ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.15 Справа№ 914/2794/15

Господарський суд Львівської області у складі судді Сухович Ю.О. при секретарі судових засідань Мак Л.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Львівської філії ПАТ "Укртелеком", м. Львів

до відповідача Личаківської виправної колонії №30 у Львівській області, м.Львів

про стягнення 6 829,07 грн.

За участю представників сторін:

від позивача Добуш-Вербіцька Н.Ю. - старший юрисконсульт відділу правового забезпечення ЛФ ПАТ "Укртелеком" (довіреність №3238 від 03.11.2014р.);

від відповідача Слюсарчук О.В. - представник (довіреність вих.№10/30-16/989 від 24.02.2015р.).

Права та обов'язки сторін передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України роз'яснено, заяви про відвід судді не поступали, клопотання про технічну фіксацію судового процесу не надходили.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Позов заявлено Публічним акціонерним товариством „Укртелеком" в особі Львівської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" до Личаківської виправної колонії №30 у Львівській області про стягнення 6 829,07 грн. заборгованості, з яких 4 422,93 грн. сума основного боргу, 110,06 грн. три проценти річних, 1 575,66 грн. інфляційні нарахування та 720,42 грн. пені.

Згідно вимог ст.55 ГПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошей - стягуваною сумою. В ціну позову включаються також вказані в позовній заяві суми неустойки (штрафу, пені), а якщо вони не вказані, - суми їх, визначені суддею.

Згідно ч.3 ст.55 ГПК України ціну позову вказує позивач. У випадках неправильного зазначення ціни позову вона визначається суддею.

Слід зазначити, що при визначенні ціни позову позивач вказав загальну суму заборгованості 6 829,08 грн. Однак, перевіривши суму ціни позову, судом встановлено, що вона становить 6 829,07 грн. (4 422,93 грн.+110,06 грн. +1 575,66 грн. +720,42 грн.).

Ухвалою суду від 17.08.2015р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 07.09.2015р.

Представник позивача подав клопотання (вх.№37340/15 від 07.09.2015р.), в якому повідомляє суд про те, що станом на 07.09.2015р. боржником не погашено заборгованість за телекомунікаційні послуги, а також просить долучити до матеріалів справи наступні документи: копію акту звірки взаєморозрахунків за період з липня 2014р. по липень 2015р. станом на 07.09.2015р.; копії реєстрів надісланих відповідачу рахунків.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задоволити з підстав викладених в позовній заяві. Позовні вимоги мотивовані несвоєчасним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору №11089 від 28.12.2012р., у зв"язку з чим виникла заборгованість на загальну суму 6 829,08 грн., з якої 4 422,93 грн. сума основного боргу, 110,06 грн. три проценти річних, 1 575,66 грн. інфляційні нарахування та 720,42 грн. пені.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву (вх.№37099/15 від 03.09.2015р.), в якому визнав повністю заборгованість за телекомунікаційні послуги за період з липня 204р. по липень 2015р. в сумі 4 422,93 грн. Однак, заперечив проти розрахунку штрафних санкцій, зокрема за листопад 2014р., лютий 2015р. та за березень 2015р. поданого позивачем. У вищенаведеному відзиві відповідач просить суд зменшити розмір пені та розстрочити сплату заборгованості рівними частинами терміном на 1 (один рік).

Також, представник відповідача подав заяву (вх.№37100/15 від 03.09.2015р.), в якій просить суд розстрочити сплату 4 422,93 грн. основної суми боргу, три проценти річних та додаткові нарахування із застосуванням індексу інфляції рівними частинами терміном на 1 (один рік).

Представник відповідача в судовому засіданні просив суд зменшити розмір пені та розстрочити сплату заборгованості рівними частинами терміном на 1 (один рік).

Представник позивача заперечив проти заяви про розстрочку виконання рішення, просив відмовити у її задоволенні.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази та заслухавши пояснення представників сторін, суд,-

встановив:

28.12.2012р. між ПАТ „Укртелеком" в особі Львівської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (Укртелеком) та Личаківською виправною колонією №30 у Львівській області (абонент) було укладено договір №11089 про надання телекомунікаційних послуг, за умовами якого Укртелеком зобов'язувався надавати абоненту загальнодоступні (універсальні) та інші телекомунікаційні послуги, супутні (додаткові) послуги згідно переліку та в обсягах, замовлених абонентом (надалі - послуги), а абонент зобов'язувався своєчасно оплачувати отримані послуги відповідно до умов цього договору.

Згідно п.3.1.1. договору Укртелеком зобов'язувався надавати замовлені абонентом послуги цілодобово відповідно до вимог Закону України "Про телекомунікації", Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012р. №295 (правила), та інших нормативно-правових актів і нормативних документів у сфері телекомунікацій України.

Відповідно до п.3.4.2. договору абонент зобов'язувався своєчасно оплачувати отримані послуги в повному обсязі.

Згідно п.п.4.2., 4.3., 4.5. договору сторони погодили, що форма розрахунків за договором - безготівкова. Система розрахунків, що застосовується Укртелекомом - з надсиланням рахунків. Порядок оплати наданих послуг - за попередньою оплатою (внесення авансу, придбання телекомунікаційних карток, тощо) та/або в кредит.

У п.4.15. договору сторони погодили, що рахунок за отримані послуги оплачується абонентом не пізніше 20 числа місяця, що настає після повного розрахункового періоду (при кредитному порядку оплати), та до 20 числа поточного місяця у разі застосування попередньої оплати (авансової) оплати.

Згідно п.5.2. договору у разі несвоєчасної оплати наданих Укртелекомом послуг абонент сплачує пеню, яка обчислюється залежно від вартості неоплачених послуг у розмірі облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожний день прострочення оплати.

У відповідача існує борг по договору №11089 від 28.12.2012р. за період з липня 2014р. по липень 2015р. в сумі 4 422,93 грн.

Позивач, на підставі п.5.2. договору нарахував пеню, яка становить 720,42 грн.

Крім того, позивач згідно умов ст.625 ЦК України нарахував відповідачу 110,06 грн. 3% річних та 1 575,66 грн. інфляційних нарахувань.

Отже, загальна сума заборгованості, яку просить стягнути позивач становить 6 829,08 грн., з яких 4 422,93 грн. сума основного боргу, 110,06 грн. три проценти річних, 1 575,66 грн. інфляційні нарахування та 720,42 грн. пені.

При прийнятті рішення суд виходить із наступного.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Положеннями ст.ст.627, 628, 629 ЦК України визначено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Факт виконання позивачем своїх зобов'язань по договору №11089 від 28.12.2012р. підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п.4.15. договору сторони погодили, що рахунок за отримані послуги оплачується абонентом не пізніше 20 числа місяця, що настає після повного розрахункового періоду (при кредитному порядку оплати), та до 20 числа поточного місяця у разі застосування попередньої оплати (авансової) оплати.

Відповідач своїх зобов'язань перед позивачем належним чином не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за період з липня 2014р. по липень 2015р. в сумі 4 422,93 грн.

У відповідності із ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За умовами ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищенаведені норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення боргу в сумі 4 422,93 грн. є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо заявлених вимог позивача про стягнення 720,42 грн. пені, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За умовами п.5.2. договору у разі несвоєчасної оплати наданих Укртелекомом послуг абонент сплачує пеню, яка обчислюється залежно від вартості неоплачених послуг у розмірі облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожний день прострочення оплати.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частина 3 ст.551 ЦК України встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 83 ГПК України господарський суд має право приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Виходячи з конституційного принципу рівності учасників судового процесу, підставою для зменшення розміру штрафних санкцій можуть бути обставини, пов'язані з невиконанням чи неналежним виконанням зобов'язання з вини обох сторін, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання, а також якщо згідно з умовами договору він повинен був вжити заходів щодо зменшення збитків і не зробив цього.

Враховуючи той факт, що Личаківська виправна колонія №30 у Львівській області є бюджетною установою, фінансується з Державного бюджету та немає інших джерел фінансування, а також те, що стягнення з відповідача вказаної суми у повному обсязі може негативно позначитися на подальшій його діяльності, враховуючи надані відповідачем докази, що підтверджуються його важке фінансове становище, використовуючи своє право надане ст.83 ГПК України, ст.233 ГК України, ст. 551 ЦК України, суд вважає за можливе зменшити розмір заявленої до стягнення пені на 50%, відтак, до стягнення підлягає 360,21 грн.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що інфляційні та річні є окремим видом цивільних зобов'язань, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційних нарахувань та 3 % річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Це правило ґрунтується на засадах справедливості і виходить з неприпустимості безпідставного збереження грошових коштів однією стороною зобов'язання за рахунок іншої. Матеріальне становище учасників цивільного обороту схильне до змін, тому не виключено, що боржник, який не може виконати грошове зобов'язання зараз, зможе виконати його пізніше. Оскільки грошові кошти є родовими речами, неможливість виконання такого зобов'язання (наприклад, внаслідок відсутності у боржника грошей та інших підстав), не звільняє його від відповідальності.

Враховуючи вищенаведене підстав для відмови у стягненні з відповідача інфляційних втрат та 3% річних немає.

Позивачем правомірно нараховано три проценти річних за період з липня 2014р. по липень 2015р. на загальну суму 110,06 грн. та інфляційні нарахування за період з липня 2014р. по липень 2015р. на загальну суму 1 575,66 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку підставності позовних вимог до задоволення частково. З відповідача підлягає до стягнення 6 468,86 грн., з яких з яких 4 422,93 грн. сума основного боргу, 110,06 грн. три проценти річних, 1 575,66 грн. інфляційні нарахування та 360,21 грн. пені.

Розглянувши подану заяву відповідача про розстрочку виконання рішення суду терміном на 1 (один) рік, шляхом стягнення заборгованості щомісячно рівними частинами, заслухавши думку представника позивача, суд дійшов висновку наявності підстав для її задоволення. При цьому суд виходить з наступного.

Право суду при прийнятті рішення відстрочити або розстрочити його виконання передбачене пунктом 6 статті 83 ГПК України.

При цьому під розстрочкою виконання рішення суду слід розуміти виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Підставою для розстрочки можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

Питання задоволення заяви сторони у справі про розстрочку виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

При цьому, норми чинного господарського процесуального законодавства не містять визначення "винятковий випадок", тому це поняття є оціночним, з огляду на ч.1 ст.43 ГПК України та з врахуванням всіх обставин конкретної справи.

Як вказано у п.7.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. із змінами та доповненнями "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

З відповідача підлягає до стягнення 8 295,86 грн., з яких з яких 4 422,93 грн. сума основного боргу, 110,06 грн. три проценти річних, 1 575,66 грн. інфляційні нарахування та 360,21 грн. пеня та 1 827,00 грн. судового збору.

Проаналізувавши надані відповідачем докази на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує розстрочку виконання рішення суду, для надання йому можливості поступово сплачувати борг без значних втрат, при цьому враховуючи також і матеріальні інтереси стягувача (позивача), суд дійшов висновку частково задоволити заяву відповідача розстрочити виконання рішення терміном на 4 (чотири) місяці, шляхом стягнення заборгованості рівними частинами, згідно наступного графіку:

1) часткове погашення заборгованості в сумі 2 073,96 грн. - до 30 вересня 2015р.;

2) часткове погашення заборгованості в сумі 2 073,96 грн. - до 31 жовтня 2015р.;

3) часткове погашення заборгованості в сумі 2 073,96 грн. - до 30 листопада 2015р.;

4) часткове погашення заборгованості в сумі 2 073,98 грн. - до 31 грудня 2015р.

Відповідно до ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За умовами ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Сплата позивачем судового збору підтверджується платіжним дорученням №3272 від 17.04.2015р. на суму 1 827,00 грн., який відповідно до ст.49 ГПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача повністю, оскільки у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір пені, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Керуючись ст.ст. 11, 525, 526, 530, 551, 610-612, 625, 627-629 ЦК України, ст.ст. 174, 193, 233 ГК України, ст.ст. 43, 33, 34, 43, 49, 82-85, 115, 116, 121 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Личаківської виправної колонії №30 у Львівській області (79039, м.Львів, вул.Шевченка, 156; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Львівської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (79044, м.Львів, вул.Дорошенка, буд.43; ) 4 422,93 грн. основного боргу, 110,06 грн. 3% річних, 1 575,66 грн. інфляційних нарахувань, 360,21 грн. пені та 1 827,00 грн. судового збору, розстрочивши виконання рішення терміном на 4 (чотири) місяці, шляхом стягнення суми заборгованості щомісячно рівними частинами, згідно наступного графіку:

1) часткове погашення заборгованості в сумі 2 073,96 грн. - до 30 вересня 2015р.;

2) часткове погашення заборгованості в сумі 2 073,96 грн. - до 31 жовтня 2015р.;

3) часткове погашення заборгованості в сумі 2 073,96 грн. - до 30 листопада 2015р.;

4) часткове погашення заборгованості в сумі 2 073,98 грн. - до 31 грудня 2015р.

3. В частині стягнення 360,21 грн. пені відмовити.

4. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили, в порядку ст.116 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Згідно ст.87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повний текст рішення

виготовлено 14.09.2015р.

Суддя Сухович Ю.О.