ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.09.2015 Справа № 905/1808/15

Суддя господарського суду Донецької області Гринько С.Ю., при секретарі судового засідання Предко А.В., розглянувши матеріали за позовом Приватного підприємства «Драг» м.Запоріжжя до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Дакс» с. Грузьке, Добропільський район, Донецька область про стягнення 56324,53 грн. за участю представника позивача - ОСОБА_1 довіреність від 15.01.2015р.

СУТЬ СПОРУ:

30.07.2015 р. позивач звернувся до господарського суду з позовною вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар в сумі 32220,00 грн., 2807,11 грн. 3% річних та 21297,42 грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування заявленого посилається на неналежне виконання відповідачем грошового зобовязання за контрактом № 16 від 05.05.2012 р. за поставлений товар відповідно видатковій накладній №16 від 05.05.2012 р. , товарно-транспортної накладної БЗС №853866 від 05.05.2012р. та акту звіряння станом на 03.06.2015р. За несвоєчасне виконання грошового зобовязання нараховані інфляційні витрати і річні проценти відповідно до п.7.2 договору і ст. 625 Цивільного кодексу України.

09.09.2015р. заявлено позивачем про припинення провадження у справі в частині стягнення боргу за відсутністю у звязку з оплатою 31.08.2015р., про що свідчить виписка з особового банківського рахунку, в решті заявленого вимоги залишаються на розгляд суду.

Відповідач не надав відзив на позов, представник не явився в судове засідання. Про час і місце якого був повідомлений належним чином, не надав суду докази виконання контракту.

Приймаючи до уваги достатність документів, наданих позивачем для вирішення спору, по суті, господарський суд після завершення підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК) відкриття судового засідання, роз'яснення (за необхідності) стороні судового процесу їх прав та обов'язків і розгляду інших клопотань і заяв (про відкладення розгляду справи, витребування додаткових доказів тощо) переходить безпосередньо до розгляду позовних вимог, тобто до з'ясування у передбаченому ГПК порядку обставин справи та здійснення їх правової оцінки, про що зазначається в протоколі судового засідання. При цьому неявка у судове засідання однієї з сторін, за умови, що їх належним чином повідомлено про час і місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог.

Вирішуючи решту питань, заявлених на вирішення суду, господарський суд виходить з наступного: відповідно до ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

За своїм змістом та правовою природою контракт №16 від 05.05.2012р., на який позивач посилається як на підставу своїх вимог, є договором поставки та підпадає під правове регулювання норм статті 712 ЦК України та статей 264-271 ГК України. В частині, що не суперечить Договору, до вказаного правочину також застосовуються норми ЦК України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 ЦК України).

При дослідженні матеріалів справи господарським судом встановлено, що за контрактом постачальник (позивач) поставляє, а покупець (відповідач) приймає і оплачує на умовах договору продукцію, кількість, асортимент і ціна якої зазначені в п.2.2 контракту.

Пунктом 3.1 контракту встановлений строк оплати прийнятого товару відповідачем до 01.09.2012р.

Приймання товару, визначеного специфікацією підтверджено довіреністю на представника відповідача, який без будь-яких зауважень отримав у позивача товар на загальну суму 50220,00грн. за накладною №16 від 05.05.2012р.

Відповідач перерахував позивачу платіжними дорученнями: № БВ-0000027 від 31.05.12р. 3000,00грн., № БВ-0000030 від 11.06.12р. 5000,00грн., № БВ-0000065 від 23.10.12р. 5000,00грн., № БВ-0000070 від 31.10.12р. 5000,00грн., тобто до звернення позивача з позовом всього 18000,00грн. 31.08.2015року перераховано решту заборгованості в сумі 32220,00грн.

Оскільки відповідач здійснив платіж в межах строку розгляду справи, господарський суд вважає відсутнім спір в цій частині, а тому на підставі п.1-1ст.80 ГПК України припиняє провадження у справі в частині стягнення заборгованості в сумі 32220,00грн.

Відповідач виконав грошові зобовязання, але з порушенням встановленого п.3.1 контракту строку, що явилося для позивача підставою для нарахування інфляційних витрат і 3% річних.

За умовами статті 193 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону і укладеного договору.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 625 Цивільного кодексу України не звільняє боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, за вимогою кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Відтак, встановлені статтею 625 ЦК України відсотки річних та інфляційні витрати підлягають нарахуванню до моменту фактичного виконання зобовязання. Таке нарахування є не зобовязанням кредитора, а є його законним правом.

Позивач скористувався своїм правом і вимагає з винної сторони у простроченні грошового зобовязання сплати інфляційних втрат в розмірі 21297,42грн., нарахованих за період з 01 січня 2013року по 30 червня 2015р. і 3% річних в сумі 2807,11грн. за період з 02.09.2012року по 28.07.2015р.

Враховуючи, що матеріалами справи доведений факт порушення відповідачем строків оплати товару, господарський суд, провівши власний розрахунок, задовольняє вимоги позивача в частині стягнення інфляційних витрат в розмірі 21297,42грн. за період з 01.01.2013року по 30 червня 2015р. і 3% річні за період з 02.09.2012р. по 28.07.2015р. в сумі 2807,11грн. з урахуванням перерахованих відповідачем 3000,00грн. і 5000,00грн. до визначеного строку, що підтверджує витяги з банківських рахунків.

Оскільки відповідач перерахував борг після звернення позивача до суду, на нього покладаються судові витрати.

На підставі ст.ст.526,530,546,549,610,612,625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 67,193 Господарського кодексу України та, керуючись статтями 49, 82,84, п.1-1ст.80,81-1, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дакс», , Добропільський район, 85018, Донецька область, село Грузьке, вул. Гутніка, буд.1 на користь Приватного підприємства «Драг», ЄДРПОУ 69063, м.Запоріжжя 69063, АДРЕСА_1 інфляційні втрати в сумі 21297,42грн., 3%річних в сумі 2807,11грн., судові витрати в сумі 1827,00грн.

Припинити провадження у справі в частині стягнення заборгованості в сумі 32220,00грн. за відсутністю спору.

Рішення господарського суду, повний текст якого оголошений та підписаний 15.09.2015року, може бути оскаржено до Донецького апеляційного господарського суду через місцевий господарський суд в десятиденний термін.

Суддя С.Ю. Гринько