РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2015№910/19148/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., при секретарі судового засідання Грабовській А.С., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/19148/15

за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група", м. Київ,

до приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс", м. Київ,

про стягнення 7 801,58 грн. страхового відшкодування в порядку регресу,

без участі представників сторін у зв'язку з їх неявкою.

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" (далі - ПрАТ «СК «Українська страхова група») звернулося до господарського суду міста Києва про стягнення з приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" (далі - ПрАТ «Європейський страховий альянс») 7 801,58 грн. страхового відшкодування в порядку регресу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що: ПрАТ «СК «Українська страхова група» на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті від 18.07.2013 №28-0199-13-00639 КАСКО (далі - Договір) виплатило товариству з обмеженою відповідальністю «Атлант-М Дніпровська набережна» (далі - ТОВ «Атлант-М Дніпровська набережна») страхове відшкодування автомобіля марки «Volkswagen Touran», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі - «Volkswagen»), а тому позивачем відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду; відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля марки «Toyota Corolla», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (далі - «Toyota»), була застрахована ПрАТ «Європейський страховий альянс» (поліс №АС/0366037, за якими ліміт по майну становив 50 000 грн., а франшиза - 510 грн.); у зв'язку з наведеним позивач просить стягнути з відповідача 7 801,58 грн. страхового відшкодування.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.07.2015 порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 07.09.2015, у порядку підготовки справи до судового розгляду витребувано у Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) письмову інформацію щодо умов поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/0366037.

11.08.2015 отримано від МТСБУ відповідь на судовий запит, з якої вбачається, що за полісом №АС/0366037 (за яким ліміт по майну становить 50 000 грн., а франшиза - 510 грн.) було застраховано цивільно-правову відповідальність ОСОБА_2 як страхувальника транспортного засобу марки «Toyota».

02.09.2015 від ПрАТ «Європейський страховий альянс» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач посилається на обов'язковість проведення експертного дослідження експертом або аварійним комісаром для визначення розміру збитку з урахуванням всіх коефіцієнтів та положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; крім того, позивачем не було надано доказів повідомлення боржника про зміну кредитора, оскільки позивач, виплативши відновлювальний ремонт, як новий кредитор отримав право вимоги до особи, відповідальної за збитки.

У судове засідання 07.09.2015 представники сторін не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в судовому засіданні 07.09.2015 без участі представників сторін за наявними в ній матеріалами.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

18.07.2013 ПрАТ «СК «Українська страхова група» (страховик) та ОСОБА_3 (страхувальник) укладено Договір, предметом якого є страхування майнових інтересів страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов'язане з: володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом та додатковим обладнанням; відшкодуванням страхувальником шкоди, заподіяної майну третіх осіб застрахованим транспортним засобом; життям, здоров'ям та/або працездатністю застрахованих осіб; строк дії Договору з 24.07.2013 по 23.07.2016.

06.11.2013 о 08 год. 00 хв. в місті Києві на вул. Круглоуніверситетській, 17 ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Toyota», під час об'їзду перешкоди не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем «Volkswagen», який належить ОСОБА_3, в результаті чого зазначені автомобілі отримали механічні пошкодження.

06.11.2013 ОСОБА_3 звернулася до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

ТОВ «Атлант-М Дніпровська набережна» виставлено ОСОБА_3 рахунок від 06.11.2013 №С4207150 для оплати відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen» на суму 9 772,40 грн.

ПрАТ «СК «Українська страхова група» складено страховий акт від 08.11.2013 №СТОКА-472 та розрахунок страхового відшкодування на суму 8 311,58 грн., на підставі яких позивачем було перераховано ТОВ «Атлант-М Дніпровська набережна» страхове відшкодування у сумі 8 311,58 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 08.11.2013 №20379.

У відзиві відповідач посилається, зокрема, на те, що для визначення розміру збитку, завданого пошкодженому автомобілю, є обов'язковість проведення експертного дослідження експертом або аварійним комісаром; проте судом не беруться до уваги доводи відповідача з огляду на таке.

У листі Верховного Суду України від 19.07.2011 «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування» зазначено, що, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Таким чином, господарський суд вважає, що оскільки ремонт автомобіля «Volkswagen» був проведений на станції технічного обслуговування ТОВ «Атлант-М Дніпровська набережна», яким, в свою чергу, було виставлено рахунок від 06.11.2013 №С4207150 та визначено, що вартість ремонту автомобіля «Volkswagen» становить 9 772,40 грн., то твердження відповідача щодо необхідності проведення саме експертного дослідження транспортного засобу для встановлення розміру матеріального збитку є недоцільним; при цьому, відповідач не був позбавлений права проведення власної експертизи застрахованого автомобіля.

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 05.12.2013 у справі №575/26160/13-п визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано до винної особи адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 грн.

За приписами статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Таким чином, до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Вина ОСОБА_2 встановлена у судовому порядку (постановою Печерського районного суду міста Києва від 05.12.2013 у справі №575/26160/13-п), а тому вказані обставини не потребують додаткового доведення, а відтак, шкода, заподіяна внаслідок експлуатації автомобіля «Toyota», повинна відшкодовуватися власником вказаного автомобіля.

Разом з тим, відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Toyota» як страхувальника на момент ДТП була застрахована ПрАТ «Європейський страховий альянс» (поліс №АС/0366037, за яким ліміт по майну становить 50 000 грн., а франшиза - 5100 грн.).

Отже, ПрАТ «Європейський страховий альянс» зобов'язане виплатити ПрАТ «СК «Українська страхова група» кошти у сумі 7 801,58 грн. (8 311,58 грн. - 510 грн. франшизи).

З урахуванням наведеного господарський суд міста Києва дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 7 801,58 грн. (фактичні витрати з вирахуванням суми франшизи) страхового відшкодування обґрунтовані та підлягають задоволенню.

За приписами статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 33-37; ідентифікаційний код 19411125) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання даного рішення суду, на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (03038, м. Київ, вул. Івана Франка, 32-А; ідентифікаційний код 30859524) 7 801 (сім тисяч вісімсот одну) грн. 58 коп. страхового відшкодування в порядку регресу та 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 16.09.2015.

Суддя О. Марченко