КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2015 р. Справа№ 910/8206/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Власова Ю.Л.

Шаптали Є.Ю.

при секретарі судового засідання Котовський С.О.

за участю представників:

від позивача: Русскіна О.В. - за належним чином оформленою довіреністю;

від відповідача: Красій Г.Д. - за належним чином оформленою довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2015 року

у справі № 910/8206/15-г (суддя Мудрий С.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

до відповідача Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес"

про стягнення 73622,16 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес" про стягнення 73622,16 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.06.2015 року у справі № 910/8206/15-г в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погодившись з вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що оскаржуване рішення незаконне та необґрунтоване, прийняте із порушенням норм матеріального права, без всебічної перевірки та встановлення всіх обставин, що мають значення для справи.

Апелянт зазначає, що ним були додані з клопотання про долучення додаткових доказів, копію рекомендованого повідомлення про вручення 31.12.2014 року та копію реєстру поштових відправлень (рекомендованих листів) від 02.02.2015 року, про направлення актів наданих послуг на адресу відповідача.

Також, в обґрунтування апеляційної скарги банк посилається на те, що з моменту укладення Договору 7/СК по теперішній час ПрАТ «СК «ЮНІВЕC» ніколи не розміщувало вклад в розмірі 6000000,00 грн., однак послуги Банком надавались, а страховою компанією вони оплачувались на підставі актів наданих послуг.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2015 року у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гончаров С.А., судді - Власов Ю.Л., Пономаренко Є.Ю., апеляційна скарга прийнята до розгляду, порушено апеляційне провадження у справі, розгляд справи призначено на 09.09.2015 року.

У зв'язку з перебуванням судді Пономаренко Є.Ю., розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 09.09.2015 року, для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя: Гончаров С.А.; судді Власов Ю.Л., Шаптала Є.Ю.

Відповідач, згідно з поданим до суду 09.09.2015 року відзивом, проти доводів викладених в апеляційній скарзі заперечив та просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення учасників судового процесу, присутніх в судовому засіданні, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне.

30.08.2012 року між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (банк, повірений) та Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Юнівес" (страхова компанія, або довіритель) укладено Договір.

Відповідно до п. 1.1 Договору, банк та страхова компанія, включаючи їх структурні підрозділи, з метою сприяння реалізації статутних задач, розширення спектру послуг у галузях страхової та банківської діяльності на взаємовигідних засадах домовились надати одна одній властиві для себе послуги та надавати організаційну допомогу та підтримку, здійснювати взаємні послуги, обмінюватися відповідною інформацією, брати участь у спільних практичних проектах і інших видах діяльності, що не суперечить чинному законодавству України.

Укладанням цього договору страхова компанія доручає, а банк на умовах, визначених в цьому договорі, приймає на себе зобов'язання здійснювати посередницьку діяльність у сфері страхування, а саме: інформувати своїх клієнтів щодо умов надання страхових послуг страховою компанією, а також виконувати інші дії, передбачені п.2.1.1 цього договору. Посередницька діяльність може здійснюватись банком за наступними видами страхування:

- добровільне страхування наземного транспорту (Авто-КАСКО, транспорту, який було придбано третіми особами (клієнтами банку);

- добровільне страхування майна клієнта банку, яке є об'єктом застави/іпотеки у відповідності до договору застави / до іпотечного договору, укладеному між банком та його клієнтом;

- добровільне страхування фінансових ризиків (страхування ризиків несплати, або сплати не в повному обсязі, або сплати не у встановлений договором строк суми кредитів, отриманих клієнтами банку на придбання останніми товарів, робіт, послуг тощо);

- добровільне страхування клієнта від нещасного випадку;

- обов'язкове страхування майнових ризиків за договором про участь у фонді фінансування будівництва;

- обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (п. 1.2 Договору).

Згідно з п. 4.1 Договору винагорода, встановлюється як певний відсоток від суми страхових платежів, сплачених страховій компанії страхувальниками за договорами страхування, укладеними за сприяння банку. Розмір винагороди банку визначається у додатку 1 до цього договору та включає в себе ПДВ.

Пунктом 4.2. Договору, виплата банку винагороди здійснюється на підставі акта наданих послуг, форма якого має відповідати додатку 2 до цього договору.

Винагорода банку сплачується протягом 3 робочих днів після отримання від банку підписаного акта наданих послуг (п.4.6 Договору).

Відповідно до п. 7.1. Договору передбачено, що останній вважається укладеним строком на 12 місяців і набирає чинності з дати його підписання та скріплення печатками сторін і до 29.08.2013 року.

Згідно з п. 7.2. Договору, якщо до закінчення строку дії договору жодна із сторін не буде письмово вимагати його припинення (розірвання), наданий договір, щоразу продовжує свою дію на 1 календарний рік, з обов'язковою пролонгацією дії банківського вкладу вказаного в п.1.3 даного договору, якщо сторони не встановлять інше.

Як зазначалось, позовними вимогами у даній справі є стягнення на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" 73622, 16 грн.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідач, в порушення умов договору №7/СК від 30.08.2012 року (далі - Договір) не підписав акти наданих послуг від 17.12.20014 року, від 28.01.2015 року та від 20.02.2015 року та здійснив їх оплату, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду.

Судова колегія, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, погоджується з висновками, з яких виходив місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваного рішення з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Ч. 1 ст. 1000 Цивільного кодексу України визначено, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

Ст. 1001 Цивільного кодексу України встановлено, що договором доручення може бути визначений строк, протягом якого повірений має право діяти від імені довірителя.

Як зазначає позивач, останній свої зобов'язання за Договором виконав належним чином, на підтвердження чого суду було надано акти наданих послуг від 17.12.2014 року на суму 17179,92 грн., від 28.01.2015 року на суму 43565,03 грн. та від 20.02.2015 року на суму 12877,21 грн., що разом становить 73622,16 грн.

Однак, враховуючи те, що відповідач акти наданих послуг не підписав, наданих позивачем послуг не оплатив, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ч. 1, 2 ст. 631 Цивільного кодексу України визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 1.3 Договору сторони домовились, що обов'язковою умовою співпраці сторін є укладення між сторонами протягом 15 банківських днів, з моменту підписання сторонами цього договору, договору банківського вкладу, за яким страхова компанія розмістить на вкладному (депозитному) рахунку, що буде відкритий банком, грошові кошти в розмірі 6000000,00 грн. на строк 3 місяці.

У випадку невиконання страховою компанією умов п. 1.3 та п. 7.2 цього договору, даний договір достроково припиняє свою дію на наступний календарний день після спливу терміну, зазначеного в п. 1.3 цього договору. При цьому сторони п. 7.3 Договору погодились, що таке дострокове припинення дії договору не потребує від сторін укладання будь-яких інших правочинів.

Таким чином, обов'язковою умовою пролонгації Договору на новий період було розміщення на вкладному (депозитному) рахунку, грошових коштів в розмірі 6000000,00 грн.

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що протягом 2014 року між страховою компанією та банком були укладені договори банківського вкладу: №Д-2011049/01/1758 від 25.12.2013 року (розмір вкладу - 500000,00 грн.), №Д-2011049/01/1757 від 25.12.2013 року (розмір вкладу - 500000,00 грн.) та №Д-2011049/0/1839 від 22.01.2014 року (розмір вкладу - 100000,00 грн.).

Доказів внесення змін до договорів банківського вкладу, зокрема, зі зміни розміру вкладу, матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене не приймаються доводи апелянта про те, що з моменту укладення Договору 7/СК по теперішній час ПрАТ «СК «ЮНІВЕ ніколи не розміщувало вклад в розмірі 6000000,00 грн., однак послуги Банком надавались, а страховою компанією вони оплачувались на підставі актів наданих послуг, тобто сторони співвпратювали.

Отже, у зв'язку з тим, що страхова компанія не виконала обов'язкову умову співпраці та не розмістила банківський вклад в розмірі та у строк, визначений п. 1.3 Договору, останній на підставі п. 7.3 Договору є достроково припиненим.

При цьому, як зазначалось вище, у п. 4.2 Договору виплата банку винагороди здійснюється на підставі акта наданих послуг, форма якого має відповідати додатку 2 до цього договору (п. 4.2 Договору).

Винагорода банку сплачується протягом 3 робочих днів після отримання від банку підписаного акта наданих послуг (п. 4.6 Договору).

Відповідно до п. 4.3 Договору акт наданих послуг складається страховою компанією на вимогу банку щомісяця до 10 числа включно (в разі, якщо 10 число є вихідним, то остаточною датою подачі акту буде наступний робочий день) та надсилається банку електронною поштою на адресу: .

Після отримання акта наданих послуг електронною поштою банк, у разі відсутності зауважень, його підписує та надсилає страховій компанії два примірники підписаного акта наданих послуг рекомендованим листом (п. 4.5 Договору).

Щодо доводів апелянта стосовно того, що ним були додані з клопотання про долучення додаткових доказів, копію рекомендованого повідомлення про вручення 31.12.2014 року та копію реєстру поштових відправлень (рекомендованих листів) від 02.02.2015 року, про направлення актів наданих послуг на адресу відповідача, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що доказів на підтвердження факту направлення на адресу відповідача саме актів наданих послуг і підписання їх страховою компанією, у порядку, встановленому умовами Договору, матеріали справи не містять, оскільки з копії рекомендованого повідомлення про вручення та копії реєстру поштових відправлень (рекомендованих листів) не вбачається направлення відповідачу саме вказаних актів наданих послуг.

До цього ж, матеріали справи не містить ґрунтованих доказів з боку позивача самого факту надання послуг відповідачу.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог статей 32, 34 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем ані до позовної заяви, ані до апеляційної скарги не долучено жодного доказу, який би ґрунтовно підтверджував, що Позивач надав послуги в рамках Договору.

Відтак, приймаючи все вищезазначене, а також виходячи з того, що Договір є достроково припиненим, доказів на підтвердження надсилання на адресу відповідача актів наданих послуг, як і самих послуг, матеріали справи не містять, а відтак, підстав для задоволення позовних вимог позивача, господарський суд не вбачає.

Відповідно до п. 22 ч. 1 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються, зокрема, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

На підставі постанови Правління Національного банку країни від 02.03.2015 року №150 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року №51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ "Дельта Банк", згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації.

З огляду на викладене позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" є необґрунтованими та такими, в задоволені яких вірно відмовлено судом першої інстанції.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення господарського суду міста Києва від 16.06.2015 року у справі № 910/8206/15-г відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Разом з тим, доводи Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на рішення господарського суду міста Києва від 16.06.2015 року у справі № 910/8206/15-г є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на рішення господарського суду міста Києва від 16.06.2015 року у справі № 910/8206/15-г - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2015 року у справі № 910/8206/15-г - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/8206/15-г повернути до суду першої інстанції.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді Ю.Л. Власов

Є.Ю. Шаптала