частини 4 вказаної позивачем статті 678 ЦК України, положення цієї статті застосовуються, якщо інше не встановлено цим кодексом або іншим законом.

Гарантії якості товарів, а також претензії у зв'язку з недоліками поставлених товарів регулюються ст. 269 Господарського кодексу України (далі - ГК).

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГК України строки і порядок встановлення покупцем недоліків поставлених йому товарів, які не могли бути виявлені при звичайному їх прийманні, і пред'явлення постачальникові претензій у зв'язку з недоліками поставлених товарів визначаються законодавством відповідно до цього Кодексу.

Згідно положень ч. ч. 5 - 6 ст. 269 ГК України постачальник (виробник) гарантує якість товарів у цілому. Гарантійний строк на комплектуючі вироби і складові частини вважається рівним гарантійному строку на основний виріб, якщо інше не передбачено договором або стандартами (технічними умовами) на основний виріб. Постачальник (виробник) зобов'язаний за свій рахунок усунути дефекти виробу, виявлені протягом гарантійного строку, або замінити товари, якщо не доведе, що дефекти виникли внаслідок порушення покупцем (споживачем) правил експлуатації або зберігання виробу.

Таким чином, з врахуванням наведеної вище частини 4 статті 678 ЦК України, у разі виявлення недоліків протягом гарантійного строку покупець за договором поставки не отримує прав, передбачених ст. 678 ЦК України, але маєправо вимагати від постачальника (виробника) усунення дефектів виробів за його рахунок, або зміни товару.

Викладене підтверджується і практикою Вищого господарського суду України.

Виходячи з цього, вимога позивача про стягнення вартості мобільної бурової установки необґрунтована і задоволення не підлягає.

Позивач також просить стягнути з першого відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс-Нафтогаз", як з поручителя, 10000грн. 00коп. збитків, завданих позивачу другим відповідачем поставкою неякісної та некомплектної продукції.

В обґрунтування позову в цій частині позивач вказує, що 17 травня 2013 року між ТОВ "Голден Деррік" та ТОВ "Альян-Нафтогаз" було укладено договір поруки б/н, згідно якого відповідач (ТОВ "Альянс-Нафтогаз") взяв на себе обов'язок забезпечувати виконання зобов'язання відповідачем "Діскавері - Бурове обладнання (Україна)" в частині забезпечення належної якості мобільної бурової установки CA700D-M-W г/п 125 т.

Порукою забезпечувалось виконання зобов'язання товариством "Діскавері - Бурове обладнання (Україна)" за договором поставки №26/09 від 26 вересня 2012 року в частині відшкодування збитків під час поставки постачальником якісного і комплектного бурового обладнання.

Згідно наданої позивачем копії договору поруки без номера від 17.05.2013р. (т.2, а.с.178-179) "поручитель поручається перед Кредитором за виконання обов'язку ТОВ "Діскавері - Бурове обладнання (України)" (надалі іменується "Боржник") щодо виконання зобов'язань Боржником в частині дотримання обов'язків передбачених Розділом 3 договору, визначеного розділом 2 цього Договору (надалі іменується "основний договір") та/або нести відповідальність за збитки/шкоду, заподіяну Боржником Кредиторові внаслідок невиконання/неналежного виконання Боржником зобов'язань за договором, який визначено в розділі 2 даного Договору".(п.1.1 договору). "Сторони за даним договором визначили ліміт відповідальності Поручителя. Так, сторони, керуючись ч.5 ст. 225 ГК України заздалегідь визначили, що погоджений максимальний розмір збитків/шкоди, чи будь-яких санкцій, що підлягатимуть відшкодуванню/сплаті Поручителем за даним договором (у випадку не виконання Божником зобов'язань за Основним договором) визначається сторонами у твердій сумі - в розмірі 10 000,00 грн.»

Статтями 553, 554 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У частині 2 статті 22 ЦК України зазначено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 623 ЦК України встановлено, що Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.

Згідно статті 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч.1 ст.225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Договором поставки розмір збитків не погоджений. Договором поруки, як зазначалось вище, встановлено ліміт - максимальний розмір збитків чи санкцій, що підлягають відшкодуванню поручителем, тобто визначена межа відповідальності поручителя.

Позивач доказів наявності збитків, доказів розміру збитків, доказів причинно-наслідкового зв'язку між поведінкою другого відповідача (постачальника) та стягуваними за позовом збитками не навів та не надав.

Таким чином позов в частині стягнення з першого відповідача збитків необґрунтований і задоволенню не підлягає.

Статтею 22 ГПК України встановлено, що суд не приймає визнання позову відповідачем якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Оскільки, згідно ч.2 статті 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання, суд не приймає визнання позову першим відповідачем - поручителем.

Відповідно до пункту четвертого частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода у наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Аналогічні положення закріплено в статті 43 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Стаття 33 ГПК України обов'язок доказування позовних вимог покладає на позивача.

Позивач свої вимоги не обгрунтував.

З врахуванням наведеного позов задоволенню не підлягає.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 ГПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

1. Відмовити в позові повністю.

Суддя К.В.Тимошенко

Повне рішення складено 14.09.2015р.