КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2015 р. Справа№ 910/12044/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Гончарова С.А.

Шаптали Є.Ю.

розглянув апеляційну скаргу ПАТ "КБ "Надра" на рішення господарського суду м.Києва від 29.05.2015року № 910/12044/15 (суддя Прокопенко Л.В.)

за позовом Чернівецького обласного відділення Фонду соціального

страхування з тимчасової втрати працездатності

до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра"

про стягнення 53 306,17 грн.

за участю представників сторін:

позивача-не з'явився

відповідача-не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва № 910/12044/15 від 29.05.2015р. задоволений позов Чернівецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" про стягнення 53 306,17 грн.

Не погоджуючись з рішенням відповідач, звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить його скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Представники сторін в судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином.

За змістом ст.64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наявність у матеріалах справи поштових повідомлень про отримання сторонами ухвали апеляційного суду про прийняття апеляційної скарги до провадження, приписи ст. 102 ГПК України, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутність представників що не з'явились.

Розглянувши справу за правилами розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено матеріалами справи, 27.10.2011 між обласним відділенням Фонду в особі Сокирянської районної виконавчої дирекції обласного відділення Фонду (Сокирянська районна виконавча дирекція) та Публічним акціонерним товариством "КБ "Надра" (Банк) укладено Договори банківського рахунку №13034/01, №13034/02, №13034/03.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 525-526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання і одностороння зміна умов договору не допускаються, за винятком випадків, передбачених законом.

Позивач, звертаючись з позовом до суду, вказує, що з початку поточного року відбулись непоодинокі випадки порушення Банком умов Договорів на розрахунково-касове обслуговування в частині зобов'язань банку щодо своєчасного та повного перерахування коштів згідно наданих платіжних документів. В подальшому, без будь-яких попереджень та обґрунтованих пояснень Банку рух коштів по рахунках було припинено взагалі, що в свою чергу призвело до незалежних від волі обласного відділення Фонду порушень встановлених законодавством строків для фінансування страхувальників-роботодавців та надання матеріального забезпечення добровільно застрахованим особам.

Так, відділенням №13 філії ПАТ КБ "Надра" Чернівецького регіонального управління, з яким від імені відповідача обласним відділенням Фонду були укладені Договори, згідно банківських виписок від 19.01.2015 р., 20.01.2015 р., 23.01.2015 р., 30.01.2015 р., 02.02.2015 р., 03.02.2015 р. 05.02.2015 р. та 06.02.2015 р. у встановлений законом строк не було здійснено перерахування коштів з рахунків №3001, №3002 та №3003.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд виходив з того, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що між сторонами склались відносини на підставі депозитного договору, так як Договір не є договором депозиту, а посилання відповідача на неможливість виконати платіжне доручення позивача через впровадження тимчасової адміністрації є необґрунтованим та безпідставним.

Заперечуючи проти рішення суду відповідач наполягає на тому, що Банк, відповідно до постанови Правління НБУ від 05.02.2015 віднесений до категорії неплатоспроможних, в зв'язку з чим введена тимчасова адміністрація; припинення виконання вимог позивача щодо перерахування коштів за платіжними дорученнями після введення тимчасової адміністрації здійснено на підставі Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що вказує на безпідставність задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Дослідивши і з'ясувавши всі обставини та матеріали справи, які мають значення для вирішення спору по суті, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно приписів ст. 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунку), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до ст. 1089 ЦК України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунку. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунку або законом. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом (ст. 1068 Цивільного кодексу України). Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом (ст. 1074 Цивільного кодексу України).

Відповідно до положень ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язаннями є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язала вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Пунктом 16 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до п. 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються спеціальними нормами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Відповідно до ч. 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку.

Постановою правління Національного банку України від 05.02.2015 р. N 83 ПАТ "КБ «Надра" віднесено до категорії неплатоспроможних, а рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.02.2015р. N 26 запроваджено тимчасову адміністрацію. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23.04.2015р. N 85 продовжено здійснення тимчасової адміністрації Банку до 05.06.2015р.

Разом з тим, колегія суддів не приймає доводи відповідача щодо неможливості виконання зобов'язань за договорами банківського рахунку, оскільки введення тимчасової адміністрації в зв'язку з віднесенням Банку до проблемних, не вказує на відкликання банківської ліцензії, порушення питання щодо банкрутства та введення ліквідаційної процедури, що може бути підставою для відмови у здійснені переказу коштів.

Крім того, перерахування коштів повинно було здійснено у січні-лютому 2015, тобто до запровадження тимчасової адміністрації, між тим Банк письмово не повідомив позивача щодо ґрунтовності відмови у здійсненні перерахування коштів.

В апеляційній скарзі, відповідач вказує на те, що постановою Правління НБУ № 356 від 04.06.2015 відізвана банківська ліцензія, то колегія суддів звертає увагу на те, що оскаржуване рішення місцевого суду передувало постанові НБУ про відкликання банківської ліцензії, що свідчить про навмисне ухилення відповідача від добровільного виконання судового рішення.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги, а рішення господарського суду є обґрунтованим і таким, що відповідає чинному законодавству.

Керуючись ст. ст. 99, 101,103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" залишити без задоволення, рішення господарського суду м.Києва від 29.05.2015року у справі № 910/12044/15 без змін.

2. Матеріали справи повернути господарському суду м. Києва.

Постанова може бути оскаржена впродовж двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

повний текст постанови підписаний 15.09.2015

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді С.А. Гончаров

Є.Ю. Шаптала