РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2015 р. Справа № 918/1392/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючої судді Олексюк Г.Є.

суддів Крейбух О.Г.

суддів Філіпова Т.Л.

при секретарі судового засідання Юрчук Ю.М.

розглянувши апеляційну скаргу позивача Приватного акціонерного товариства "Рівнеліфт" на рішення господарського суду Рівненської області від 14.07.15 р.

у справі № 918/1392/14 (суддя Торчинюк В.Г. )

позивач Приватне акціонерне товариство "Рівнеліфт"

відповідач Кузнецовське міське комунальне підприємство

про стягнення в сумі 762 150 грн. 50 коп.

за участю представників сторін:

позивача - Солімчук І.М., представник, довіреність в справі, Варжель В.М., керівник

відповідача - Саушкін Р.Ю., керівник, Діонісьєв І.М., представник, довіреність в справі

Судом роз'яснено представникам сторін права та обов'язки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Рівненської області від 23 жовтня 2014 року у справі № 918/1392/14 (суддя Качур А.М.) задоволено позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Рівнеліфт" (надалі - позивач, товариство) до Кузнецовського міського комунального підприємства (надалі - відповідач, комунальне підприємство) про стягнення 762 150 грн. 50 коп. заборгованості за договором підряду від 1 грудня 2011 року № 290 за період січень - квітень 2013 року.

9 грудня 2014 року до господарського суду Рівненської області надійшла заява Кузнецовського міського комунального підприємства про перегляд рішення господарського суду Рівненської області від 23 жовтня 2014 року у справі № 918/1392/14 за нововиявленими обставинами.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 17 грудня 2014 року у справі № 918/1392/14 (суддя Горплюк А.М.) задоволено заяву Кузнецовського міського комунального підприємства про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Рівненської області від 23 жовтня 2014 року у справі № 918/1392/14, вказане рішення скасовано та прийнято нове, яким в позові відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 17 березня 2015 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя Грязнов В.В., судді Мельник О.В., Розізнана І.В.) рішення господарського суду Рівненської області від 17 грудня 2014 року залишено без змін.

2 червня 2015 року постановою Вищого господарського суду України постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 17 березня 2015 року та рішення господарського суду Рівненської області від 17 грудня 2014 року у справі № 918/1392/14 скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду Рівненської області.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 14 липня 2015 року у справі № 918/1392/14 (суддя Торчинюк В.Г.) заяву Кузнецовського міського комунального підприємства про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Рівненської області від 23 жовтня 2014 року у справі № 918/1392/14 задоволено повністю. Рішення господарського суду Рівненської області від 23 жовтня 2014 року у справі № 918/1392/14 за позовом приватного акціонерного товариства "Рівнеліфт" до Кузнецовського міського комунального підприємства про стягнення в сумі 762 150 грн. 50 коп. скасовано. Прийнято нове рішення, яким в задоволенні позову приватного акціонерного товариства "Рівнеліфт" до Кузнецовського міського комунального підприємства про стягнення 762 150 грн. 50 коп. відмовлено повністю.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Рівнеліфт" на користь Кузнецовського міського комунального підприємства - 7 622 (сім тисяч шістсот двадцять дві) грн. 00 коп. витрат на сплату судового збору.

Задовольняючи заяву з огляду на положення ст. ст.112, 113 ГПК України, постанову Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами", суд зазначив, що нововиявленими обставинами у справі є не факт існування Журналів періодичних оглядів і ремонтів ліфтів і знання комунального підприємства про їх існування, а саме інформація, що міститься в журналах за спірний період січень - квітень 2013 року, яка стала відома відповідачу після прийняття рішення по справі, у зв»язку з чим суд не прийняв до уваги твердження позивача, що дана заява не містить нововиявлених обставин.

Крім того, з огляду на положення ст. 173 Господарського кодексу України, ст. ст. 837, 854 ЦК України, п.п. 2,3 "Положення про систему технічного обслуговування ліфтів в Україні", затвердженого Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 10 квітня 2000 року № 73, пункту 2.3.1, 2.3.5, 2.9.1, 2.9.3 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, інструкції з охорони праці оператора ОДС Кузнецовського міського комунального підприємства, суд вказав, що для проведення планових місячних і квартальних ремонтів у встановлені терміни ліфти не зупинялись, а відтак, повне технічне обслуговування ліфтів та обладнання диспетчеризації відповідно до договору позивачем не здійснювалось і ці факти не спростовано представниками останнього під час перегляду рішення від 23 жовтня 2014 року.

Разом з тим, застосовуючи положення ст. ст. 1,9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", місцевий господарський суд зазначив, що в актах здавання-приймання виконаних робіт відсутні дані про проведення повного технічного обслуговування ліфтів та обладнання диспетчеризації, відсутній зміст проведених господарських операцій на визначених договором об'єктах і не вказано, у який спосіб формується вартість робіт, з посиланням на об'єкти, на яких мали проводитися роботи.

Відсутність інформації щодо обсягу робіт та вартості робіт в актах, унеможливлює процес здачі, прийняття виконаних робіт та унеможливлює перевірку якості виконаних підрядником робіт. А тому вказав, що відповідно до діючого законодавства України та суттєвих умов договору тільки належним чином оформлений акт здавання-приймання виконаних робіт є підставою для зарахування та прийняття до оплати комунальним підприємством виконаних товариством робіт, і тільки з даного моменту відповідач вважається зобов'язаною стороною відповідно до сум, зазначених у первинних документах, що підтверджують здійснення господарської операції.

Відтак, місцевий господарський суд вказав, що акти здавання-приймання виконаних робіт, подані позивачем не можуть вважатися первинними бухгалтерськими документами, як такі, які не відповідають нормам чинного законодавства, а отже не можуть підтверджувати факт виконання робіт позивачем.

Також судом першої інстанції зазначено, що підстави позову у справах № 918/1999/13 та № 918/1248/13 не є тотожними даній справі, а відтак правові підстави для припинення провадження у справі відсутні.

З огляду на зазначене, враховуючи вказівки, що містяться у постанові Вищого господарського суду України від 2 червня 2015 року, суд дійшов висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами обставин, за яких у відповідача виникло зобов'язання сплатити 762 150 грн. 50 коп. за виконання підрядником договору повного технічного обслуговування ліфтів, а подані позивачем документи, як підтвердження зазначених у позовній заяві обставин та фактів, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами - тому позов Приватного акціонерного товариства "Рівнеліфт" до Кузнецовського міського комунального підприємства необґрунтований і задоволенню не підлягає.

Не погодившись з постановленим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Рівнеліфт" звернулось з апеляційною скаргою, в якій вказує, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та матеріального права, а тому підлягає скасуванню з наступних підстав.

З посиланням на постанову Вищого господарського суду від 26.12.2011р. № 17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" зазначає, що подані відповідачем Журнали періодичних оглядів і ремонтів ліфтів та Журнали об'єднаної диспетчерської служби не є нововиявленими обставинами, в розумінні ГПК України, а є саме новими письмовими доказами. В той же час, обставини чи то факти, які підтверджують подані відповідачем Журнали, були відомі відповідачу задовго до винесення рішення господарським судом Рівненської області 23.10.2014 р.,а отже не є нововиявленими. Дане твердження підтверджується наступним:

В своїй заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами відповідач посилається на те, що обставини є нововиявленими, оскільки стали відомі в результаті витребування господарським судом Рівненської області ухвалою від 21 жовтня 2014 року оригіналів журналів періодичних оглядів і ремонтів ліфтів. Однак, дана обставина не відповідає дійсності. Ухвала господарського суду Рівненської області була винесена в результаті розгляду відзиву відповідача на апеляційну скаргу та доданих відповідачем витягів з журналів, що свідчить про те, що відповідач мав до них доступ, а отже знав про існування зазначених у заяві про перегляд рішення обставин. Відзив на апеляційну скаргу був поданий відповідачем 15 вересня 2014 року, тобто за місяць до винесення рішення у справі №918/1392/14, що було скасовано. Таким чином, станом на 15 вересня 2014 року, відповідачу вже були відомі обставини (наявність розбіжностей у журналах), на які він посилається у своїй заяві про перегляд рішення. В своєму відзиві відповідач також посилається на те, що журнали періодичних оглядів та ремонтів ліфтів були предметом дослідження справи № 918/1999/13, рішення в якій набрало законної сили ще в серпні 2014 року.

Крім того, в акті прийняття виконаних робіт за січень 2013 року, підписаному відповідачем, тричі зазначається про зняття з оплати ліфтів, вказується їх адреса та підстава зняття оплати. Аналогічна ситуація і у актах прийняття виконаних робіт за лютий, березень та квітень 2013 року, підписаному відповідачем. Фактично так складалися (оформлялися) акти між сторонами з 2008 року /тоді сторони діяли в рамках договору №133 від 31.12.2008 року/. Відтак, є всі підстави стверджувати, що зазначені обставини є загальновідомими, більше того, між сторонами склалася практика, звичай /у розумінні ст. 7 ЦК України/.

На думку апелянта, відповідачу було достеменно відомо про наявність таких журналів, про необхідність внесення записів у журнал періодичних оглядів і ремонтів ліфтів при здійсненні місячних ремонтних робіт. Відповідач мав до них доступ, перевіряв записи, оскільки знімав певні суми з оплати, а отже цілком міг перевірити наявність чи відсутність вказаних у заяві про перегляд рішення обставин

Вищезазначені обставини не були належним чином досліджені судом, який з порушенням процесуальних норм чинного законодавства, однобічно розглянув матеріали справи та прийшов до хибних висновків. Більше того, суд першої інстанції не виконав прямої вказівки, що міститься у постанові Вищого господарського суду України від 02 червня 2015 року та не перевірив заяву відповідача на наявність ознак, визначених ст. 112 ГПК України, зокрема, щодо обізнаності відповідача про обставини, викладені у заяві про перегляд рішення, зважаючи на той факт, що необхідність ведення журналів періодичних оглядів і ремонтів ліфтів є загальновідомим фактом.

Відповідно до ст. 112 ГПК України, Положення про систему технічного обслуговування ліфтів в Україні № 73 від 10.04.2000 року, вказує, що в даному Положенні відсутній обов'язок підрядника повідомляти диспетчерську службу замовника про проведення технічного огляду чи ремонту ліфтів. В ПББЕЛ (Правила будови і безпечної експлуатації ліфтів, затверджені Наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду від 01.09.2008 року) такий обов'язок підрядника також відсутній.

З поданих відповідачем копій журналу періодичних оглядів і ремонтів ліфтів вбачається, що підрядник, згідно чинного законодавства та договірних зобов'язань вносив відомості про проведенні ремонті роботи до журналу періодичних оглядів і ремонтів ліфтів, що є підтвердженням проведення таких робіт. Журнал об'єднаної диспетчерської служби, згідно приписів нормативних актів, не фіксує проведення робіт з повного технічного обслуговування ліфтів, а відтак, не може бути доказом проведення таких робіт. Крім того, наявні розбіжності в журналах можуть лише свідчити про неналежне виконання своїх обов'язків диспетчером, що не є працівником скаржника. Факт же виконання робіт скаржником підтверджується: записами у журналах періодичних оглядів і ремонтів ліфтів, актами ОУЛ-000042, ОУЛ-000043, ОУЛ-000209, ОУЛ-000210, ОУЛ-000313, ОУЛ-000314, ОУЛ-000424, ОУЛ-000425 за січень-квітень 2013 року, що були підписані відповідачем без заяв про недоліки виконаних робіт, та актами, що направлялись відповідачу в жовтні 2013 року.

Отже, відсутність запису у журналі об'єднаної диспетчерської служби, не має істотного значення для справи, та не спростовує наявні /належні/ докази, що свідчать про виконання скаржником своїх зобов'язань.

З посиланням на ст.ст. 837, 852, 853, 857 ЦК України, зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що скаржником виконувались роботи в січні-квітні 2013 році і в цей же час між сторонами справи були підписані акти здачі приймання виконаних скаржником підрядних робіт. З актів вбачається, що відповідач, перед їх підписанням, оглядав виконані роботи. Ця обставина підтверджується тим, що у зазначених актах вказано, що сторони погодили зняти з оплати в січні-квітні 2013 року значні суми (акти за січень-квітень 2013 року, підписані відповідачем). Без огляду та перевірки виконаної роботи відповідач не міг цього зробити . Інших заяв щодо відступів від умов договору або недоліків у виконаній роботі, на момент прийняття робіт та підписання актів відповідач не робив.

З огляду на приписи чинного законодавства та фактичні обставини справи, відповідач у січні-квітні 2013 року повинен був знати і не міг не знати про обставини, на які посилається у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, оскільки фактично здійснював прийняття та огляд виконаних робіт.

Зважаючи на викладене вище, оскаржуване рішення від 14 липня 2015 року підлягає скасуванню, оскільки викладені у заяві відповідача обставини не є нововиявленими та не мають істотного значення для правильного вирішення справи.

Просить скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 14 липня 2015 року у справі №918/1392/14 за заявою Кузнецовського міського комунального підприємства про перегляд рішення господарського суду Рівненської області від 23.10.2014 р. за нововиявленими обставинами та прийняти нове рішення, яким залишити рішення господарського суду Рівненської області від 23.10.2014 року без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу Кузнецовське міське комунальне підприємство наводить свої міркування на спростування доводів скаржника та вказує на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Серед іншого з посиланням на аналогічні справи між тими ж сторонами №918/1999/13, №918/751/14, №918/305/14, відповідно до положень ст.ст. 837, 854 Цивільного кодексу України, постанови Пленуму ВГСУ № 17 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами", "Правил будови та безпечної експлуатації ліфтів", затверджених Наказом Державного комітету України з промислової безпеки № 190, "Положення про систему технічного обслуговування ліфтів в Україні", затвердженого Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 73 від 10.04.2000 року, "Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій",затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, Інструкції з охорони праці оператора ОДС Кузнецовського МКП, технологічними процесами підрядника, вказує, що судом першої інстанції в процесі судового слідства у даній справі було встановлено фактичні обставини справи (факт не проведення позивачем повного технічного обслуговування ліфтів у відповідний період), фактичні обставини було встановлено в результаті дослідження та надання судом відповідної оцінки належних і допустимих доказів.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні представники позивача апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у ній. Просили скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 14 липня 2015 року у справі № 918/1392/14 за заявою Кузнецовського міського комунального підприємства про перегляд рішення господарського суду Рівненської області від 23.10.2014 р. за нововиявленими обставинами та прийняти нове рішення, яким залишити рішення господарського суду Рівненської області від 23.10.2014 року без змін.

Представники відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечували з підстав, викладених у відзиві. Просили залишити рішення господарського суду Рівненської області без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. У процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при винесенні оскарженого рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Рівнеліфт" не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 1 грудня 2011 року між Кузнецовським міським комунальним підприємством (надалі - замовник) та Публічним акціонерним товариством "Рівнеліфт" (надалі - підрядник) було укладено договір підряду № 290 (надалі - договір, т.1,а.с. 8 - 9), відповідно до умов якого підрядник зобов'язується, в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, з використанням своїх матеріалів та устаткування, на свій ризик за завданням замовника, на його об'єктах, зазначених у додатку № 1, який є невід'ємною частиною даного договору виконати повне технічне обслуговування ліфтів та обладнання диспетчеризації, а замовник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, прийняти і оплатити їх (пункт 1.1 договору).

Згідно п. 1.2 Договору зазначені роботи виконуються підрядником протягом дії Договору з прийняттям та оплатою фактично виконаних робіт за місяць.

Проведення ремонту ліфтів та обладнання диспетчеризації, необхідність якого виникає внаслідок порушень правил користування, здійснюється підрядником на підставі додаткового кошторису (п. 1.3 Договору).

Відповідно до п. 1.4 Договору, виконання підрядником робіт, передбачених договором, оформляється актом здавання - приймання виконаних робіт, що підписується сторонами протягом трьох робочих днів.

Згідно п.2.1. Договору, вартість робіт визначається кошторисом (додаток № 1) відповідно до фактичних витрат підрядника на підставі "Порядку встановлення вартості технічного обслуговування ліфтів та систем диспетчеризації" і становить - 168 066 грн. 08 коп. з ПДВ за технічне обслуговування ліфтів та 20 267 грн. 27 коп. з ПДВ за технічне обслуговування обладнання диспетчеризації.

Розділом 3 договору встановлений порядок розрахунків, зокрема оплата повного технічного обслуговування ліфтів та обладнання диспетчеризації здійснюється замовником в безготівковій формі протягом десяти календарних днів після підписання сторонами акта здавання - приймання виконаних робіт з технічного обслуговування ліфтів та обладнання диспетчеризації.

У відповідності до пункту 4.1.1 Договору підрядник зобов'язаний своїми силами і засобами виконати роботи в обсягах і в строки, передбачені договором з урахуванням вимог, передбачених "Правилами будови і безпечної експлуатації ліфтів", "Положенням про систему технічного обслуговування та ремонту ліфтів в Україні" та Технологічними процесами, що розробляються та затверджуються підрядником і здати роботи замовнику в стані, який відповідає нормативним актам та умовам договору.

Крім того, згідно вимог "Правил будови і безпечної експлуатації ліфтів" підрядник зобов'язаний забезпечувати безпечну та безперебійну роботу ліфтів (п. 4.1.3 Договору).

Відповідно до пункту 4.1.4 Договору, підрядник зобов'язаний не пізніше останнього дня поточного місяця подати замовникові на підписання акти здавання - приймання виконаних робіт.

У разі не підписання замовником акту здавання-приймання виконаних робіт або ненадання обґрунтованого заперечення на нього, підрядник має право призупинити виконання Договору на час вирішення спірних питань (п. 4.2 Договору).

Пунктами 4.3.5 - 4.3.6 Договору визначені обов'язки замовника, так замовник зобов'язаний прийняти виконані підрядником роботи та підписати акт здавання - приймання виконаних робіт протягом трьох робочих днів з дати їх одержання або в цей же термін надати обґрунтовану відповідь у випадку розбіжностей (зауважень); оплатити виконані підрядником роботи у розмірах і в строки, встановлені цим договором.

Згідно з пунктом 7.1 Договір набирає чинності з 1 грудня 2011 року та діє до 31 грудня 2016 року.

Відповідно до додатку № 1 до Договору підряду від 1 грудня 2011 року № 290 зазначено перелік об'єктів замовника, їх вартість, вартість обладнання диспетчеризації та відомості розрахункової вартості технічного обслуговування ліфтів ПАТ "Рівнеліфт" по Кузнецовському МКП станом на 1 грудня 2011 року (т. 1, а. с. 10 - 14).

Як свідчать матеріали справи, протягом 2012 року сторони уклали 6 додаткових угод до договору, якими змінили вартість виконаних робіт, а саме:

Додатковою угодою від 30 березня 2012 року № 1, визначили вартість технічного обслуговування в сумі 165 646 грн. 02 коп. з ПДВ;

Додатковою угодою від 31 липня 2012 року № 2, визначили вартість технічного обслуговування в сумі 164 502 грн. 17 коп. з ПДВ;

Додатковою угодою від 31 серпня 2012 року № 3, визначили вартість технічного обслуговування 162 687 грн. 08 коп. з ПДВ;

Додатковою угодою від 30 вересня 2012 року № 4, визначили вартість технічного обслуговування 161 779 грн. 56 коп. з ПДВ;

Додатковою угодою від 31 жовтня 2012 року № 5, визначили вартість технічного обслуговування 160 645 грн. 15 коп. з ПДВ;

Додатковою угодою від 30 листопада 2012 року № 6, визначили вартість технічного обслуговування 158 905 грн. 70 коп. з ПДВ.

З матеріалів справи суд вбачає, що договір та додаткові угоди № 1 - 6 підписані головою правління товариства Варжелем В.М. та в.о. директора комунального підприємства Афанас'євим В.П., скріплені відтисками печаток зазначених суб'єктів господарювання (т. 1, а.с. 8 - 9, 15, 19, 23, 26, 30, 34).

В матеріалах справи відсутні докази недійсності чи розірвання договору підряду від 1 грудня 2011 року № 290, зокрема відповідні судові рішення з цього приводу.

Судом встановлено, що сторонами підписано та скріплено відтисками печаток Акти-рахунки здачі та прийомки робіт з технічного обслуговування ліфтів та обладнання диспетчеризації: ОУЛ-000042 за січень 2013 року на суму 169 601 грн. 06 коп., ОУЛ-000043 за січень 2013 року на суму 20 267 грн. 27 коп., ОУЛ-000209 за лютий 2013 року на суму 169 293 грн. 35 коп., ОУЛ-000210 за лютий 2013 року на суму 20 267 грн. 27 коп., ОУЛ-000313 за березень 2013 року на суму 171 025 грн. 39 коп., ОУЛ-000314 за березень 2013 року на суму 20 267 грн. 27 коп., ОУЛ-000424 за квітень 2013 року на суму 171 161 грн. 62 коп., ОУЛ-000425 за квітень 2013 року на суму 20 267 грн. 27 коп. (т.1, а.с. 38 - 65).

Окрім того, матеріали справи містять копії Актів здавання-приймання виконаних робіт з повного технічного обслуговування ліфтів та обладнання диспетчеризації, які підписані та скріплені печаткою товариства за цей же період: ОУЛ-000043 від 31 січня 2013 року на суму 189 868 грн. 33 коп., ОУЛ-000210 від 28 лютого 2013 року на суму 189 560 грн. 62 коп., ОУЛ-000314 від 31 березня 2013 року на суму 191 292 грн. 66 коп., ОУЛ-000425 від 30 квітня 2013 року на суму 191 428 грн. 89 коп. Зазначені документи були надіслані комунальному підприємству супровідним листом № 402/06 від 31 жовтня 2013 року (т. 1, а.с. 66 - 72).

З листа від 8 листопада 2013 року № 2006 вбачається, що відповідач отримав вищезазначені акти 4 листопада 2013 року, однак повернув їх без підпису (т. 1, а.с. 73).

У зв'язку із непідписанням актів відповідачем та неоплату зазначених в актах сум, позивач звернувся до господарського суду з позовом до комунального підприємства про стягнення відповідних сум.

23 жовтня 2014 року рішенням господарського суду Рівненської області стягнуто з комунального підприємства на користь товариства 762 150 грн. 50 коп. боргу.Рішення суду мотивовано тим, що на підставі статті 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.Оскільки таких заяв матеріали справи не містили, суд визнав достатніми докази, наявні в справі та позов задоволив.

Як зазначалось вище,09 грудня 2014 року комунальне підприємство звернулось до господарського суду Рівненської області із заявою про перегляд рішення у даній справі від 23 жовтня 2014 року за нововиявленими обставинами. До заяви відповідачем додано завірені копії Журналів об'єднаної диспетчерської служби, Журналів періодичних оглядів і ремонтів ліфтів за січень - квітень 2013 року та витяги, затверджені наказом позивача від 12 січня 2009 року № 02 Технологічних процесів на місячний та квартальний ремонти ліфтів (т. 2, а.с. 20-91, 105-204, 205-210).

Заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами відповідач обґрунтував тим, що під час апеляційного провадження у справі № 918/751/14 Рівненський апеляційний господарський суд ухвалою від 21 жовтня 2014 року зобов'язав його надати для огляду Журнали періодичних оглядів і ремонтів ліфтів (підйомників), витяги з яких містились у матеріалах даної справи, а оригінали знаходяться у Товариства з обмеженою відповідальністю "Арм-Еко", що здійснює технічне обслуговування ліфтів.

Комунальне підприємство зазначає, що згідно записів, що містяться у Журналах періодичних оглядів і ремонтів ліфтів, на 95 ліфтах в період з січня по квітень 2013 року позивачем було проведено 184 планових місячних та квартальних ремонти ліфтів. Однак, вказані записи позивача про проведення місячних та квартальних ремонтів у Журналах періодичних оглядів і ремонтів ліфтів за період січень - квітень 2013 року - не відповідають записам про проведення зазначених ремонтів у Журналі об'єднаної диспетчерської служби, а саме: у дні, коли згідно записів підрядника у Журналах періодичних оглядів і ремонтів ліфтів останні ремонтувались - записи про зупинення даних ліфтів у Журналі об'єднаної диспетчерської служби відсутні. Заявник вважає, що дані факти, про які йому стало відомо 10 листопада 2014 року - свідчать про невиконання позивачем в період з січня по квітень 2013 року своїх договірних зобов'язань з повного технічного обслуговування ліфтів. Вважає, що вказані обставини мають істотний характер і є підставою для перегляду і скасування рішення господарського суду Рівненської області від 23 жовтня 2014 року у справі № 918/1392/14 (т. 2, а.с. 1 - 3).

Згідно ч.1 ст.113 ГПК України, судове рішення господарського суду може бути переглянуто за нововиявленими обставинами за заявою сторони, прокурора, третіх осіб, поданою протягом одного місяця з дня встановлення обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Відповідно до ст.112 ГПК України, господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Згідно приписів п.п. 2, 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" № 17 від 26.12.2011р., та п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику перегляду судами у зв'язку з нововиявленими обставинами рішень, ухвал і постанов у цивільних справах, що набрали законної сили" № 1 від 27 лютого 1981р., до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору.

Так, необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є, одночасна наявність таких трьох умов:

по-перше, їх існування на час розгляду справи;

по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи;

по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами ( п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами").

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

У з'ясуванні наявності підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами згідно з пунктами 2-5 частини другої статті 112 ГПК України має значення тільки сам факт встановлення відповідних обставин після вирішення спору.

За приписами пунктів 8.6 та 8.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 17 від 26.12.2011 року результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, і встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Законом не передбачено здійснення перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами у повному обсязі. Отже, господарський суд переглядає судове рішення за нововиявленими обставинами лише в тих межах, в яких ці обставини впливають на суть рішення.

Так, з поданого Журналу об"єднаної диспечерської служби вбачається, що фактичні дані, які містяться в ньому спростовують висновки, які було покладено в основу судового рішення про задоволення позову і такі дані є істотними для вирішення спору, вони не були і не могли бути відомі відповідачу на момент розгляду даної справи.

Щодо тверджень апелянта про те, що комунальному підприємству було відомо про наявність таких журналів з 15 вересня 2014 року та те, що дані про огляд і ремонт ліфтів при здійсненні місячних, квартальних, ремонтних робіт, не можуть вважатися нововияленими, судова колегія зазначає наступне.

Дійсно з матеріалів справи вбачається, що відповідачу було відомо про існування Журналів періодичних оглядів і ремонтів ліфтів до прийняття рішення по справі від 23 жовтня 2014 року.

Проте, разом з тим, судова колегія погоджується із місцевим господарським судом, що нововиявленими обставинами у справі є не факт існування таких журналів і знання комунального підприємства про їх існування, а саме інформація, що міститься в журналах за спірний період січень - квітень 2013 року, яка стала відома відповідачу після прийняття рішення по справі.

Крім того, судова колегія зазначає, що нововиявленою обставиною є саме не зупинення ліфтів, не проведення записів про зупинку ліфтів, що унеможливлює їх ремонт, а сама відсутність відповідного запису про зупинку ліфтів для ремонту у Журналі об'єднаної диспетчерської служби. (аналогічного висновку дійшов і Вищий господарський суд у справі № 918/305/14 від 25.06.15р.)

За таких обставин, апеляційний господарський суд не приймає до уваги твердження позивача, що дана заява не містить нововиявлених обставин.

Рівненський апеляційний господарський суд зазначає, що судом першої інстанції вірно встановлено, що предметом даного спору є стягнення заборгованості за договором підряду.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України та ст. 173 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) господарський договір є однією з підстав виникнення господарських зобов'язань і є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. (частина 1 статті 837 ЦК України)

Згідно із частиною 1 статті 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк, або за згодою замовника, достроково. Будь-яких умов щодо попередньої оплати робіт підряднику суттєві умови Договору не містять.

Вимоги до якості роботи підрядника встановлено статтею 837 ЦК України, а саме, робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду.

Відповідно до частини 1 статті 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Зі змісту договору № 290 від 01.12.11р. підрядник зобов'язаний своїми силами і засобами виконати роботи в обсягах і в строки, передбачені договором з врахуванням вимог, передбачених "Правилами будови і безпечної експлуатації ліфтів", "Положенням про систему технічного обслуговування та ремонту ліфтів в Україні" та технологічними процесами, що розробляються та затверджуються підрядником. (п. 4.1.1)

Відповідно до "Правил будови та безпечної експлуатації ліфтів", затверджених Наказом Державного комітету України з промислової безпеки № 190, технічне обслуговування ліфтів - це комплекс дій або дія для підтримання справного стану чи працездатності ліфта під час використання його за призначенням.

Наказом державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 150 від 10.08.2004 року визначено перелік робіт, що відносяться до капітального ремонту ліфтів.

Відповідно до п.2 Положення про систему технічного обслуговування ліфтів в Україні, затвердженого Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 73 від 10.04.2000 року, система технічного обслуговування та ремонту ліфтів передбачає виконання за графіком робіт з метою забезпечення безперебійної, безпечної роботи ліфтів, а також запобігання передчасного спрацювання обладнання і підтримання їх належного технічного стану. Система технічного обслуговування та ремонту ліфтів складається з регламентних робіт, місячних ремонтів, квартальних ремонтів з відповідною періодичністю: регламентні роботи встановлюється спеціалізованою організацією; місячний ремонт - не рідше одного разу в 31 день для пасажирських ліфтів, для вантажних ліфтів - не рідше одного разу в 15 днів; квартальний ремонт - не рідше одного разу у три місяці.

Згідно з п.3 Положення для забезпечення безпечної та безперебійної роботи ліфтів система технічного обслуговування та ремонту ліфтів має такі форми технічного обслуговування:

- повне технічне обслуговування;

- часткове технічне обслуговування;

- технічне обслуговування за індивідуальними калькуляціями.

Повне технічне обслуговування ліфтів, що передбачено умовами договору, включає регламентні роботи, місячний ремонт та квартальний ремонт. Місячний ремонт має бути проведено на кожному із ліфтів в термін, що не перевищує 31 день, тобто один раз на місяць. Про проведення періодичних оглядів та ремонтів ліфтів представником підрядної організації робиться запис у Журналі періодичних оглядів і ремонтів ліфта, при цьому працівник, що проводить відповідний ремонт повідомляє диспетчерську службу замовника про зупинення відповідного ліфта, про що робиться запис у Журналі об'єднаної диспетчерської служби.

Відповідні дії працівників підрядника, що проводять ремонтні та регламентні роботи є обов'язковими, про що зазначено у Технологічних процесах на місячний та квартальний ремонт ліфтів підрядної організації, затверджених посадовими особами позивача (пункти 2.4.1, т. 2, а.с. 207, 210).

Відповідно до пункту 2.3.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, для централізованого управління і контролю за технічним станом житлового фонду створюються об'єднані диспетчерські служби (ОДС).

Відповідно до пункту 2.3.5 даних правил, ОДС повинні вести в спеціальних журналах облік заявок на оперативне усунення несправностей і ушкоджень інженерного обладнання в квартирах, будівельних конструкціях та інших елементах будинків, протипожежного обладнання і контролювати терміни та якість їх виконання.

Пунктом 2.9.1 правил визначено, що ОДС створюються у жилих мікрорайонах для контролю за роботою інженерного обладнання жилих будинків мікрорайону і виконання заявок населення щодо усунення несправностей і пошкоджень будинкового обладнання.

Крім того, у завдання ОДС входить вжиття оперативних заходів для забезпечення безпеки громадян у місцях аварійного стану конструкцій будинків, своєчасного прибирання територій домоволодінь, очищення покрівель від снігу. Також, ОДС здійснює контроль за роботою та забезпечує усунення неполадок ліфтів.

Робота ОДС здійснюється цілодобово. ОДС веде безперервний контроль за роботою інженерного обладнання, реєструє його роботу у відповідних журналах і негайно усуває несправності й аварії (пункт 2.9.3 правил).

Відповідно до інструкції з охорони праці оператора ОДС Кузнецовського міського комунального підприємства (т. 3,а.с. 33-34) при усуненні несправностей на ліфтах електромеханіком "Рівнеліфт" організаційні і технічні заходи безпечного використання робіт повинні бути погоджені ним з оператором перед початком роботи, а при необхідності перевірки дистанційного управління ліфтом з пульта (пункт 3.4 інструкції).

Згідно з пунктом 3.5 інструкції безпечне проведення ремонтних робіт на ліфтах (звільнення пасажирів при застряванні кабіни ліфта, регулювання дверей шахти і ліфта, заміна виклику і наказу, регулювання контактів реле обладнання ліфта, технічне обслуговування і малий ремонт і т.п.) змінним електромеханіком регламентується нормативними документами та інструкціями організації "Рівнеліфт".

З огляду на вищевикладене суд вбачає, що дата і термін проведення місячного чи квартального ремонту ліфтів реєструється оператором диспетчерської служби в Журналі об'єднаної диспетчерської служби з обов'язковим зазначенням часу, впродовж якого ліфт був зупинений для проведення ремонту із зазначенням прізвища електромеханіка підрядної організації, який проводив відповідний ремонт, отже записи ОДС в журналі об'єднаної диспетчерської служби про зупинки на ремонт чи огляд ліфтів повинні співпадати з записами в журналах періодичних оглядів і ремонтів ліфтів.

Згідно відомостей у Журналі періодичних оглядів і ремонтів ліфтів у січні -квітні 2013 року позивачем на певних об'єктах проводились квартальні та місячні ремонти ліфтів. Проте, із записів про проведення даних ремонтів у зазначеному періоді, наявних у Журналі об'єднаної диспетчерської служби, вбачається, що у дні проведення відповідних ремонтів, про які звітує позивач, відповідні ліфти не зупинялися, з чого слідує висновок, що вказані ремонтні роботи позивачем на певних об'єктах у вказаний період не проводились.

Зокрема, серед іншого у Журналі періодичних оглядів і ремонтів ліфта № 572 майстер Бущик 18 березня 2013 року зробив запис про проведення МР (місячний ремонт) за адресою: м-н Вараш, 16, п. 4, проте у Журналі об'єднаної диспетчерської служби відсутній запис про зупинку ліфта на місячний ремонт за даною адресою (т. 2, а.с. 63, 63-зворот, 152).

Майстер Богданюк 24 квітня 2013 року записав у Журналі періодичних оглядів і ремонтів ліфта № 1535 про проведення КВР (квартальний ремонт), проте у Журналі об'єднаної диспетчерської служби запис про проведення квартального ремонту ліфта за адресою: м-н Вараш, 26-Б, п.1 відсутній. При цьому, записи про КВР 22 січня 2013 року, МР 20 лютого 2013 року та 21 березня 2013 року - співпадають (т. 2, а.с. 32, 49, 65,65-зворот, 86, 86-зворот,155).

Журнал періодичних оглядів і ремонтів ліфта № 285 містить запис майстра Борейчука про проведення 06 березня 2013 року МР (місячний ремонт) за адресою: м-н Будівельників, 21, п.2, проте у Журналі об'єднаної диспетчерської служби відсутній запис про зупинку ліфта на місячний ремонт за даною адресою. При цьому, записи про МР 5 лютого 2013 року - співпадають (т. 2, а.с. 41,41-зворот, 57,57-зворот, 144).

У Журналі періодичних оглядів і ремонтів ліфта № 623 містяться записи майстра Борейчука про проведення 16 січня 2013 року КВР (квартальний ремонт), 15 лютого 2013 року та 17 березня 2013 року МР (місячний ремонт) за адресою: м-н Вараш, 5, п.1, проте у Журналі об'єднаної диспетчерської служби відсутні записи про зупинку ліфта на квартальний та місячний ремонти за даною адресою. (т. 2, а.с. 28-29,46-зворот, 47, 63, 106).

Крім того, з журналу періодичних оглядів і ремонтів ліфта № 479 вбачаються записи майстра Матюх 28.01.13р. та 09.04.13р. про проведення КВР (квартальний ремонт) та 27.02.13р. та 08.03.13р. про проведення МР (місячний ремонт) за адресою: м-н Енергетиків, 15, однак у Журналі об'єднаної диспетчерської служби відсутні записи про зупинку ліфтів на квартальний та місячний ремонти за даною адресою, при цьому 27.02.13р. наявний запис "не працює" - робочий (т. 2, а.с.37,37- зворот, 53, 53- зворот, 58,58- зворот,76,76-зворот, 127).

Наведені обставини свідчать про те, що свої зобов'язання за договором від 01.12.2011р. №290 щодо проведення місячних та квартальних ремонтів ліфтів на вказаних вище об'єктах позивач належним чином не виконував.

Також, в підтвердження позову, позивач покликався на наявні в матеріалах справи Акти-рахунки здачі та прийомки робіт з технічного обслуговування ліфтів та обладнання диспетчеризації за період січень - квітень 2013 року та Акти здавання-приймання виконаних робіт з повного технічного обслуговування ліфтів та обладнання диспетчеризації за той же період.

Як свідчать матеріали справи, акти здавання-приймання виконаних робіт були підписані та скріплені печаткою позивача і надіслані комунальному підприємству 31 жовтня 2013 року, тобто із пропуском строку надання зазначених документів, чим позивач відступив від умов договору, зокрема пункту 4.1.4.

Комунальне підприємство повернуло акти здавання-приймання виконаних робіт без підпису супровідним листом від 8 жовтня 2013 року № 2006 (т.1, а.с. 73).

Судова колегія звертає увагу, що позивач, надсилаючи акти відповідачу за спірний період 31 жовтня 2013 року,порушив істотні умови договору, які передбачають строки надіслання не пізніше останнього дня поточного місяця, таким чином, акти мали бути надіслані не пізніше останнього дня поточного місяця за кожен з періодів, тобто з січня по квітень 2013 року.

Порушуючи істотні умови договору, позивач позбавив можливості відповідача встановити, чи були дійсно надані послуги, чи виконані вони належним чином, тобто мала місце істотна різниця між тим, на що розраховувало комунальне підприємство, укладаючи договір, і тим, що в дійсності воно змогло отримати.

Також апеляційний господарський суд зазначає, що акти здавання-приймання виконаних робіт з повного технічного обслуговування ліфтів та обладнання диспетчеризації підписані та скріплені печаткою товариства за цей же період: ОУЛ-000043 від 31 січня 2013 року на суму 189 868 грн. 33 коп., ОУЛ-000210 від 28 лютого 2013 року на суму 189 560 грн. 62 коп., ОУЛ-000314 від 31 березня 2013 року на суму 191 292 грн. 66 коп., ОУЛ-000425 від 30 квітня 2013 року на суму 191 428 грн. 89 коп.Зазначені документи ,на які посилається позивач, як на підставу позовних вимог і які були надіслані комунальному підприємству супровідним листом від 31 жовтня 2013 року № 402/06 (т. 1, а.с. 66 - 72) не відповідають вимогам, що встановлені чинним законодавством України до даного виду документів, як первинних бухгалтерських документів.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (надалі - Закон) господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частиною 1 статті 9 Закону визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 статті 9 Закону визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що в актах здавання-приймання виконаних робіт відсутні дані про проведення повного технічного обслуговування ліфтів та обладнання диспетчеризації, відсутній зміст проведених господарських операцій на визначених договором об'єктах і не вказано у який спосіб формується вартість робіт з посиланням на об'єкти, на яких мали проводитися роботи.

Відсутність інформації щодо обсягу робіт та вартості робіт в актах, унеможливлює процес здачі, прийняття виконаних робіт та унеможливлює перевірку якості виконаних підрядником робіт.

Таким чином , тільки належним чином оформлений акт здавання-приймання виконаних робіт є підставою для зарахування та прийняття до оплати комунальним підприємством виконаних товариством робіт, і тільки з даного моменту відповідач вважається зобов'язаною стороною відповідно до сум, зазначених у первинних документах, що підтверджують здійснення господарської операції.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується із місцевим господарським судом, що акти здавання-приймання виконаних робіт, подані позивачем не можуть вважатися первинними бухгалтерськими документами, як такі, які не відповідають нормам чинного законодавства, а отже не можуть підтверджувати факт виконання робіт позивачем.

До аналогічних висновків дійшли господарські суди всіх інстанцій під час розгляду справ № 918/1999/13, № 918/751/14, 918/305/14 між товариством та комунальним підприємством про той же предмет, з інших підстав (інші періоди стягнення).

Разом з тим, Рівненський апеляційний господарський суд зазначає, що товариство не позбавлене права звернутись до господарського суду з позовом про відшкодування вартості фактичних витрат на ремонт і обслуговування ліфтів.

Також, колегія суддів, враховуючи вказівки, зазначені в постанові Вищого господарського суду України від 2 червня 2015 року про те, що не було надано належну оцінку доводам відповідача, якими він обґрунтовував заперечення проти позову, а саме те, що провадження у справі підлягає припиненню, оскільки рішенням господарського суду зі справи № 918/1999/13 вирішено спір між тими ж сторонами, про той же предмет спору зазначає наступне.

В матеріалах справи наявні копії рішення господарського суду Рівненської області від 15 жовтня 2013 року № 918/1248/13 (т.1, а.с. 74 - 78), копія постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 4 серпня 2014 року № 918/1999/13 (т.2, а.с. 92 - 97) та копія постанови Вищого господарського суду України від 19 жовтня 2014 року (т. 2, а.с. 98 - 99) між тими ж сторонами, що і в даній справі.

При огляді вищезазначених рішень судом встановлено, що підставою спору у справі № 918/1392/14 є стягнення заборгованості в сумі 762 150 грн. 50 грн., яка виникла на підставі договору підряду від 1 грудня 2011 року № 290 в частині оплати, що оформлені актами здавання приймання робіт за січень - квітень 2013 року, тоді як підставами спорів у справі № 918/1248/13 є стягнення заборгованості в сумі 1 466 001 грн. 10 коп., яка виникла на підставі договору підряду № 290 від 01 грудня 2011 року в частині оплати, що оформлені актами здавання приймання робіт в період з 1 листопада 2012 року по 30 червня 2013 року водночас, обставини неналежного виконання позивачем зобов'язань щодо обсягу та якості робіт за договором, відповідачем не зазначались та не доводились, у справі № 918/1999/13 - стягнення заборгованості в сумі 346 814 грн. 80 коп., яка виникла на підставі договору підряду № 290 від 01 грудня 2011 року в частині оплати, що оформлені актами здавання приймання робіт за липень - серпень 2013 року.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із місцевим господарським судом, що підстави позову у справі № 918/1999/13 та № 918/1248/13 не є тотожними даній справі, а відтак правові підстави для припинення провадження у справі відсутні.

А тому, Рівненський апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення заяви Кузнецовського міського комунального підприємства про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Рівненської області від 23 жовтня 2014 року у справі № 918/1392/14 та відмову у задоволенні позову приватного акціонерного товариства "Рівнеліфт" до Кузнецовського міського комунального підприємства про стягнення 762 150 грн. 50 коп..

В силу ст.ст. 33, 38, 43,47 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, коли кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а суд, оцінивши подані по справі докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, повинен прийняти рішення за результатами обговорення усіх цих обставин.

Апеляційний господарський суд вважає, що судом першої інстанції в порядку статті 43 Господарського процесуального кодексу України всебічно, повно і об'єктивно досліджено матеріали справи та вірно застосовані норми процесуального і матеріального права, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни рішення господарського суду Рівненської області від 14 липня 2015 року у справі № 918/1392/14.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України в зв'язку з відмовою в її задоволенні покладається на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49, 99,101,103,105 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Рівненської області від 14 липня 2015 року у справі №918/1392/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Рівнеліфт" залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуюча суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Крейбух О.Г.

Суддя Філіпова Т.Л.