КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2015 р. Справа№ 910/6395/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Власова Ю.Л.

Шаптали Є.Ю.

при секретарі судового засідання Котовський С.О.

за участю представників:

від позивача: Саушкіна О.В. - за належним чином оформленою довіреністю;

від відповідача: Руденко В.О. - за належним чином оформленою довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Спільного українсько-німецького підприємства "Марком" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2015 року

у справі № 910/6395/15-г (суддя Якименко М.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агат"

до відповідача Спільного українсько-німецького підприємства "Марком" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю

про стягнення 165488,96 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агат" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Спільного українсько-німецького підприємства "Марком" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення 165488,96 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.05.2015 року у справі № 910/6395/15-г позовні вимоги задоволені повністю.

Не погодившись з вказаним рішенням, Спільне українсько-німецьке підприємство "Марком" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що до провадження по Справі №910/6395/15-г за позовом ТОВ «АГАТ» не було залучено в якості учасника ТОВ «Поляна Україна Груп», що є учасником Договору поруки б/н від 01.10.2014 року.

Судом першої інстанції не було досліджено факт оплати ТОВ «Поляна Україна Груп» за Угодою про зарахування зустрічних однорідних вимог від 01.10.2014 року коштів у сумі 165488,96 грн. та припинення виконанням обов'язку Боржника за Договором поруки б/н від 01.10.2014 року. Що доводиться відсутністю Угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 01.10.2014 року в матеріалах справи №910/6395/15-г. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку і відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Також апелянт зазначає, що вважає Договір поруки б/н від 01.10.2014 року припиненим 31.12.2014 року.

В обґрунтування апеляційної скарги Спільне українсько-німецьке підприємство "Марком" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю посилається на те, що судом було проведено судове засідання 26.05.2015 року. - день винесення оспарюваного Рішення без виклику Відповідача.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2015 року у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гончаров С.А., судді -Скрипка І.М., Шаптала Є.Ю. відновлено строк на апеляційне оскарження, апеляційна скарга прийнята до розгляду, порушено апеляційне провадження у справі, розгляд справи призначено на 29.07.2015 року.

У зв'язку з перебуванням суддів Скрипки І.М., Шаптали Є.Ю. у відпустці, розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 29.07.2015 року, для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя: Гончаров С.А.; судді Власов Ю.Л.., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.07.2015 року визначеним складом суду відкладено розгляд справи на 09.09.2015 року.

У зв'язку з перебуванням судді Пономаренко Є.Ю. у відпустці, розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 09.09.2015 року, для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя: Гончаров С.А.; судді Власов Ю.Л.., Шаптала Є.Ю.

Відповідач, згідно з поданою до суду 21.07.2015 року заявою, зазначає про надання суду фальшивих доказів, а саме договору поруки від 01.10.2014 року, зазначене обґрунтовано тим, що договір не підписувався та не укладався СП «МАРКОМ», відсутні печатки ТОВ «ПОЛЯНА УКРАЇНА ГРУП» та ТОВ «АГАТ», підпис директора ТОВ «ПОЛЯНА УКРАЇНА ГРУП» не відповідає дійсному підпису, підпис директора СП «МАРКОМ» не відповідає дійсному підпису, печатка СП «МАРКОМ» підроблена.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПОЛЯНА УКРАЇНА ГРУП» згідно з поданою до суду 21.07.2015 року заявою, також зазначає про дослідження підписів і печатки ТОВ «ПОЛЯНА УКРАЇНА ГРУП» на договорі поруки та залучення Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛЯНА УКРАЇНА ГРУП», в якості сторони по справі №910/6395/15-г.

Дані заяви колегія суддів відхиляє, оскільки наведене спростовується поданим ТОВ «ПОЛЯНА УКРАЇНА ГРУП» та ТОВ «АГАТ» платіжним дорученням №5624589 від 30.12.2014 року, згідно якого вбачається виконання умов договору поруки від 01.10.2014 року.

Крім того, подання до суду платіжного доручення саме Спільним українсько-німецьким підприємством "Марком" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю підтверджує погодження існування договору поруки від 01.10.2014 року та наявності заборгованості по ньому.

Разом з тим, розмір проплати за наведеним платіжним дорученням співпадає з розміром заборгованості за договором поруки від 01.10.2014 року.

Позивач, згідно з поданим до суду 24.07.2015 року відзивом, проти доводів викладених в апеляційній скарзі заперечив та просить суд у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення учасників судового процесу, присутніх в судовому засіданні, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне.

01.10.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агат" (кредитор), Товариством з обмеженою відповідальністю "Поляна Україна Груп" (боржник) та Спільним українсько-німецьким підприємством "Марком" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (поручитель) укладено Договір поруки.

Пунктом 1.1. Договору, поручитель зобов'язується перед Кредитором відповідати за виконання Боржником в повному обсязі грошових зобов'язань.

Відповідно до п. 1.2. поручитель зобов'язується нести перед Кредитором солідарну з Боржником відповідальність.

Згідно з п. 2.2. Договору, у випадку порушення Боржником прийнятих ним зобов'язань, непогашення суми в розмірі 165488,96 грн. (сто шістдесят п'ять тисяч чотириста вісімдесят вісім гривень, 96 коп.), в тому числі ПДВ в строк до 31.12.2014 року, Поручитель зобов'язаний зробити це за Боржника протягом 5 (п'яти) робочих днів з дня отримання від Кредитора письмового повідомлення про порушення Боржником його зобов'язань.

Відповідно до п. 4.1. Договору, цей договір набирає чинності з дати його підписання Сторонами і діє до повного виконання ними прийнятих на себе обов'язків.

Договір поруки від 01.10.2014 року в судовому порядку не визнано недійсним та не розірвано, а тому на момент розгляду справи договір є таким що діє та є чинним.

Як зазначалось, позовними вимогами у даній справі є стягнення 165488,96 грн. за Договором поруки від 01.10.2014 року.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо погашення 165488,96 грн. за умовами Договору поруки від 01.10.2014 року.

Судова колегія, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, погоджується з висновками, з яких виходив місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваного рішення з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З наданих позивачем доказів вбачається, що відповідач в порушення умов Договору не сплатив на користь позивача 165488,96 грн. боргу, та має перед позивачем заборгованість в розмірі 165488,96 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Доводи апелянта стосовно неправомірності не залучення до провадження по Справі №910/6395/15-г ТОВ «Поляна Україна Груп», що є учасником Договору поруки б/н від 01.10.2014 року, колегією суддів не приймається з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, п. 2.2. Договору, у випадку порушення Боржником прийнятих ним зобов'язань, непогашення суми в розмірі 165488,96 грн. (сто шістдесят п'ять тисяч чотириста вісімдесят вісім гривень, 96 коп.), в тому числі ПДВ в строк до 31.12.2014 року, Поручитель зобов'язаний зробити це за Боржника протягом 5 (п'яти) робочих днів з дня отримання від Кредитора письмового повідомлення про порушення Боржником його зобов'язань.

Тобто, вказаним пунктом договору сторони погодили, що всі грошові зобов'язання, у разі невиконання їх боржником до 31.12.2014 року, переходять до поручителя - Спільного українсько-німецького підприємства "Марком" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю,

До того ж, статтею 546 Цивільного кодексу України визначено, що з метою забезпечення належного виконання зобов'язання та захисту майнових інтересів кредитора на випадок порушення зобов'язання боржником закон передбачає спеціальні заходи - визначає окремі види забезпечення виконання зобов'язання: неустойку, поруку, гарантію, заставу, при тримання, завдаток або інші види, встановлені договором або законом.

Обов'язок Поручителя у відповідності до вимог ст.554 Цивільного кодексу України оформлений у п.1.2. Договору поруки від 01.10.2014 року - як солідарна відповідальність.

Згідно з частиною першою статті 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Тому, колегія суддів не вбачає за необхідне участь у справі ТОВ «Поляна Україна Груп», з цих же підстав відмовляє у задоволенні клопотання ТОВ «Поляна Україна Груп» з цього приводу.

Стосовно доводу апелянта про не дослідження факту оплати ТОВ «Поляна Україна Груп» за Угодою про зарахування зустрічних однорідних вимог від 01.10.2014 року коштів у сумі 165488,96 грн. та припинення виконанням обов'язку Боржника за Договором поруки б/н від 01.10.2014 року, колегія суддів вбачає за необхідне зазначити наступне.

Позивачем надано копія виписку по поточному рахунку №4517 відкритому позивачем у ПАТ «Радікал Банк» за період з 30.12.2014 року по 31.07.2015 року та виданих за запитом 04.08.2015 року.

З цих виписок вбачається відсутність зарахування суми 165488,96 грн. на поточний рахунок №4517 відкритий позивачем у ПАТ «Радікал Банк» за платіжним дорученням №5624589 від 30.12.2014 року.

Тому, надане до матеріалів справи платіжне доручення №5624589 від 30.12.2014 року, не може враховуватись судом як доказ сплати заборгованості 165488,96 грн. за договором поруки.

За вимогами п. 2.1. Договору Поручитель самостійно контролює виконання Боржником зобов'язання (своєчасну сплату). Доказів звернення апелянта (Поручителя) до Боржника з 20.01.2015 року (дати отримання вимоги про сплату заборгованості у розмірі 165488,96 грн.) з метою контролю виконання ним зобов'язання забезпеченого порукою до матеріалів справи не надано.

Доводи апелянта стосовно того, що вважає Договір поруки б/н від 01.10.2014 року припиненим 31.12.2014 року, колегія суддів не приймає враховуючи наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання.

У відповідності до вимог п. 2.2. Договору Кредитором на адресу Поручителя була направлена вимога від 05.01.2015 року №1 про сплату заборгованості у розмірі 165488,96 грн., яка ним була отримана 20.01.2015 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не придавить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

В матеріалах справи наявні належним чином засвічена копія вимоги позивача до відповідача, як поручителя, про виконання зобов'язань за Договором поруки, яка датована 05.01.2015 року та докази направлення цієї вимоги відповідачу і отримання ним вимоги 20.01.2015, позовні вимоги заявлені в межах шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Враховуючи викладене, порука не може вважатися припиненою.

Щодо неналежного повідомлення відповідача про час та місце судового засідання, то колегія суддів зазначає наступне.

Колегією суддів враховано, що відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Також, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (Інформаційний лист Вищого господарського суду від 13.08.2008 року № 01-8/482 із змінами станом на 29.06.2010 року „Про деякі питання застосування норми Господарського процесуального кодексу України").

Судом першої інстанції не було досліджено факт оплати ТОВ «Поляна Україна Груп» за Угодою про зарахування зустрічних однорідних вимог від 01.10.2014 року коштів у сумі 165488,96 грн. та припинення виконанням обов'язку Боржника за Договором поруки б/н від 01.10.2014 року. Що доводиться відсутністю Угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 01.10.2014 року в матеріалах справи №910/6395/15-г. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку і відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

З огляду на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, а також на те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив, суд першої інстанції приходить до вірного висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 165488,96 грн. - боргу, нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення господарського суду міста Києва від 26.05.2015 року у справі № 910/6395/15-г відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Разом з тим, доводи Спільного українсько-німецького підприємства "Марком" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Спільного українсько-німецького підприємства "Марком" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю на рішення господарського суду міста Києва від 26.05.2015 року у справі № 910/6395/15-г є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Спільного українсько-німецького підприємства "Марком" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю на рішення господарського суду міста Києва від 26.05.2015 року у справі № 910/6395/15-г - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2015 року у справі № 910/6395/15-г - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/6395/15-г повернути до суду першої інстанції.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді Ю.Л. Власов

Є.Ю. Шаптала