КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2015 р. Справа№ 910/9760/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рябухи В.І.

суддів: Калатай Н.Ф.

Ропій Л.М.

при секретарі: Бовсунівській Л.О.,

за участю представників:

від позивача Слюсар С.В., дов. від 19.12.2014 №2-17д;

від відповідача Єршова С.В., дов. від 18.04.2014 №14-108,

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування»

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2015 (підписане 15.07.2015) у справі №910/9760/15 (суддя Борисенко І.І.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування»

до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

про стягнення 892 234 077,92 грн,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Укргазвидобування» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - відповідач) про стягнення 892 234 077,92 грн.

11.06.2015 позивач подав заяву про збільшення позовних вимог та просив стягнути з відповідача борг в сумі 1 357 692 982,92 грн.

Господарський суд міста Києва прийняв вказану заяву до розгляду, виходячи з якої й вирішував судовий спір.

У зв'язку з проведеною відповідачем оплатою боргу в сумі 1 357 594 551, 68 грн Господарський суд міста Києва, на підставі п. 1-1 ст.80 ГПК України, провадження у справі в цій частині припинив.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача 98 431, 24 грн, суд першої інстанції 09.07.2015 прийняв рішення, яким у задоволенні позову відмовив.

Не погодившись з вказаним рішенням, скаржник звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2015 у справі №910/9760/15 скасувати і прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити. Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення є необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права. Як на підставу скасування оскаржуваного рішення від 09.07.2015, апелянт посилається на те, що позивачем було поставлено відповідачу природний газ об'ємом 234 897 тис. куб. м., а тому непідписання Публічним акціонерним товариством «Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» акта приймання-передачі природного газу від 31.03.2015 №4 не може бути підставою відмови у задоволенні позову.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.08.2015 відновлено пропущений строк на подання апеляційної скарги, прийнято апеляційну скаргу до розгляду та порушено апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 16.09.2015. Дану ухвалу надіслано відповідно до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 №28.

16.09.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду відповідач подав відзив на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні 16.09.2015 представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2015 скасувати, постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача заперечив доводи апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Згідно зі ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.12.2014 між Публічним акціонерним товариством «Укргазвидобування» (постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (покупець) укладено договір поставки природного газу №УГВ9984/21-15, за умовами якого постачальник зобов'язався передати покупцеві у 2015 році у власність природній газ власного видобутку (далі - газ) для формування ресурсу природного газу, що використовується для потреб населення, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити газ на умовах цього договору.

Згідно з п. 2.1 договору постачальник передає покупцеві у 2015 газ в обсязі 12 463 639 000 куб. м., у тому числі по кварталах: І квартал 2015 - 3 152 909 тис. куб. м., ІІ квартал 2015 - 3 149 394 тис. куб. м., ІІІ квартал 2015 - 3 104 280 тис. куб. м., ІV квартал 2015 - 3 057 056 тис. куб. м.

Відповідно до п. 4.1 договору ціна газу за 1 000 куб. м. відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 30.12.2013 №1851 становить 349, 20 грн без ПДВ, крім того ПДВ - 69, 84 грн, разом з ПДВ - 419, 04 грн.

Згідно з п. 4.3 договору ціна газу визначається без врахування вартості транспортування та постачання газу територією України.

У розд.5 договору сторони визначили порядок і умови проведення розрахунків.

Відповідно до п. 5.1 договору розрахунки за газ здійснюються покупцем грошовими коштами в гривнях шляхом перерахування на рахунок постачальника вартості обсягу газу, що поставляється в поточному місяці на підставі наданого рахунка.

Пунктом 5.2 договору передбачено, що остаточний розрахунок за фактично поставлений природний газ повинен бути проведений не пізніше 20-ти банківських днів з дати підписання сторонами місячного акта приймання-передачі газу, який є підставою для остаточних розрахунків.

За умовами укладеного між сторонами правочину постачальник складає двосторонній акт приймання-передачі газу, який підписують уповноважені представники сторін.

Згідно з п. 3.5 договору місячний акт приймання-передачі газу, зазначений в п. 3.4 договору, уповноважені представники сторін підписують до 8-го числа місяця, наступного за місяцем поставки. Підписаний сторонами акт приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків.

Договір вважається укладеним з дати його підписання уповноваженими представниками та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2015, а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного виконання.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, Господарський суд міста Києва виходив з того, що акт приймання-передачі від 31.03.2015 №4 не був підписаний Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», а тому у Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» відсутні підстави для стягнення заборгованості за порушення договірних зобов'язань.

Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Правовідносини між сторонами виникли на підставі договору поставки.

За приписами ст. 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частина 1 ст. 692 ЦК України передбачає, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.

В преамбулі Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» визначено, що вказаний нормативно-правовий акт визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку природного газу.

Статтею 12 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» передбачено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов'язується поставити споживачеві природний газ, якісні характеристики якого визначено стандартами, в обсязі та порядку, передбачених договором, а споживач зобов'язується сплачувати вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Згідно актів приймання-передачі природного газу від 31.01.2015 та від 28.02.2015 постачальник передав покупцю природний газ в об'ємі:

- 123 986 895 м. куб. на суму 470 995 468,48 грн та

- 1 005 246 777 куб. м. на суму 421 238 609,44 грн.

11.06.2015 Публічне акціонерне товариство «Укргазвидобування» звернулось з заявою про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просило стягнути з відповідача на користь позивача борг в сумі 1 357 692 982,92 грн.

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» сплатило заборгованість у сумі 1 357 594 551, 68 грн в зв'язку з чим місцевим господарським судом, на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України, правомірно припинено провадження у справі №910/9760/15.

Відтак, Господарський суд міста Києва розглядав спір в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 98 431, 24 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, покупець акт приймання-передачі газу від 31.03.2015 №4 на суму 98 431, 24 грн не підписав, мотивуючи свою відмову тим, що обсяг об'єму газу за відомостями Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» був використаний споживачами, які розміщені на тимчасово неконтрольованих територіях Донецької області.

Відтак, оскільки компанія не отримувала газ об'ємом 234 897 тис. куб. м та не здійснювала його подальшого постачання власним контрагентам, остання листом, який позивач отримав 07.05.2015 за вх. №05/4900-01, повідомила позивача, що підстави для підписання акта приймання-передачі газу від 31.03.2015 №4 відсутні.

В зазначеному листі відповідач також повідомив позивача, що з метою врегулювання проблемних питань, які виникли внаслідок ситуації на сході України, покупцем, листом від 06.01.2015 №7-43/1/МЕВУ-15, надіслано на погодження до Міненерговугілля проекти нормативно-правових актів щодо компенсації вартості природного газу, використаного споживачами, які розташовані на тимчасово неконтрольованих територіях Донецької та Луганської областей.

Згідно ч.1 ст.18 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» розрахунки за поставлений природний газ здійснюються споживачами відповідно до умов договорів, укладених з гарантованими постачальниками природного газу.

Як зазначалось вище, підставою для розрахунків є підписаний акт приймання-передачі газу.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що спірний акт приймання-передачі газу є актом ненормативного характеру, який визначає обсяг газу прийнятого для транспортування.

Пунктом 5.2 договору передбачено, що остаточний розрахунок за фактично поставлений газ повинен бути проведений не пізніше 20 банківських днів з дати підписання сторонами місячного акта приймання-передачі газу, який є підставою для розрахунків.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що підставою для проведення розрахунків між контрагентами є підписаний між постачальником та покупцем акт приймання-передачі газу.

Відтак, оскільки акт приймання-передачі природного газу від 31.03.2015 №4 не був підписаний Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відсутності підстав для стягнення заборгованості за порушення договірних зобов'язань.

Таким чином, позивач в апеляційній скарзі не навів доводів, які б слугували підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія Київського апеляційного господарського суду не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2015 у даній справі, оскільки воно відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2015 у справі №910/9760/15 - без змін.

2. Матеріали справи №910/9760/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Дану постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.І. Рябуха

Судді Н.Ф. Калатай

Л.М. Ропій