ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

21.09.2015 Справа № 917/2052/15

Суддя БУНЯКІНА Ганна Іванівна, розглянувши матеріали

За позовною заявою Фермерське господарство «Щаслива доля», 38712, с. Келебердівка, вул. Київська, 2А, Полтавський район, Полтавська область

До відповідача Решетилівська районна державна адміністрація, 38400, смт. Решетилівка, вул. Леніна, 17, Полтавська область

Про (І) тлумачення умов договору ( за назвою позову);

(ІІ) тлумачення пункту 43 Прикінцевих положень договору ( за прохальною частиною позову),

в с т а н о в и в:

В позові, в розріз приписам ст. 213 та ст. 637 ЦК України ( до яких хоч і зроблена відсилка), вимоги сформульовані щодо надання оцінки судом умови (п. 43) договору, з огляду на можливість в подальшому неоднозначного тлумачення його (пункту договору), а не тлумачення змісту правочину в розумінні цих норм. Поняття "умови договору" і "зміст правочину" не є тотожними.

За зазначеними нормами при тлумаченні змісту договору береться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин договору, їх зміст встановлюється порівнянням відповідної частини договору зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за зазначеними правилами немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчиняла право чин, до уваги беруться мета договору, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, тест типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Судове тлумачення змісту правочину (договору) полягає в роз'ясненні змісту ( смислу, мети) останнього при розгляді конкретної справи щодо спору відносно нього (договору) і окремого провадження про тлумачення змісту правочину не потребує.

Сама позовна заява не містить вмотивувань відносно того, в чому полягає проблема.

За ст. 14 Закону України «Про оренду землі» Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України.

З огляду на відмічену норму (ст. 14), постановою Кабінету Міністрів України від 3 березня 2004 р. N 220 (зі змінами і доповненнями) затверджено Типовий договір оренди землі, з огляду на який як п. 43 останнього, так і договорів оренди землі, укладених між Решетилівського РДА та позивачем, є ідентичними.

За так, суд дійшов висновку про невмотивованість підстав для звернення щодо судового тлумачення умов договору. Тим більше, що в позові не конкретизовано, який саме з 5-ти залучених договорів необхідно оцінювати.

Розгляд всіх 5-ти договорів на предмет тлумачення їх змісту як право чинів в судовому порядку тягне оплату судового збору за ставкою як немайновий спір щодо кожного.

Пунктом 2.11 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» №7 від 21.02.2013 року визначено, що якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

За так, наявні підстави розцінювати, що позовні вимоги оплачені судовим збором не у встановленому розмірі.

Крім того, позивачем не надані належні докази направлення на адресу відповідача копії позовної заяви з додатками до неї.

Відповідно до ст. 56 ГПК України, в редакції ЗУ N 3382-VI від 19.05.2011р., таким доказом є опис вкладення поштового відправлення, який повинен містити календарний штемпель поштового відділення.

Залучений до позову опис від 19.09.2015р. не містить відтиску календарного штемпеля, а отже не може слугувати належним доказом направлення копії позовної заяви на адресу відповідача, як і фіскальний чек «Укрпошти» від 17.09.2015р., оскільки не містить інформації щодо змісту кореспонденції.

Стаття 63 (пункти 3, 4, 6 частини першої) Господарського процесуального кодексу України визначає, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо:

- у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини;

- не подано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі;

- не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

За викладеного вище наявні підстави для повернення позову без розгляду в порядку п. п. 3, 4, 6 ст. 63 ГПК України.

Керуючись п. п. 3, 4, 6 частини першої ст. 63, ст. 86 ГПК України, суддя -

У х в а л и в:

1. Позовну заяву ФГ «Щаслива доля» від 16.09.2015р. №47, вх. №2269/15 від 17.09.2015р., повернути без розгляду.

2. Копію цієї ухвали надіслати позивачу за адресою, зазначеною в її вступній частині.

Додаток: за текстом п. 1 резолютивної частини цієї ухвали на 34 арк., в т.ч. банківська квитанція від 17.09.2015р. про сплату судового збору в сумі 1218,00 грн.

СУДДЯ БУНЯКІНА Г.І.

Примітка: Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

При повторному зверненні привести вмотивоване клопотання щодо необхідності залучення до участі в розгляді спору третьої особи - решетилівський районний відділ Полтавської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах ДЗК» з визначенням статусу за ст. 27 ГПК України та на стороні кого із учасників процесу (позивача чи відповідача).