ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2015 р. Справа № 925/1203/15

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Кенкеч О.С., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сван-1» в особі арбітражного керуючого ОСОБА_1, АДРЕСА_1 (поштова адреса: м. Черкаси, вул. Героїв Дніпра, 7, к. 171)

до відповідачів:

- гр. ОСОБА_2, АДРЕСА_2

- гр. ОСОБА_3, АДРЕСА_3

- гр. ОСОБА_4, АДРЕСА_4

- Реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, м. Черкаси, вул. Благовісна, 170

за участю третьої особи, без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів гр. ОСОБА_5, АДРЕСА_5

про визнання недійсним рішення загальних зборів та скасування запису в ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 арбітражний керуючий - за посадою;

від відповідачів: участі не брали;

третя особа: участі не брав.

ТОВ «СВАН-1» в особі арбітражного керуючого ОСОБА_1 звернулось в господарський суд Черкаської області з позовом до:

- фізичних осіб засновників товариства - з вимогою визнати недійсним рішення зборів засновників ТОВ «СВАН-1», що оформлено протоколом №30/11/10 від 30.11.2010р.;

- реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції - з вимогою скасувати запис в ЄДР юридичних осіб від 01.12.2010р. про зміну відомостей про керівника юридичної особи та відомостей про підписантів.

В обґрунтування вимог позивач посилається на вчинення низки невигідних правочинів від імені ТОВ «СВАН-1» в листопаді грудні 2010р., що призвело до порушення справи про банкрутство останнього, чим порушені права юридичної особи на добросовісне ведення бізнесу, на досягнення мети своєї діяльності отримання прибутку тощо.

У арбітражного керуючого ОСОБА_1 (як керівника товариства) виникли сумніви в правомірності процедури скликання загальних зборів товариства, наявність кворуму зборів, проведення загальних зборів 30.11.2010р., призначення гр. ОСОБА_5 на посаду директора товариства замість гр. ОСОБА_6, та внесення змін в реєстраційні документи товариства. Представник позивача вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Вказав, що це є корпоративний спір між товариством і його засновниками. Вказав, що органами внутрішніх справ порушена та розслідується кримінальна справа за умисне доведення товариства «Сван-1» до банкрутства. У кримінальній справі проведено почеркознавчу експертизу, якою встановлено, що гр. ОСОБА_4 не підписував протокол загальних зборів.

Позивач вважає, що рішення загальних зборів від 30.11.2010р. слід визнавати недійсним та скасовувати запис в ЄДР про заміну керівника товариства.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_7 вимоги позову заперечив. Вказав, що його довіритель гр. ОСОБА_4 особисто брав участь у загальних зборах 30.11.2010р. та підписав протокол зборів. Заяву гр. ОСОБА_4 про це, посвідчену нотаріусом, подано суду. Просить в позові відмовити за безпідставністю вимог.

Представник реєстраційної служби вимоги заперечив та вказав, що в реєстраційну справу ТОВ «Сван-1» в листопаді-грудні 2010р. були надані всі необхідні документи про зміну керівника і сумнівів у державного реєстратора в правомочності такої заміни не виникало. Просить застосувати строк позовної давності до спірних правовідносин та відмовити в позові.

Застосування строку позовної давності позивач заперечує. Вказує, що про таке порушення дізнався лише при вивченні документів реєстраційної справи ТОВ «Сван-1». Наполягає на наданні реєстраційної справи в засідання.

Решта учасників в судове засідання не зявились, вимоги не заперечили. Сторони були належно повідомлені судом за вказаними позивачем адресами про час і місце проведення судового засідання.

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній доказами.

Судом зясовано та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін:

Гр. ОСОБА_2 (частка 3,66%), гр. ОСОБА_3 (частка 46,34%), гр. ОСОБА_4 (частка 50%) виступають засновниками та співвласниками товариства «СВАН-1» та володіють корпоративними правами стосовно управління майном та активами товариства пропорційно своїм часткам в статутному фонді.

Господарським судом Черкаської області 25.10.2011р. стосовно позивача порушено провадження про банкротство. З 09.02.2012р. розпорядником майна позивача призначено арбітражного керуючого ОСОБА_1 Останній виконує і обовязки керівника підприємства. Голову ліквідаційної комісії позивача ОСОБА_8 відсторонено від виконання обовязків.

За твердженням позивача, гр.гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 без проведення зборів засновників підписали протокол загальних зборів від 30.11.2010р.

Згідно спірного протоколу було проведено заміну керівника товариства «Сван-1» на гр. ОСОБА_5 Документи про заміну керівника ТОВ подано державному реєстратору та останнім внесено зміни в реєстраційну справу ТОВ «Сван-1» на підставі заповнених карток обліку.

ОСОБА_5, як керівник ТОВ, підписав з третіми особами низку договорів купівлі-продажу (відчуження) нерухомого майна товариства на вкрай невигідних для товариства умовах.

Такі дії призвели до погіршення фінансового становища ТОВ «Сван-1» та його ліквідності, припинення господарської діяльності, що призвело до порушення провадження про банкрутство товариства.

Порушення прав товариства на проведення господарської діяльності з метою отримання прибутку стало причиною звернення арбітражного керуючого ОСОБА_1 в межах банкрутного провадження до господарського суду з даним позовом.

Арбітражним керуючим ОСОБА_1 також заявлено клопотання про витребування від засновників доказів оголошення, призначення та проведення загальних зборів товариства 30.11.2010р. Суд відхилив дане клопотання, оскільки позивачем не надано доказів звернення до засновників про надання документів, чи чинення інших перешкод в отриманні даних документів. Суд враховує, що позивач зобовязаний належними доказами доводити ті обставини, на які він посилається. Суд не вправі збирати докази на користь сторони в процесі.

Інших доказів не подано.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, враховуючи пояснення представників сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення.

Згідно положень Пленуму ВГСУ від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має грунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Згідно положень частини 1 ст. 1, частини 3 ст. 2 ГПК України установи, організації та інші юридичні особи мають право звернутися до суду за захистом свого порушеного права чи охоронюваного законом інтересу.

Поняття і види господарських товариств, правила їх створення, діяльності, а також права і обов'язки їх учасників та засновників визначаються Законом України «Про господарські товариства».

Згідно до ст. 11-1 Закону України «Про господарські товариства» законодавство про господарські товариства ґрунтується на нормах, установлених Конституцією України, і складається із Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, цього Закону, інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законодавчих актів.

Статтею 113 Цивільного кодексу України встановлено, що господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками. Господарські товариства можуть бути створені у формі повного товариства, командитного товариства, товариства з обмеженою або додатковою відповідальністю, акціонерного товариства.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 Цивільного кодексу України, та. 1 ст. 50 Закону України «Про господарські товариства» товариством з обмеженою відповідальністю є засноване одним або кількома особами товариство, статутний капітал якого поділений на частки, розмір яких встановлюється статутом.

Відповідно до ст. 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 145 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 58 Закону України «Про господарські товариства» вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори його учасників.

Відповідно до п. 7.1. Статуту позивача вищим органом управління останнього є збори учасників, які складаються з всіх учасників чи призначених ними представників.

Згідно ч. 4 ст. 145 Цивільного кодексу України черговість та порядок скликання загальних зборів встановлюються статутом товариства з обмеженою відповідальністю і законом.

Статтею 61 Закону України «Про господарські товариства» встановлено, що загальні збори учасників товариства з обмеженою відповідальністю скликаються не рідше двох разів на рік, якщо інше не передбачено установчими документами. Учасники товариства, що володіють у сукупності більш як 20 відсотками голосів, мають право вимагати скликання позачергових загальних зборів учасників у будь-який час і з будь-якого приводу, що стосується діяльності товариства. Якщо протягом 25 днів голова товариства не виконав зазначеної вимоги, вони вправі самі скликати загальні збори учасників. Про проведення загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом з зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів. Будь-хто з учасників товариства вправі вимагати розгляду питання на загальних зборах учасників за умови, що воно було ним поставлено не пізніш як за 25 днів до початку зборів. Не пізніш як за 7 днів до скликання загальних зборів учасникам товариства повинна бути надана можливість ознайомитися з документами, внесеними до порядку денного зборів. З питань, не включених до порядку денного, рішення можуть прийматися тільки за згодою всіх учасників, присутніх на зборах.

Відповідно до п. 17 постанови пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 р. №13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» рішення загальних зборів учасників (акціонерів) та інших органів господарського товариства є актами, оскільки ці рішення зумовлюють настання правових наслідків, спрямованих на регулювання господарських відносин, і мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

У зв'язку з цим підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути:

- порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства;

- позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах;

- порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів.

Відповідно до пункту 18 Постанови пленуму безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв'язку з прямою вказівкою закону є:

- прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення (ст.ст. 41, 42, 59, 60 Закону «Про господарські товариства»);

- прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства (частина четверта статті 43 Закону «Про господарські товариства»);

- прийняття загальними зборами рішення про зміну статутного капіталу товариства, якщо не дотримано процедури надання акціонерам (учасникам) відповідної інформації (статті 40, 45 Закону «Про господарські товариства»).

При вирішенні питання про недійсність рішень загальних зборів у зв'язку з іншими порушеннями, допущеними під час скликання та проведення загальних зборів, господарський суд повинен оцінити, наскільки ці порушення могли вплинути на прийняття загальними зборами відповідного рішення.

У пункті 2.11 Рекомендацій Президії Вищого господарського суду України від 28.12.2007р. №04-5/14 «Про практику застосування законодавства у розгляді справ, що виникають з корпоративних відносин» встановлено, що під час вирішення спорів про визнання недійсними рішень загальних зборів недійсними, суду слід з'ясовувати, чи відповідає оспорюване рішення вимогам чинного законодавства та/або компетенції органу, що прийняв це рішення, чи були загальні збори правомочними, чи було дотримано визначеного законом порядку скликання і проведення загальних зборів.

Згідно положень ч. 1 ст. 60 Закону України «Про господарські товариства», загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів.

Теж саме зазначено в п. 7.9. Статуту товариства: «Збори вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники, які володіють у сукупності більш як 60% голосів».

В пункті 25 вказаної Постанови пленуму зазначено, що згідно зі статтями 41, 60 Закону «Про господарські товариства», загальні збори визнаються правомочними, якщо в них беруть участь акціонери (учасники), що мають відповідно до статуту товариства більш як 60% голосів. У зв'язку з цим, положення установчих документів товариства, які встановлюють інші правила щодо визначення кворуму, є такими, що суперечать закону і не підлягають застосуванню.

Товариство «Сван-1» є самостійною юридичною особою та субєктом господарювання із присвоєнням коду ЄДР та внесенням даних в реєстр. Товариство створено рішенням засновників 11.12.1995р.

Відповідно до положень Статуту ТОВ «Сван-1» (2002р.), засновниками товариства є:

гр. ОСОБА_2, частка в статутному фонді 21360 грн., або 3,66%;

гр. ОСОБА_3, частка в статутному фонді 270112 грн., або 46,34%;

гр. ОСОБА_4, частка в статутному фонді 291472 грн., або 50%;

Предметом спору у даній справі є вимоги арбітражного керуючого ОСОБА_1 до відповідачів про визнання недійсними рішення загальних зборів товариства «Сван-1» від 30.11.2010р. та скасування запису в ЄДР юридичних та фізичних осіб-підприємців про заміну керівника позивача.

Позивач вважає, що зміни до Статуту товариства з 22.02.2002р. не вносились.

Суд вважає даній спір корпоративним між підприємством і його засновниками відповідно до приписів ч. 4 ст. 12 ГПК України.

Відносини між позивачем та відповідачами ґрунтуються на вимогах господарського законодавства про корпоративні права учасників, створення, реєстрацію та діяльність юридичних осіб (глави 4, 6-7, 9, 18 ГК України)

25.10.2011р. стосовно позивача господарським судом Черкаської області порушено провадження про банкротство. З 09.02.2012р. розпорядником майна позивача призначено арбітражного керуючого ОСОБА_1 Він же є і ВО керівника підприємства.

За результатами вивчення зібраних документів банкрота ТОВ «Сван-1» арбітражний керуючий ОСОБА_1 стверджує, що загальні збори засновників 30.11.2010р. не скликались і не проводились, заміна генерального директора ОСОБА_9 на ОСОБА_5 не проводилась і протокол зборів від 30.11.2010р. учасниками не підписувався.

В звязку з викладеним, внесення змін 01.12.2010р., запис №1001629 в реєстраційні документи реєстраційної справи в ЄДР - є неправомірними.

За твердженням арбітражного керуючого ОСОБА_1 - внаслідок таких дій громадянин ОСОБА_5 від імені ТОВ «Сван-1» уклав низку вкрай невигідних для товариства угод на відчуження майна та основних засобів товариства, що вкрай погіршило фінансове становище товариства та призвело його до банкрутства, що стало причиною звернення позивача до суду за захистом свого господарського інтересу та скасування статутних документів.

На обґрунтування своєї позиції представник позивача зсилається на висновок від 16.06.2015р. експертного дослідження у кримінальній справі №0000218 про те, що підпис в протоколі №30/11/10 від 30.11.2010р. виконаний не гр. ОСОБА_4, а іншою особою з наслідуванням підпису гр. ОСОБА_4

Суд критично оцінює твердження представника позивача про похідні докази з кримінальної справи з таких підстав:

- кримінальне провадження порушено за фактом зловживання посадовців, а не стосовно конкретної посадової особи;

- підозра у вчиненні кримінального правопорушення чи обвинувачення посадовим особам ТОВ «Сван-1» до часу прийняття даного рішення суду - не предявлені;

- вироку у кримінальній справі на момент розгляду даної справи немає;

- висновок експертизи є лише одним із доказів в кримінальному процесі і не має абсолютної сили, та має розглядатися в сукупності з іншими доказами;

- висновок експертизи у кримінальній справі не є обовязковим для господарського суду та не має заздалегідь встановленого значення;

- гр. ОСОБА_4 подав суду нотаріально посвідчену заяву, що він був присутній на спірних зборах 30.11.2010р. та він підписував спірний протокол зборів. Нотаріус пересвідчився в особі підписанта (а.с. 105);

- засновники товариства «Сван-1» не оспорюють прийнятого рішення, що викладене у формі протоколу загальних зборів від 30.11.2010р.

Суд вважає, що учасники товариства скористались своїми правами відповідно до норм ст. 88 ГК України на участь в управлінні товариством, скликавши та провівши загальні збори товариства 30.11.2010р.

Такі ж положення містяться і в п. 2.4. Рекомендацій Президії ВГСУ від 28.12.2007р. №04-5/14 «Про практику застосування законодавства у розгляді справ, що виникають з корпоративних відносин» (надалі - розяснення) відповідно до частини восьмої статті 41, частини першої статті 60 Закону України «Про господарські товариства» загальні збори учасників (акціонерів) акціонерних товариств, товариств з обмеженою або додатковою відповідальністю є правомочними, якщо на них присутні учасники (акціонери) або представники учасників (акціонерів), що володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів від загальної кількості голосів. Зазначеними нормами не передбачається можливість встановлення у статутах цих товариств іншого кворуму. Тому у вирішенні питання про правомочність загальних зборів учасників (акціонерів) господарських товариств господарським судам слід виходити з того, що незалежно від положень статуту товариства щодо кворуму загальних зборів вони є правомочними, якщо на них зареєструвалися учасники, які володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів від загальної кількості голосів.

Згідно спірного протоколу на загальних зборах були присутні учасники, які у сукупності володіють 96,34 відсотками голосів статутного капіталу:

ОСОБА_3, частка в статутному фонді 270112 грн., або 46,34%;

ОСОБА_4, частка в статутному фонді 291472 грн., або 50%.

На обґрунтування своєї позиції представник позивача зсилається на те, що директор ТОВ «Сван-1» ОСОБА_5 не приступив до виконання своїх обовязків і взагалі відсутній в Україні.

Суд критично оцінює доводи позивача в розумінні положень ст.ст. 33-34 ГПК України, оскільки не подано жодних обєктивних документів на підтвердження доводів останнього. Позиція представника позивача ґрунтується лише на припущеннях про відсутність гр. ОСОБА_5 в Україні, що не може бути враховано судом при прийнятті рішення.

На обґрунтування своєї позиції представник позивача зсилається на те, що державний реєстратор провів перереєстрацію статутних документів ТОВ «Сван-1» на нечинних документах, оскільки загальні збори не оголошувались та не проводились, директор ТОВ не змінений.

Державний реєстратор у судовому засіданні пояснив, що зміни в реєстраційну справу товариства «Сван-1» внесені підставно, ним перевірені повноваження осіб, що подали документи, та повноту і належність заповнення облікових карток. Реєстраційна справа товариства в подальшому вилучена слідчим в ході розслідування кримінальної справи і в реєстраційній службі є лише дублікат справи ТОВ «Сван-1». Державному реєстратору слідчі не предявили претензій по оформленню змін у статутні документи ТОВ «Сван-1». Подано письмовий відзив на позов з заявою про застосування строку позовної давності (а.с. 142-143).

Суд критично оцінює доводи позивача в розумінні положень ст.ст. 33-34 ГПК України, оскільки ні засновники товариства, ні попередній директор товариства ОСОБА_9 не оспорюють заміни директора товариства на загальних зборах товариства 30.11.2010р. Суд також враховує, що до вчинення запису в реєстраційні документи (державна реєстрація прав) право підпису та подання до відповідних органів документів від імені ТОВ «Сван-1» зберігається за попереднім директором (ОСОБА_9В.) і це не спростовано позивачем в належний спосіб.

Крім того суд враховує, що дії державного реєстратора не оскаржені. Реєстраційна справа ТОВ «Сван-1» вилучена в межах розслідування кримінальної справи №0000218.

Представник позивача заявив клопотання про витребування у відповідачів доказів стосовно призначення та проведення загальних зборів товариства 30.11.2010р. з мотивів, що на підприємстві «Сван-1» не знайдено книги протоколів загальних зборів товариства та обяв про проведення загальних зборів. Ймовірно, ці документи знаходяться у когось з відповідачів.

Суд критично оцінює доводи позивача в розумінні положень ст.ст. 33-34 ГПК України, оскільки обовязок доказування обставин, на які посилається позивач, лежить на позивачеві. В судовому засіданні представник позивача пояснив, що він не звертався до відповідачів з клопотанням чи проханням про надання йому цих документів. Заявник не вказав на обєктивні перешкоди отримати у відповідачів такі документи, тому суд відмовив у задоволенні клопотання, оскільки суд не збирає докази для сторін чи на їх вимогу, та має дотримуватись принципу диспозитивності та змагальності процесу з дотриманням прав сторін.

Відповідно до п. 19 Постанови пленуму суди мають враховувати, що для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства.

Згідно пункту 21 Постанови пленуму рішення загальних зборів господарського товариства можуть бути визнаними недійсними в судовому порядку у випадку недотримання процедури їх скликання, встановленої статтями 43, 61 Закону України «Про господарські товариства».

Позивач не спростував належними доказами доводи відповідача та не подав доказів порушення вимог корпоративного законодавства засновниками товариства «Сван-1».

Позивач також не довів, яке його право порушено.

Позивач не довів свої вимоги належними доказами в розумінні положень ст.ст. 33, 34 ГПК України. Позивачем при зверненні до суду із цим позовом використано неналежний, в розумінні вимог ст. 16 ЦК України, спосіб захисту його права.

Суд критично оцінює доводи відповідачів про застосування строку позовної давності до спірних відносин. Суд відхиляє дані клопотання, оскільки позивач не довів порушення своїх прав.

Представники відповідачів спростували вимоги позивача в належний спосіб, тому в задоволенні позову належить відмовити повністю.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати належить покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня прийняття рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане рішення через Господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 14.09.2015р.

Суддя Г.М. Скиба