КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2015 р. справа№ 910/10245/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Шапрана В.В.

Андрієнка В.В.

при секретарі: Ковальчуку Р.Ю.

за участю представників: позивача - Дубняк М.В.

відповідача - Палій Л.М.

розглянувши апеляційну скаргу Підприємства «Центр соціально-трудової реабілітації інвалідів м. Києва»

на рішення Господарського суду м. Києва від 25.05.2015 р.

у справі № 910/10245/15 (суддя - Ковтун С.А.)

за позовом Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут»

до Підприємства «Центр соціально-трудової реабілітації інвалідів м. Києва»

про стягнення 100 153,67 грн

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року Національний технічний університет України «Київський політехнічний інститут» (далі - позивач) звернувся з позовом до Підприємства «Центр соціально-трудової реабілітації інвалідів м. Києва» (далі - відповідач) про стягнення з відповідача заборгованості за договором оренди № 3637 від 27.10.2006 р. у розмірі 79 992,41 грн, штраф у розмірі 1 677,04 грн, інфляційні втрати у розмірі 16 957,41 грн та 1 526,81 грн 3% річних.

Рішенням Господарського суду м. Києва у справі № 910/10245/15 від 25.05.2015 р. позовні вимоги задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду м. Києва від 25.05.2015 р., Підприємство «Центр соціально-трудової реабілітації інвалідів м. Києва» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове рішення про повну відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач зазначає, що Підприємство «Центр соціально-трудової реабілітації інвалідів м. Києва» не заперечує проти наявності боргу по сплаті орендної плати за договором оренди № 3637 від 27.10.2006 р., а заперечує проти нарахування орендної плати за завищеними коефіцієнтами, які не відповідають господарській діяльності філії № 7. Так, на думку відповідача, позивачем було нараховано орендну плату за користування нерухомим майном за завищеними коефіцієнтами 18 %, тобто як для розміщення офісу, в той час як починаючи з листопада 2013 р. відповідач використовує приміщення площею 63,17 кв.м. для видавництва.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.06.2015 р. порушено апеляційне провадження у справі № 910/10245/15, а розгляд справи призначено на 16.07.2015 р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.07.2015 р. розгляд справи було відкладено до 10.09.2015 р.

В прохальній частині апеляційної скарги позивач просить суд залучити до розгляду справи Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ГПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін.

Враховуючи те, що позивачем не було доведено, яким чином прийняте рішення вливає на права та обов'язки Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву, колегія суддів прийшла до висновку про відмову у задоволенні клопотання про залучення останнього до участі у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

27.10.2006 р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву (далі - орендодавець) та підприємством «Центр соціально-трудової реабілітації інвалідів м. Києва» (далі - орендар) було укладено договір оренди № 3637 нерухомого майна, що належить до державної власності (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно загальною площею 183,43 кв.м., розміщене за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 37, учбовий корпус № 7, примішення цокольного поверху, кімната № 3 площею 59,16 кв.м.; кімната № 011, площею 61,1 кв.м.; приміщення між першим і другим поверхами площею 63,17 кв.м., що перебуває на балансі Національного технічного університету «Київський політехнічний інститут», вартість якого становить за експертною оцінкою станом на 30.04.2006 р. 59,16 кв.м. - 98 690,00 грн, 61,1 кв.м. - 185 516,1 грн, 63,17 кв.м. 223,509 грн. Майно передається в оренду з метою розміщення: складу - 59,16 кв.м.; 31,1 кв.м. для ксерокопіювальних послуг; 30,0 кв.м. для комп'ютерного друку; 63,17 кв.м. для офісу.

Згідно з п. 3.1 договору, з урахуванням змін, внесених договором про внесення змін до договору оренди нерухомого майна № 3637/05 від 26.11.2013 р., розмір орендної плати за базовий місяць оренди складає 8 808,43 грн без ПДВ. Орендна плата за перший місяць оренди - серпень 2013 року, встановлюється шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за серпень 2013 року. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством.

Як передбачено п. 3.2 договору, орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (п. 3.2 договору).

Перерахування здійснюється орендарем самостійно до 10 числа місяця, наступного за звітним, з урахуванням щомісячного індексу інфляції, таким чином: 50 % орендної плати перераховуються орендарем до державного бюджету, 50 % орендної плати перераховуються орендарем на розрахунковий рахунок балансоутримувача (п. 3.3 договору).

Згідно з п. 3.4 укладеного договору розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін в разі зміни методики її розрахунку, змін централізованих цін і тарифів, та в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до п. 5.14 договору оренди, в разі закінчення терміну дії договору оренди (його розірвання), орендар зобов'язаний сплатити орендну плату, заборгованість з орендної плати, пені та штрафні санкції за весь період оренди по день фактичної передачі майна позивачу на підставі акту передачі-приймання.

21.05.2012 р. між сторонами було підписано договір № 3637/03 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, відповідно до якого сторони погодили, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропозиції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. і становить без ПДВ за базовий місяць оренди серпень 2011 р.: 13 980,88 грн.

За період з жовтня 2013 року по лютий 2015 року позивачем було нараховано до сплати відповідачем 117 749,76 грн орендної плати.

Однак, відповідач сплатив лише 37 757,35 грн, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість у сумі 79 992,41 грн.

Спір у справ виник у зв'язку з тим, що відповідач у період дії договору орендну плату у повному обсязі не сплатив, у зв'язку з чим сума його заборгованості, на думку позивача, склала 79 992,41 грн.

Як передбачено ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як передбачено ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У відповідності до ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Плата за користуванням майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором ( ч. 5 ст. 762 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Встановлено, що позивач взяті на себе зобов'язання з передачі відповідачеві об'єкту оренди виконав, що підтверджується атом прийому-передачі в оренду нерухомого майна від 27.10.2006 р., який підписаний та скріплений печатками обох сторін.

Як вбачається з позовної заяви, Національний технічний університет України «Київський політехнічний інститут» просить суд стягнути з відповідача заборгованість за період користування орендованим майном з 01.10.2013 р. по 28.02.2015 р.

Відповідно до п. 3.3 укладеного договору перерахування здійснюється орендарем самостійно до 10 числа місяця, наступного за звітним, з урахуванням щомісячного індексу інфляції, таким чином: 50 % орендної плати перераховуються орендарем до державного бюджету, 50 % орендної плати перераховуються орендарем на розрахунковий рахунок балансоутримувача.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про те, що заборгованість з орендної плати за період з 01.10.2013 р. по 28.02.2015 р. у сумі 79 992,41 грн підлягає задоволенню.

За неналежне виконання умов договору позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 1 677,04 грн.

Згідно з ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 3.8 договору, з урахуванням договору про внесення змін до договору оренди, у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 0,1% від суми заборгованості.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача штрафу у сумі 1 677,04 грн є обґрунтованою, розмір її перевірений судом, є арифметично правильним та відповідає умовам укладеного договору.

Також, за прострочення виконання грошового зобов'язання позивач просив суд стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 16 957,41 грн та 1 526,81 грн 3% річних.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те що вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 16 957,41 грн та 1 526,81 грн 3% річних підлягають задоволенню.

Стосовно доводів відповідача про те, що позивачем було нараховано орендну плату за користування нерухомим майном за завищеними коефіцієнтами 18 %, тобто як для розміщення офісу, в той час як починаючи з листопада 2013 р. відповідач використовує приміщення площею 63,17 кв.м. для видавництва, колегія зазначає наступне.

Відповідно до п. 1.1 укладеного договору майно передавалося в оренду відповідачу з метою розміщення: складу - 59,16 кв.м., 61,1 кв.м. - з них 31,1 кв.м. для ксерокопіювальних послуг та 30,0 кв.м. для комп'ютерного друку, офіс - 63,17 кв.м.

Таким чином, укладаючи договір, сторони погодили, що в приміщенні площею 63,17 кв.м. буде розмішено офіс.

Докази того, що, починаючи з листопада 2013 р. сторонами було погоджено розміщення видавництва у спірному приміщенні, у матеріалах справи відсутні.

Крім того, жодних змін до договору оренди № 3637 нерухомого майна, що належить до державної власності від 27.10.2006 р., стосовно цільового призначення орендованих приміщень між сторонами не укладалось.

Інші доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів як необґрунтовані.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 25.05.2015 р. прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Підприємства «Центр соціально-трудової реабілітації інвалідів м. Києва» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Підприємства «Центр соціально-трудової реабілітації інвалідів м. Києва» залишити без задоволення, рішення Господарського суду м. Києва від 25.05.2015 р. у справі № 910/10245/15 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/10245/15 повернути до Господарського суду м. Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Шапран

В.В. Андрієнко