ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08.09.2015 Справа № 907/763/15

Розглянувши матеріали справи

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Індустріальна компанія „Крона", м. Київ

до відповідача державного підприємства „Мокрянське лісомисливське господарство", с. Красна Тячівського району

про стягнення 115592,54 грн.

Суддя Журавчак Л.С.

За участі представників сторін:

від позивача - Чабак О.Г., предст. за дов. від 03.08.15;

від відповідача - не з"явився;

СУТЬ СПОРУ: стягнення 115592,54 грн., в т. ч. 62810 грн. основного боргу за виконані роботи, 4687,52 річних та 48095,02 грн. втрат від інфляції

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 27.08.15 до 08.09.15 до 11:00 год. відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України

Представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві. Вважає свої вимоги належним чином підтвердженими, зокрема, договором підряду на розробку лісових деревних ресурсів від 05.11.2012 №88, актами здачі-приймання від 29.12.2012, розрахунком заборгованості.

Відповідач обґрунтованого відзиву на позовну заяву не подав, однак в наданому ним суду двохсторонньому Акті звірки взаєморозрахунків підприємство борг в розмірі 62810 грн. визнало.

встановив:

Між ТОВ „Транслісінвест-Україна" (правонаступником якого є ТОВ „Індустріальна компанія „Крона") та ДП „Мокрянське лісомисливське господарство" укладено договір підряду на розробку лісових деревних ресурсів від 05.11.2012 № 88, відповідно до умов якого замовник (відповідач) доручив, а виконавець - позивач зобов'язався на свій ризик розробити лісосіку згідно з лісорубним квитком №378026 від 10.02.12, виданим ДП „Мокрянське ЛМГ" в Краснянському лісництві кв. 28/17.1 загальною кубомасою 551 куб.м на умовах франко-верхнього складу.

Відповідно до п. 1.2. Договору на виконувані роботи складаються за встановленими формами акт приймання - передачі лісосіки, технологічна картка та кошторис вартості робіт (послуг), які є невід'ємною частиною укладеного договору.

Пунктом 3.2. договору встановлено, що підставою для оплати є акт приймання виконаних робіт встановленої форми; замовник здійснює оплату виконаних робіт протягом 10 календарних днів з моменту їх виконання та прийняття (п. 3.3).

Відповідно до п. 4.2.2 замовник зобов'язаний оплатити виконавцю роботу, передбачену п.1 договору в розмірах і в строки, встановлені договором та кошторисом на виконання робіт.

На виконання договору позивач виконав, а відповідач прийняв роботи по заготівлі лісопродукції на загальну суму 70740 грн., про що складено двосторонні акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 29.12.2012 на суму 55620 грн. та 15120 грн. Прийняті роботи відповідач оплатив частково, внаслідок чого за ним рахується борг в розмірі 62810грн. і такий борг позивач просить суд стягнути з відповідача в примусовому порядку.

Крім суми боргу, позивачем також поставлено вимогу про стягнення нарахованих відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України 4687,52 грн. (3%) річних та 48095,02 грн. втрат від інфляції.

Заслухавши представників сторін, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ст. 193 Господарського процесуального кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки сума боргу в розмірі 62810 грн. належним чином доведена та підтверджена актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), підписаними замовником - відповідачем без зауважень, до того ж визнана у поданому ним суду акті звірки розрахунків, доказів же її оплати станом на день прийняття рішення суду подано не було, тому вимога про її стягнення з відповідача підлягає до задоволення в повному обсязі. Подані ж відповідачем платіжні доручення стосуються оплати виконаних позивачем робіт за іншими договорами підряду, укладеними між сторонами у спорі.

На підставі статті 625 Цивільного кодексу України до стягнення підлягають і нараховані позивачем та перевірені судом 3 % річних та втрати від інфляції, здійснені з врахуванням пункту 3.3. договору, який передбачає проведення оплати протягом 10 календарних днів після підписання актів виконаних робіт.

Таким чином, з відповідача на користь позивача належить стягнути 115592,54 грн., в т. ч. 62810 грн. основного боргу за виконані роботи, 4687,52 річних та 48095,02 грн. втрат від інфляції.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України на відповідача належить віднести судовий збір у сумі 1827 грн.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з державного підприємства „Мокрянське лісомисливське господарство" (90523 Закарпатська обл., Тячівський район, с. Красна, вул. Підчос, 87, код 32467828) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Індустріальна компанія „Крона" (04119 м. Київ, вул. Якіра, буд.8, офіс 38, код 37029491) суму 115592,54 грн.(сто п"ятнадцять тисяч п"ятсот дев"яносто дві гривні 54 коп.), в т. ч. 62810 грн. основного боргу за виконані роботи, 4687,52 річних і 48095,02 грн. втрат від інфляції, а також 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. на відшкодування судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 14.09.2015.

Суддя Журавчак Л.С.