ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"13" січня 2015 р. Справа № 921/1196/14-г/6
УХВАЛА

про повернення заяви без розгляду

Суддя Шумський І.П.

В провадженні господарського суду Тернопільської області знаходиться справа №921/1196/14-г/6 за позовом Агропідприємства "Нива" до Приватного агропромислового підприємства "Медобори" (відповідач №1), Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроцентр-Галичина" (відповідач №2), ОСОБА_1 (відповідач №3) , за участю третіх осіб: приватного нотаріуса ОСОБА_2 , приватного нотаріуса ОСОБА_3, реєстраційної служби Гусятинського районного управління юстиції Тернопільської області, про (з врахуванням заяви від 07.11.2014 року):

- визнання недійсними укладених договорів купівлі-продажу від 03.02.2014 р. між ПАП "Медобори" і ТОВ "Агроцентр-Галичина" та від 13.02.2014р. між ТОВ "Агроцентр-Галичина" і ОСОБА_1,

а також про зобов'язання відповідачів повернути будівлі і споруди загальною пл. 12466,4 м. кв., які розташовані на земельній ділянці площею 3,1 га по вул. Незалежності, 1 в м. Хоростків, Гусятинського району, Тернопільської області. А саме:

- адміністративний будинок площею 206,7 кв.м.,

- лабораторію площею 44,3 кв.м.,

- гараж-склад площею 50,6 кв.м.,

- гараж-котельню площею 693 кв.м.,

- виробниче приміщення площею 644,9 кв.м.,

- млин площею 5237,6 кв.м.,

- сушку площею 98,9 кв.м.,

- соговий склад площею 5265,4 кв.м.,

- магазин площею 35 кв.м.,

- прохідну площею 20 кв.м.,

- вагову площею 32,7 кв.м.,

- огорожу по периметру земельної ділянки.

В засіданні 25.12.2014р. представником позивача надано письмове уточнення прохальної частини позовної заяви б/н від 24.12.2014р., в якому він просить визнати недійсними вищезгадані правочини від 03.02.2014 року та 13.02.2014 року. А також витребувати у відповідачів №2 і №3 наступні об'єкти нерухомості:

А адміністративний будинок пл. 488, 6 м.кв.;

Б - гаражі пл. 591,8 м.кв.;

В гараж-котельня пл. 864 м.кв.;

Д млин пл. 2927,9 м.кв.;

Е склад пл. 1390 м.кв.;

З прохідна пл. 149,3 м.кв.;

К вагова пл. 32,7 м.кв.;

Л цех пл. 101,7 м. кв.;

М сарай пл. 38,5 м.кв.;

1 огорожа з плит 777,1 м. п.

та склад під літерою "Г" площею 761,1 м.кв., які знаходяться по вул. Незалежності, 1 у м. Хоростків, Гусятинського району Тернопільської області. В засіданні 25.12.2014р. позивач уточнив, що площа огорожі є непідтвердженою.

Однак, заявником не сплачено достатньої суми судового збору для прийняття таких вимог.

Так, якщо позовну заяву про визнання договору (правочину) недійсним подано без вимоги застосування наслідків, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України чи частиною другою статті 208 Господарського кодексу України, судовий збір сплачується за ставками, передбаченими для позовних заяв немайнового характеру. Тобто, в розмірі мінімальної заробітної плати.

У вимогах позивача йдеться про визнання недійсним двох договорів (правочинів).

За твердженням позивача вимога про повернення майна не пов'язана з реституцією, а має віндикаційний характер.

Судовий збір за розгляд такого позову визначається з урахуванням вартості спірного майна, як із спору майнового характеру (п. 2.2.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 року ). Тобто, 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Вартість майна, повернути яке позивач просить у своїх уточненнях від 24.12.2014р. складає 1 580 000 грн. (п.2.1 договору від 03 лютого 2014 року).

За таких обставин, для прийняття до розгляду нового розміру позовних вимог позивачу слід сплатити 34 036 грн. судового збору.

В той час, як Агропідприємство "Нива" згідно з квитанції № 44 від 16.10.2014р. та квитанції №2 від 27.10.2014р. внесено лише 4263 грн. судового збору.

ГПК, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи

- об'єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову.

У будь-якому з таких випадків позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ГПК (п.3.11 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18).

З огляду на зміст письмового уточнення прохальної частини позовної заяви б/н від 24.12.2014р., а також обсягу раніше предявлених вимог та обставини справи, суд розцінює названі уточнення як збільшення позовних вимог.

Для надання позивачу можливості сплатити необхідну частину судового збору, питання про прийняття заяви про збільшення вимог відкладалось (судове засідання від 25.12.2014 року та, за клопотанням представника позивача, в засіданні 12.01.2015 року).

Однак, станом на 13.01.2015 року (останній день строку розгляду справи) заявником не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі для прийняття заяви про збільшення позовних вимог. А також не представлено мотивованих клопотань про відстрочку, розстрочку чи звільнення від його сплати з доказами наявності для цього підстав.

Через несплату заявником достатньої суми судового збору для прийняття таких вимог, заяву про збільшення вимог слід повернути без розгляду зважаючи на таке.

У відповідності до ст. 44 ГПК України, ст. 3 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, справляється судовий збір.

За змістом ч.2 п.2 ст. 6 Закону України "Про судовий збір", у разі якщо розмір позовних вимог збільшено або пред'явлено нові позовні вимоги, недоплачену суму судового збору необхідно сплатити до звернення до суду з відповідною заявою.

У п.2.8 постанови пленуму № 7 від 21 лютого 2013 року та п.3.10 постанови пленуму від 26 грудня 2011 року № 18, Вищий господарський суд України розяснив, що у разі коли позивач на підставі частини четвертої статті 22 ГПК до прийняття рішення зі справи збільшив розмір позовних вимог чи до початку розгляду справи по суті змінив предмет або підставу позову, в зв'язку з чим зросла ціна позову, він відповідно до абзацу другого частини другої статті 6 названого Закону повинен сплатити недоплачену в зв'язку з цим суму судового збору до звернення з відповідною заявою до господарського суду.

Якщо до останньої не додано доказів такої доплати, заява повертається без розгляду на підставі пункту 4 частини першої статті 63 ГПК, що згідно з частиною третьою згаданої статті ГПК не перешкоджає позивачеві повторно звернутися до господарського суду з відповідною заявою після доплати ним необхідної суми судового збору.

У цьому випадку до відповідного звернення суд здійснює розгляд раніше заявленої позовної вимоги (позовних вимог), якщо позивач не відмовився від неї.

З врахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 1, 2, 32-34, 36, 43, 44 - 46, 54, 56, 57, 63, 86 ГПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Письмове уточнення Агропідприємства "Нива" б/н від 24.12.2014р. щодо змісту прохальної частини позовної заяви повернути заявнику без розгляду.

На ухвалу господарського суду, сторони, прокурор, треті особи та особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки мають право подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня прийняття ухвали, через місцевий господарський суд.

Суддя І.П. Шумський