ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"15" вересня 2015 р. Справа № 918/982/15

Господарський суд Рівненської області у складі судді Пашкевич І.О.,

при секретарі судових засідань Морозу С.Ю.,

розглянувши матеріали справи за позовом Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал"

до Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі Філії АТ "Укрексімбанк" в м. Рівному

про зобов'язання утриматись від вчинення певних дій

За участі представників:

від позивача: Матюша Є.А., довіреність від 12.01.2015 року

від відповідача: не з'явився.

Статті 20, 22, 91 Господарського процесуального кодексу України роз'яснені.

Відводи з підстав визначених статтею 20 ГПК України відсутні.

Обставини справи: У квітні 2015 року Рівненське обласне виробниче комунальне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства «Рівнеоблводоканал» (далі Підприємство) звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі Філії АТ «Укрексімбанк» в м. Рівному (далі Банк) про зобов'язання утриматись від вчинення певних дій.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що відповідно до постанови про арешт коштів цінностей боржника від 29.05.2015 року винесеної головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, Кузьменком О.С. було накладено арешт на кошти та інші цінності Підприємства в межах суми 1066909,68 грн., що знаходяться на всіх рахунках і вкладах чи на зберіганні у вказаних в постанові банківських установах, окрім рахунків, захищених відповідно до бюджетного кодексу України, Закону України «Про страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованнями» та інших рахунків, захищених відповідно до чинного законодавства.

Також, позивач вказав, що згідно з Договором про розрахункове обслуговування в межах зарплатного проекту № 411/383 від 19.06.2014 року Підприємство оформило у відповідача зарплатний проект з виготовленням для працівників зарплатних пластикових платіжних карт для отримання зарплати та перерахування коштів на заробітну плату з рахунку № 4994.

У зв'язку з прийняттям вищевказаної постанови про арешт, з метою захисту прав та законних інтересів Підприємства і його працівників від можливих порушень позивач звернувся до Банку з листом від 07.08.2015 року, у якому зазначив, що кошти Підприємства, які знаходяться на банківському рахунку № 4994 є захищеними відповідно до чинного законодавства, та просив надати підтвердження, що Банк не буде здійснювати дії щодо арешту грошових коштів на цьому рахунку. Проте, відповідач у своєму листі від 12.08.2015 року повідомив позивача, що Інструкція про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затверджена постановою НБУ від 21.01.2004 року № 22, не передбачає підстав для не накладення арешту на зазначений рахунок Підприємства, а тому Банк зобов'язаний діяти у відповідності до чинного законодавства України.

За наведених підстав та вважаючи, що накладення арешту на грошові кошти які знаходяться на вищевказаному рахунку та призначені для виплати заробітної плати, податків і єдиного соціального внеску призведе до порушення права працівників відповідача на своєчасне отримання заробітку та обов'язку Підприємства щодо сплати податків та інших платежів, позивач просив зобов'язати АТ «Укрексімбанк» не здійснювати дії щодо арешту грошових коштів на рахунку № 494 у Філії АТ «Укрексімбанк» в м. Рівному, МФО 333539, відповідно до постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника від 29.05.2015 року, винесеної головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Кузьменком О.С. та в подальшому не здійснювати дії щодо арешту грошових коштів на рахунку № 4994 у Філії АТ «Укрексімбанк» в м. Рівному, МФО 333539, протягом строку дії договору про розрахункове обслуговування в межах зарплатного проетку.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 27.08.2015 року порушено провадження у справі № 918/982/15, розгляд якої призначено на 08.09.2015 року.

15 вересня 2015 року, через відділ канцелярії суду від Підприємства надійшла заява про зміну предмету позову, у якій позивач з метою приведення у відповідність до законодавства обраного способу захисту оспорюваних прав останнього, просив суд заборонити відповідачу здійснювати дії щодо арешту грошових коштів на рахунку №494 у Філії АТ «Укрексімбанк» в м. Рівному, МФО 333539, протягом строку дії договору про розрахункове обслуговування в межах заробітного проекту № 411/383 від 19.06.2014 року.

Відповідно до ч.4 ст. 22 ГПК України до початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу. Невідповідність згаданої заяви вимогам цих норм процесуального права є підставою для її повернення з підстав, передбачених частиною першою статті 63 ГПК.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача.

Таким чином, подана Підприємством заява вих. № б/н/01-11 від 14.09.2015 року відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України, відтак приймається судом до розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні 15.09.2015 року підтримав позовні вимоги з підстав зазначених в позовній заяві та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач у судові засідання 08.09.2015 року та 15.09.2015 року не забезпечив явки повноважного представника, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Про причини неявки суду не повідомив, жодних обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи не подав.

Крім того, відповідач відзиву на позов та витребуваних судом документів не надав.

З огляду на зазначене, оскільки останньому надавалось достатньо часу для подання відзиву на позовну заяву, суд на підставі вимог статті 75 ГПК України дійшов висновку про розгляд цієї справи за наявними в ній матеріалами без участі представника відповідача.

Вивчивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

В результаті розгляду матеріалів справи господарський суд

ВСТАНОВИВ:

12 вересня 2014 року між Банком та Підприємством (далі Клієнт) укладено договір банківського рахунку № 3558 (а.с.16-18), за умовами якого у рамках цього Договору Банк відкриває Клієнту Банківський рахунок № 4994, далі - Рахунок, проводить за Рахунком операції, визначені положеннями чинного законодавства України та внутрішніми правилами Банку, а також надає інші банківські послуги, далі разом - Банківські послуги, а Клієнт зобов'язується оплачувати Банківські послуги на умовах, визначеними цим Договором (п. 1.1. Договору).

Разом з тим, 19 червня 2014 року між Банком та Підприємством (далі Організація) укладено договір про розрахункове обслуговування в межах зарплатного проекту № 411/383 (далі Договір, а.с.21-23) та додаткову угоду №1 до нього (а.с. 25).

Пунктом 2.1. Договору визначено, що у рамках цього Договору Банк здійснюватиме розрахункове обслуговування Організації в межах зарплатного проекту шляхом зарахування на Краткові рахунки коштів, що надходитимуть від Організації для Клієнтів (з метою виплати Клієнтам заробітної плати та/або інших виплат, передбачених чинним законодавством України), а Організація сплачуватиме Банку комісійну винагороду за відповідні банківські послуги у розмірі 0,5 % від суми кожного такого зарахування у порядку, визначеному цим Договором.

Відповідно до пунктів 9.1., 9.2. Договору цей Договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками обох Сторін та скріплення їх підписів відтисками печаток Сторін і діє 12 (дванадцять) місяців з дня набуття ним чинності. Строк дії цього Договору щоразу автоматично подовжується на 12 (дванадцять) місяців у разі, якщо будь-яка зі Сторін не пізніше ніж за 20 (двадцять) календарних днів до закінчення строку дії Договору не надішле іншій Стороні письмову заяву про припинення цього Договору. У разі, якщо будь-яка зі Сторін не пізніше ніж за 20 (двадцять) календарних днів до закінчення строку дії Договору надішле іншій Стороні письмову заяву про припинення цього Договору, Договір (окрім невиконаних за ним зобов'язань) вважається припиненим після сплину строку, на який його укладено ( з урахуванням усіх продовжень строку його дії).

Даний договір підписаний повноважними представниками позивача та відповідача і скріплений відбитками печаток цих юридичних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, розрахунковий рахунок №4994, код МФО 333539, використовується позивачем для виплати заробітної плати та інших обов'язкових платежів (ПДФО, ЄСВ, військовий збір), що також підтверджується платіжними дорученнями наявними у матеріалах справи (а.с. 28-81).

Також судом встановлено, що 29 травня 2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністертсва юстиції України, Кузьменюком О.С. винесено постанову про арешт коштів та інших цінностей боржника на підставі якої накладено арешт на кошти та інші цінності, які належать боржнику: Рівненське обласне виробниче комунальне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства «Рівнеоблводоканал у межах суми: 10 669 909,68 грн., що знаходяться на всіх рахунках і вкладах чи на зберіганні в банківських установах: Філія - Рівненське обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»; Рівненська філія Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»; Філія публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в м. Рівному; Рівненська обласна дирекція Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»; окрім рахунків захищених відповідно до Бюджетного кодексу України, Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік», Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованнями» та інших рахунків, захищених відповідно до чинного законодавства (а.с. 9-10).

З метою захисту прав та законного інтересу Підприємства на належну реалізацію своїх прав і обов'язків щодо виплати заробітної плати, сплати ЄСВ, ПДФО, військового збору, позивач звернувся до відповідача з листом вих. № 2902/01-11 від 07.08.2015 року у якому просив надати підтвердження, що Банк не буде здійснювати дії щодо арешту грошових коштів які містяться на рахунку № 4994 у Філії АТ «Укрексімбанк» в м. Рівному, МФО 333539 (а.с. 11-12).

У відповідь на вказаний лист, відповідач повідомив позивача, що Інструкція про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою НБУ від 21.01.2004 року № 22 (далі Інструкція) не передбачає підстав для не накладення арешту на рахунок наведений у листі Підприємства. Тому, у разі отримання належним чином оформленого документа про арешт/платіжної вимоги/інкасованого доручення (розпорядження) за тим виконавчим документом, для виконання якого накладався арешт, Банк зобов'язаний вчинити дії у відповідності до чинного законодавства, зокрема п.п. 10.6-10.10 Інструкції (лист від 12.08.2015 р. № 065-07/1635, а.с. 13).

Таким чином, позивач вважаючи, що накладення арешту на рахунок № 4994 у Філії АТ «Укрексімбанк» в м. Рівному, МФО 333539 або невизнання захищеності законом коштів на цьому рахунку від арешту є оспорюванням прав і законних інтересів Підприємства, його працівників і держави та суперечить резолютивній частині Постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника від 29.05.215 року, а тому з метою захисту свого оспорюваного права, позивач звернувся з даним позовом до господарського суду.

З огляду на вищенаведене суд зазначає наступне.

Статті 43 та 48 Конституції України передбачають, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом та кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Накладення арешту на рахунки, кошти на яких використовуються для виплати заробітної плати працівникам, спричиняє порушення їх конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю.

Арешт коштів на рахунку позивача також унеможливить виконання ним своїх обов'язків зі сплати податків та зборів.

При цьому Податковим кодексом України та Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VI передбачено нарахування штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату податків та єдиного збору.

Відповідно до ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення за порушення термінів сплати заробітної плати та не в повному обсязі тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємства незалежно від форм власності.

Також частиною 12 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» встановлено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу).

Отже на кошти, призначенням яких є сплата єдиного внеску, не може бути звернуто стягнення за іншими вимогами, ніж сплата такого внеску.

Відповідно до ч.1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, суд бере до уваги доводи позивача, що арешт коштів, які знаходяться на рахунку №4994, позбавить його можливості своєчасно виплачувати заробітну плату своїм працівникам, сплачувати податки та інші обов'язкові платежі, що тягне за собою нарахування штрафних санкцій та притягнення посадових осіб до відповідальності за невиконання вимог законодавства України.

Враховуючи вищевказані обставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір у розмірі 1 218 грн. 00 коп. покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Заборонити Публічному акціонерному товариству «Державний експортно-імпортний банк України» (03150, м. Київ, вул. Горького, 127, ) в особі філії АТ «Укрексімбанк» (33023, м. Рівне, вул. Соборна, 2) здійснювати дії щодо арешту грошових коштів на рахунку № 4994 у філії АТ «Укрексімбанк» в м. Рівному, МФО 333539, протягом строку дії договору про розрахункове обслуговування в межах зарплатного проекту № 411/383 від 19.06.2014 року.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (03150, м. Київ, вул. Горького, 127, ) в особі філії АТ «Укрексімбанк» (33023, м. Рівне, вул. Соборна, 2) на користь Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Рівнеоблводоканал» (33028, м. Рівне, вул. Соборна, 2, ) 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. судового збору.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено « 18» вересня 2015 року

Суддя Пашкевич І.О.