ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

"21" вересня 2015 р. Справа № 911/4286/15

Суддя Горбасенко П.В., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Деревообробна компанія ВУД-ІФ»

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

про розірвання договору та зобов'язання повернути 70 000 грн.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Деревообробна компанія ВУД-ІФ» до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору поставки дров'яної деревини виробничо-технічного призначення на загальну суму 111 150 грн, укладеного між ФОП ОСОБА_1 та «Деревообробна компанія ВУД-ІФ» та зобов'язання відповідача повернути позивачу виконане за договором у сумі 70 000 грн.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Частиною першою ст. 4 Закону України „Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати. За подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 мінімальної заробітної плати.

Згідно статті 8 Закону України „Про Державний бюджет України на 2015 рік" установлено на 2015 рік мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 1 218 гривні.

Відповідно до п. 2.2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.2013 судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом пункту 3 частини другої статті 54 і статті 55 ГПК такий обов'язок покладається на позивача (в тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у вигляді повернення майна застосовуються з ініціативи господарського суду, наприклад, при визнанні договору недійсним - пункт 1 статті 83 ГПК). На виняток з цього правила лише у випадках неправильного зазначення ціни позову вона визначається суддею (частина третя статті 55 ГПК); з цією метою суд вправі витребувати додаткові документи і матеріали як в учасників даного судового процесу, так і в інших підприємств та організацій (стаття 38, пункт 4 статті 65 ГПК), а в разі необхідності призначити відповідну судову експертизу (проведення експертної оцінки майна), у випадку ж відмови позивача від здійснення оплати такої експертизи - залишити позов без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

Відповідно до п. 2.10. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.2013р. у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з пунктом 3 статті 6 Закону підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

Судом встановлено, що позивач за подання немайнової вимоги про розірвання договору та майнової вимоги про зобов'язання повернути 70 000 грн сплатив 1 218 грн судового збору, що підтверджується квитанцією № 292 від 03.09.2015, хоча повинен був сплатити 2 436 грн судового збору (1 218грн. за немайнову вимогу про розірвання договору та 1 218 грн за майнову вимогу про зобов'язання повернути 70 000 грн), недоплативши до Державного бюджету України 1 218 грн (2 436 грн - 1 218 грн).

Відтак, суд вважає, що заявником позову не подано доказів сплати судового збору у встановленому розмірі.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовна заява не може бути прийнята до розгляду господарським судом Київської області і підлягає поверненню.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення вказаних недоліків.

З урахуванням наведеного, керуючись п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву (з доданими до неї документами) повернути без розгляду Товариству з обмеженою відповідальністю «Деревообробна компанія ВУД-ІФ».

Суддя П.В.Горбасенко