ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.15 Справа № 914/2257/15

За позовом:Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго», м. Львів;
до відповідача:Міського комунального підприємства «Золочівводоканал», Львівська обл., м. Золочів;
про:стягнення 4097,88 грн. пені, 363,61 грн. 3% річних та 3668,75 грн. інфляційних втрат
Суддя - Крупник Р.В. Секретар - Айзенбарт А.І.
Представники сторін:
від позивача:Луцик С.В. - представник (довіреність №502-4144/2 від 18.12.2014р.);
від відповідача:не з'явився.

Представникам сторін роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді та здійснення технічної фіксації судового засідання не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

09.07.2014р. на розгляд господарського суду Львівської області поступила позовна заява Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» (надалі - Позивач) до Міського комунального підприємства «Золочівводоканал» (надалі - Відповідач) про стягнення 4097,88 грн. пені, 363,61 грн. 3% річних та 3668,75 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду від 10.07.2015р. порушено провадження у справі, її розгляд призначено на 27.07.2015р. В судовому засіданні 27.07.2015р. оголошено перерву до 17.08.2015р. Ухвалою від 17.08.2015р. суд відклав розгляд справи на 07.09.2015р.

Представник позивача в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав, просив суд позов задоволити повністю.

Позовні вимоги мотивує тим, що 13.11.2007р. між позивачем та відповідачем було укладено Договір про постачання електричної енергії №90127, відповідно до якого позивач зобов'язувався продавати споживачу (відповідачу) електроенергію для забезпечення потреб електроустановок споживача. Відповідач в свою чергу зобов'язувався оплачувати постачальнику (позивачу) вартість електричної енергії згідно умов договору. Оскільки розрахунки за поставлену електроенергію були проведені відповідачем всупереч умовам Договору, позивач просить суд стягнути з відповідача 4097,88 грн. пені, 363,61 грн. 3% річних та 3668,75 грн. інфляційних втрат.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце судового розгляду. В запереченнях на позовну заяву зазначає, що у зв'язку з несплатою споживачами послуг з водопостачання та водовідведення, невідповідності тарифів собівартості послуг, невчасного надання субвенції з державного бюджету для погашення різниці в тарифах відповідач не мав змоги розрахуватися за поставлену електроенергію у строки, встановлені договором. У зв'язку з тим, що прострочення платежів фактично відбулося не з вини відповідача, а стягнення штрафних санкцій утруднить і так вкрай важке фінансове становище відповідача, як комунального підприємства, у запереченнях на позовну заяву відповідач просить суд зменшити розмір пені на 50%.

Заслухавши пояснення представника позивач, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

13.11.2007р. між Відкритим акціонерним товариством «Львівобленерго» (яке згідно п. 1.1. Статуту ПАТ «Львівобленерго» перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Львівобленерго») та відповідачем укладено Договір про постачання електричної енергії №90127 (надалі - Договір), відповідно до Розділу 1 якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, зазначеною в додатку №9 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії», а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Під час виконання умов цього Договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (п. 2.1. Договору).

В пункті 1-4 «Порядку розрахунків» (Додатку №2 до Договору) сторони погодили, що розрахунок споживача з постачальником електричної енергії за регульованим тарифом здійснюється за чинними тарифами, які встановлюються відповідно до положень нормативно-правових документів НКРЕ, згідно з договором про постачання електричної енергії. Розрахунковим періодом вважається період з 25 числа попереднього місяця до 24 числа поточного місяця включно та прирівнюється до календарного. Величина коштів, яку має оплатити споживач за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію, визначається постачальником електричної енергії як добуток обсягу електричної енергії, спожитої (переданої) між датами зняття показів засобів обліку, на тариф, який діяв на кінець розрахункового періоду. Остаточний розрахунок споживача за електричну енергію спожиту протягом розрахункового періоду здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка, відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених ПКЕЕ.

Пунктом 6 «Порядку розрахунків» (Додатку №2 до Договору) визначено, що рахунки на оплату платежів, передбачених даним договором, виписуються постачальником електричної енергії та надаються споживачу.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору, позивачем протягом листопада-грудня 2014р. та січня-квітня 2015р. виставлялися МКП «Золочівводоканал» відповідні рахунки на оплату за використану електричну енергію. Докази направлення рахунків знаходяться в матеріалах справи, факт одержання таких рахунків відповідачем не заперечується.

Відповідно до пункту 6 «Порядку розрахунків» (Додатку №2 до Договору) тривалість періоду для оплати отриманих рахунків має не перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунку. Дата оплати рахунка (здійснення розрахунку) визначається датою, на яку були зараховані кошти на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії за регульованим тарифом.

Однак, виставлені рахунки за вказаний вище період споживачем оплачені у строк, визначений п. 6 «Порядку розрахунків» (Додатку №2 до Договору) не були, у зв'язку з чим, позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача 4097,88 грн. пені, 363,61 грн. 3% річних та 3668,75 грн. інфляційних втрат.

Встановивши наведені обставини справи, суд вважає позовні вимоги про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат такими, що підлягають до задоволенню частково, виходячи з наступного.

Статтею 174 ГК України передбачено, що однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконану роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов'язку.

Споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником (ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про електроенергетику»).

Положеннями ч.ч. 1,2 ст. 275 ГК України встановлено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії встановлюються Законами України «Про засади функціонування ринку електричної енергії України» та «Про електроенергетику».

Приписами ч.ч. 6,7 ст. 276 ГК України визначено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Згідно п.п. 6.1., 6.11. Постанови Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України №28 від 31.07.1996р. «Про затвердження Правил користування електричною енергією» розрахунки споживача за використану електричну енергію здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору. Остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії, рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених цими Правилами.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки, відповідачем у встановлений в п. 6 «Порядку розрахунків» (Додатку №2 до Договору) електрична енергія оплачена не була, він вважається таким, що прострочив.

Нормами ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок 3% річних та інфляційних, суд прийшов до висновку, що розрахунки позивача проведені правильно, а тому три відсотки річних та інфляційні втрати підлягають стягненню з відповідача повністю, в розмірі 363,61 грн. та 3668,75 грн. відповідно.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Положеннями пп. 4.2.1. п. 4.2. Договору передбачено, що за внесення платежів, передбачених цим Договором, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

З позовної заяви вбачається, що крім основної суми боргу, позивач просить суд стягнути з відповідача 4097,88 грн. пені. Здійснивши перерахунок пені суд зазначає, що такий проведений позивачем правильно.

Однак, проаналізувавши наявні матеріали справи, суд приходить до висновку, що пеня підлягає частковому стягненню з відповідача в розмірі 2048,94 грн., виходячи з наступного.

Приписами п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України встановлено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Зазначена стаття кореспондується з ч. 3 ст. 551 ЦК України, згідно якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Як зазначив Пленум ВГС України в пп. 3.17.4. п. 3.17. Постанови від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п. 3 ст. 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Суд, дослідивши наявність підстав, передбачених ст. 551 ЦК України для зменшення розміру штрафних санкцій, приймаючи до уваги ті обставини, що відповідач є комунальним підприємством, яке не є безпосереднім споживачем поставленої електроенергії, беручи до уваги, що основний борг за використану електроенергію був погашений ще до порушення провадження у справі, враховуючи збитковість діяльності підприємства, що підтверджується Балансом (Звітом про фінансовий стан) на 30.06.2015р., а також зважаючи на заявлені позивачем вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, суд вважає за можливе зменшити розмір нарахованої пені на 50% і стягнути пеню в розмірі 2048,94 грн.

Судовий збір відповідно до положень ст. 49 ГПК України підлягає стягненню з відповідача.

При цьому, суд звертає увагу сторін на те, що п. 4.3. Постанови Пленуму ВГС України від 21.02.2013р. №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» визначено, що у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 4-3, 12, 33, 34, 43, 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Міського комунального підприємства «Золочівводоканал» (80700, Львівська обл., м. Золочів, вул. Валова, 1; ) на користь Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» (79026, м. Львів, вул. Козельницька, 3; ) 363,61 грн. три відсотки річних, 3668,75 грн. інфляційних втрат, 2048,94 грн. пені та 1827,00 грн. судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 116 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 14.09.2015 р.

Суддя Крупник Р.В.