ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2015 р.Справа № 916/2587/15

За позовом: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „СПЕКТР-АГРО

до відповідачів: 1) ОСОБА_2 господарства „РІД,

2) Фермерське господарство „АКОРД АГРО

про стягнення 744 339, 96 грн.

Суддя Л.І. Грабован

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_3 за довіреністю від 09.07.2014р.

від відповідача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_4 за довіреністю від 07.07.2015р.

Суть спору: Позивач ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „СПЕКТР-АГРО (далі ТОВ „СПЕКТР-АГРО) звернувся до господарського суду із позовною заявою (т. 1 а.с. 5-6) до ОСОБА_2 господарства „РІД (далі - ФГ „РІД) з врахуванням клопотання (т.1 а.с. 78) про долучення до справи іншого відповідача ОСОБА_2 господарства „АКОРД АГРО (далі ФГ „АКОРД АГРО) та стягнення в солідарному порядку з відповідачів ФГ „РІД та ФГ „АКОРД АГРО заборгованості в сумі 761 814, 61 грн., а саме: 249 931, 36 грн. основного боргу, 71 324, 13 грн. відсотків за користування товарним кредитом, 120 322, 00 грн. пені, 128 039, 90 грн. 28% річних та 192 197, 22 грн. індексу інфляції.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 26.06.2015р. (т. 1 а.с. 1-3) було порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду на 15.07.2015р., повідомлено позивача про те, що згідно даних компютерної програми „Діловодство спеціалізованого суду порушено провадження у справі про банкрутство ФГ „РІД №916/1795/15, здійснено публікацію на офіційному веб-сайті ВГСУ в мережі Інтернет оголошення про порушення провадження у справі із зазначенням граничного строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника відповідно до ст. 23 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом

15.07.2015р. ухвалою господарського суду Одеської області залучено до участі у справі № 916/2587/15 іншого відповідача - ФГ „АКОРД АГРО та прийнято до розгляду клопотання позивача про стягнення суми боргу в солідарному порядку з відповідачів (т.1 а.с.123-125).

26.08.2015р. представником позивача подано заяву про зменшення суми позовних вимог (т. 2 а.с. 1) про стягнення в солідарному порядку з відповідачів ФГ „РІД та ФГ „АКОРД АГРО заборгованості в сумі 744 339, 96 грн., з яких: 249 931, 36 грн. основний борг, 71 324, 13 грн. відсотки за користування товарним кредитом, 108 407, 46 грн. пеня,122 479, 79 грн. 28% річних, 192 197, 22 грн. індекс інфляції, тобто зменшена суму нарахованої пені та 28% річних з врахуванням строку дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, введеного ухвалою господарського суду Одеської області у справі про банкрутство ФГ „РІД №916/1795/15 від 19.05.2015р.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на невиконання відповідачем ФГ „РІД зобовязань по оплаті поставленого йому товару за договором поставки на умовах товарного кредиту №43-0 від 25.02.2013р. на суму 271 219,80 грн. Як вказує позивач, в порушення умов договору, ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, відповідач прострочив оплату товару та оплатив товар частково в сумі 21 288,44 грн., тому станом на день подачі позову заборгованість складає 249 931,36 грн. Відсотки за користування товарним кредитом позивач нараховує на підставі п.п.2,8,2.12 цього договору, пеню та 28% річних на підставі п.п.7.2.1 а), 7.2.1.в); пояснює, що штраф у розмірі 28% від суми простроченого платежу, зазначений в п.7.2.1 договору за своєю правовою природою є процентами від простроченої суми, передбаченими ст. 625 ЦК України за прострочення грошового зобовязання, фактично нарахований відповідно до вказаної статті, яка дозволяє змінювати ставку річних, а слово „штраф у п.7.2.1 договору застосовано помилково. Позивач вважає, що відповідно до ст. 625 ЦК України відповідач повинен сплатити індекс інфляції, в розмірі, який передбачений чинним законодавством України. Позивач вказує, що 10.06.2015р. відповідачу „ФГ „РІД була надіслана претензія, відповідно до якої відповідачу запропоновано сплатити суму боргу, а також повідомлено про те, що за несвоєчасну сплату боргу його притягнуто до відповідальності відповідно до розділу 7 договору.

Вимогу щодо солідарного стягнення заборгованості позивач обґрунтовує тим, що в якості забезпечення виконання зобовязання відповідача за договором поставки на умовах товарного кредиту №43-0 від 25.02.2013р, ФГ „АКОРД АГРО виступило поручителем згідно договору поруки №П/43-0 від 25.02.2013р. Оскільки боржник - ФГ „РІД зобовязання, забезпечене порукою не виконав, поручитель ФГ „АКОРД АГРО відповідає разом з боржником як солідарні боржники перед кредитором (позивачем) на підставі ст.ст. 543, 554 ЦК України та п.1.2 договору поруки. Позивач пояснює, що 08.09.2014р. ФГ „АКОРД АГРО було направлено повідомлення про сплату боргу за договором поруки, відповідно до якого йому було запропоновано сплатити суму боргу, але заборгованість ним не сплачена.

Позивачем надані письмові пояснення щодо розрахунку сум відсотків та пені (т.1 а.с. 86).

Розпорядник майна ФГ „РІД арбітражний керуючий ОСОБА_5, який діє на підставі ухвали господарського суду Одеської області у справі №916/1795/15 від 19.05.2015р. (т.2 а.с.34-35) у відзиві на позов від 27.07.2015р. № 02-03/217 (т. 1 а.с. 129) зазначив, що ТОВ „СПЕКТР-АГРО звернулося до суду із позовною заявою лише 24.06.2015р., тобто після розміщення оголошення про порушення справи про банкрутство ФГ „РІД (№18190 від 20.05.2015р), у звязку з чим керуючись ст.10, ст.17, ст. 22, ст. 23, ст. 98 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом вважає вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню, оскільки кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

26.08.2015р. представником відповідача ФГ „АКОРД АГРО надано відзив на позовну заяву (т. 2 а.с. 8-9), у якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ „СПЕКТР-АГРО про стягнення з ФГ „АКОРД АГРО заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання відповідачем умов договору поставки № 43-0 від 25.02.2013р. на умовах товарного кредиту, оскільки вважає, що договір поруки №П/43-0 від 25.02.2013р. закінчив свою дію 25.02.2014р., оскільки дія основного зобовязання становить один рік з моменту його підписання. Також відповідачем зазначено, що 04.03.2014р. між ТОВ „СПЕКТР-АГРО та ФГ „РІД була укладена додаткова угода до договору поставки № 43-0 від 25.02.2013р. на умовах товарного кредиту, відповідно до якої п. 2.8 договору доповнений абзацом про те, що у випадку несплати відстроченого платежу в строк, вказаний в додатку до договору, з дня, наступного за днем, коли покупець мав сплатити відстрочений платіж, розмір відсотків за користування товарним кредитом збільшується до 28 % річних. Відповідач вказав, що згоди поручителя на укладення такої додаткової угоди в матеріалах справи не має. У відзиві відповідач зазначає, що умова договору поруки (п.п. 6.1, 6.2 договору поруки № П/43-0 від 25.02.2013р., п. 5.1 договору поставки № 43-О від 25.02.2013р.) про дію договору поруки до повного виконання ФГ „РІД зобовязань перед ТОВ „СПЕКТР-АГРО не може розглядатися як встановлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає ст. 252 ЦК України.

26.08.2015р. представником відповідача ФГ „АКОРД АГРО надано додаткові пояснення (т. 2 а.с. 15-16), у яких відповідач посилаючись на ч. 4 ст. 559 ЦК України вказує, що за своєю правовою природою цей строк є преклюзивним (присічним), тому його закінчення є підставою для припинення поруки; у випадку пропуску кредитором строку предявлення вимоги до поручителя, такий строк не може бути відновлено, зупинено або перервано; суд самостійно застосовує норми про строк чинності поруки, незалежно від того, чи заявляються однією із сторін спору про припинення поруки у звязку із закінченням строку її чинності; встановивши факт припинення поруки у звязку із закінченням строку її чинності, суд відмовляє кредитору в позові у звязку з відсутністю у нього права вимагати стягнення боргу з поручителя за припиненою порукою.

27.08.2015р. до суду надано відзив ліквідатора ФГ „РІД арбітражного керуючого ОСОБА_6 (т.2 а.с.29-30), який діє на підставі постанови господарського суду Одеської області у справі №916/1795/15 від 18.08.2015р. (т.2 а.с.40-42), на позовну заяву ТОВ „СПЕКТР-АГРО, у якому він просить позовні вимоги ТОВ „СПЕКТР-АГРО задовольнити у повному обсязі на підставі наявних в матеріалах справи документів. Крім того, у відзиві зазначено, що у ліквідатора ФГ „РІД арбітражного керуючого ОСОБА_6 відсутня можливість проведення звірки по будь-яким документам підприємства, у тому числі за договором поставки № 43-0 на умовах товарного кредитору від 25.02.2013р., оскільки документації від колишнього керівника банкрута ним не отримано, місце знаходження будь-яких документів, печаток і штампів, матеріальних цінностей та інших цінностей банкрута арбітражному керуючому не відоме.

02.09.2015р. представником позивача надано пояснення щодо відзиву арбітражного керуючого ОСОБА_5 на позовну заяву (т. 2 а.с. 43), у якому вказано, що відповідачем ФГ „РІД невірно застосовано норми Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, оскільки норма ч. 3 ст. 17 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом стосується випадку, коли провадження у справі було порушено до офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство, тоді як справа №916/2587/15 була порушена 26.06.2015р., тобто після офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство. На думку позивача, положення ч. 4 ст. 10, ч. 3 ст. 17 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом є правовою підставою для припинення провадження у справі щодо ФГ „РІД, у звязку з чим провадження по справі може бути припинено щодо позовних вимог лише одного з відповідачів.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін суд встановив наступне:

25.02.2013р. між ТОВ „СПЕКТР-АГРО в особі керівника регіонального структурного підрозділу ОСОБА_7, який діє на підставі довіреності серія ВРС №886913 від 12.06.2012р. та ФГ „РІД в особі голови ОСОБА_8, що діє на підставі Статуту було укладено договір поставки на умовах товарного кредиту №43-О від 25.02. 2013р. (т. 1 а.с. 11-12), відповідно до якого в строки, визначені договором, ТОВ „СПЕКТР АГРО зобовязується передати у власність ФГ „РІД продукцію виробничо-технічного призначення, а ФГ „РІД зобовязується прийняти і оплатити їх вартість, сплативши визначену договором грошову суму, а також відсотки за користування товарним кредитом в сумі, визначеній відповідно до умов договору.

Найменування товару, його кількість, ціна за одиницю, термін поставки та базис поставки, порядок та термін оплати товару, та нарахованих відсотків, інші умови, визначені в додатку № 1 договору, що є невідємною частиною цього договору (п.1.2. договору).

Відповідно до п.2.1. договору, ціна становить загальну вартість товару, що передається за цим договором та сума належних до сплати відсотків за користування товарним кредитом. Ціна товару встановлюється в гривнях і відображається в додатках.

В п.2.2 договору, сторонами було визначено, що на дату оплати авансової частини ціна товару підлягає обовязковому уточненню без додаткового узгодження за формулою: Ц = ЦДог. х (Коп./Кдог), де

ЦДог - ціна товару на дату складання доповнення №1 до договору;

Коп. комерційний курс гривні до іноземної валюти на дату оплати;

Кдог комерційний курс гривні до іноземної валюти на дату складання додатку №1 до договору, якщо на дату оплати Коп./Кдог більше або дорівнює 1,01

Згідно з п.2.5. договору вартість (ціна) товару, визначається на день підписання договору. У випадках введення нових або зміни існуючих ставок ввізного мита ПДВ при імпорті товару, введені нових/додаткових обовязкових платежів/зборів, ціна договору збільшується на відповідну величину. В цьому разі покупець зобовязаний компенсувати постачальнику суму збільшення.

Договором передбачено, що покупець проводить оплату вартості (ціни) товару, плату за користування товарним кредитом та відсотків за користування товарним кредитом шляхом перерахування коштів в національній валюті на банківський рахунок постачальника (п 2.7. договору).

У договорі передбачено, що за користування товарним кредитом, покупець сплачує на користь постачальника відсотки, розмір яких передбачений додатком №1 до договору. Сума відсотків підлягає оподаткуванню податком на додану вартість (п. 2.8. договору).

За п.2.9. договору строк користування товарним кредитом починається з дня, передбаченого додатком № 1 до договору, але не раніше дня, наступного за днем отримання товару покупцем та закінчується в день повного розрахунку покупцем за поставлений товар.

Згідно п. 2.12. договору відсотки за користування товарним кредитом, нараховуються постачальником щомісячно. До 5 (пятого) числа місяця наступного за розрахунковим, сторони підписують акт надання (приймання-передачі) послуг товарного кредитування. Акт про надання послуг товарного кредитування надсилається постачальником на адресу покупця, що вказана в тексті цього договору. Покупець зобовязується підписати акт та повернути його протягом 1 дня з дати отримання. У разі якщо підписаний акт не повертається постачальнику, акт вважається схваленим та підписаним покупцем. Сплата нарахованих відсотків відбувається одночасно з оплатою вартості (ціни) товару), відповідно до затвердженого графіку оплати товару покупцем в додатку № 1 до даного договору.

Відповідно до п. 3.2.1 договору покупець зобовязаний провести оплату за товар та сплатити відсотки за користування товарним кредитом з дотриманням порядку та термінів, передбачених п. 2 договору та додатку № 1 до договору.

Згідно п. 5.1 договору господарські зобовязання сторін цього договору, які виникли на його основі, існують протягом одного року із дня його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін, крім зобовязань покупця по оплаті вартості товару, процентів за користування товарним кредитом та відповідальності, які припиняються лише їх належним виконанням (крім випадку, передбаченого п. 9.1 договору), а в частині проведення розрахунків за товар, по штрафним санкціям - до позовного виконання.

П. 7.2. договору передбачено, що у випадку порушення умов даного договору, постачальник має право шляхом направлення письмового повідомлення покупцю, притягти його до відповідальності.

У п. 7.2.1 договору вказано, що за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті у встановлені договором терміни вартості (ціни) товару та/або відсотків за користування товарним кредитом за порушення даних умов договору покупець:

А) сплачує за кожен день прострочення на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від суми боргу, за кожен день такого прострочення;

Б) відшкодовує документально підтверджені збитки, завдані постачальнику невиконанням або неналежним виконанням грошових зобовязань по цьому договору. Під поняттям „збитків сторони домовилися вважати спричинені невиконанням зобовязань покупцем майнові втрати (витрати, зроблені постачальником, втрата або пошкодження його майна, а також не одержані ним доходи, які постачальник одержав би у разі належного виконання зобовязання покупцем;

В) сплачує на користь постачальника штраф за неправомірне користування коштами в розмірі 28 (двадцять вісім) відсотків річних з простроченої суми.

Згідно п. 7.4. договору моментом притягнення до відповідальності, передбаченої п. 7 даного договору, є дата отримання повідомлення в письмовій формі від іншої сторони про порушення умов договору і притягнення сторони-порушника до відповідальності.

Відповідно до п. 7.5. договору сторони домовились, що п. 6 ст. 232 ГК України не буде застосовуватись до цього договору.

Додатковою угодою від 04.03.2014р. до договору поставки № 43-О від 25.02.2013р. (т. 1 а.с. 23) ТОВ „СПЕКТР-АГРО та ФГ „РІД дійшли згоди про доповнення абзацу другого п. 2.8. договору стосовного того, що у випадку несплати відстроченого платежу в строк, вказаний в додатку до договору, з дня, наступного за днем, коли ФГ „РІД мало сплатити відстрочений платіж розмір відсотків за користування товарним кредитом збільшується до 28 % річних.

Так, на виконання умов договору позивачем було поставлено відповідачу товар, що підтверджується видатковими накладними №№13856 від 01.03.2013р. (т. 1 а.с. 24), 17781 від 26.04.2013р. (т. 1 а.с. 25), 17786 від 26.04.2013р. (т. 1 а.с. 26), 17778 від 26.04.2013р. (т. 1 а.с. 27), 18041 від 29.04.2013р. (т. 1 а.с. 28), 18564 від 07.05.2013р. (т. 1 а.с. 29), 23662 від 17.06.2013р. (т.1 а.с. 30), 23665 від 17.06.2013р. (т. 1 а.с. 31), 23713 від 18.06.2013р. (т. 1 а.с. 32), 23773 від 18.06.2013р. (т. 1 а.с. 33), 26461 від 07.08.2013р. (т. 1 а.с. 34) за довіреностями (т.1 а.с.35-41) на загальну суму 271 219, 80 грн.

Відповідачем частково було здійснено оплату за поставлений товар в сумі 21 288, 44 грн., що підтверджується випискою ПАТ „УКРСОЦБАНК по особовому рахунку № 6402 від 26.02.2013р. (т. 1 а.с. 112), від 10.06.2013р. (т. 1 а.с. 113), ТОВ „СПЕКТР-АГРО.

Відповідачу надані послуги з користування товарним кредитом, що підтверджується актами надання послуг №№ 15260 від 08.04.2013р. (т. 1 а.с. 42), 19877 від 16.05.2013р. (т. 1 а.с. 43), 23767 від 18.06.2013р. (т. 1 а.с. 44), 25095 від 09.07.2013р. (т. 1 а.с. 45), 26051 від 02.08.2013р. (т. 1 а.с. 46), 28031 від 02.09.2013р. (т. 1 а.с. 46а), 30106 від 03.10.2013р. (т. 1 а.с. 47), 31339 від 01.11.2013р. (т. 1 а.с. 48), 32661 від 05.12.2013р. (т. 1 а.с. 49), підписані обома сторонами.

Акти надання послуг № 107 від 10.01.2014р. (т. 1 а.с. 50), № 427 від 04.02.2014р. (т. 1 а.с. 51), № 805 від 05.03.2014р. (т. 1 а.с. 52), № 10166 від 05.06.2014р. (т. 1 а.с. 53), № 12242 від 04.07.2014р. (т. 1 а.с. 54), № 14236 від 07.08.2014р. (т. 1 а.с. 55), № 16184 від 05.09.2014р. (т. 1 а.с. 56 ), № 18180 від 06.10.2014р. (т. 1 а.с. 57), № 19874 від 04.11.2014р. (т. 1 а.с. 58), № 21284 від 05.12.2014р. (т. 1 а.с. 59), № 102 від 13.01.2015р. (т. 1 а.с. 60), № 588 від 12.02.2015р. (т. 1 а.с. 61), № 1371 від 03.03.2015р. (т. 1 а.с. 62), № 3773 від 02.04.2015р. (т. 1 а.с. 63), № 7412 від 05.05.2015р.(т. 1 а.с. 64), № 9828 від 02.06.2015р. (т. 1 а.с. 65) підписані позивачем та направлені на адресу ФГ „РІД, що підтверджується поштовими повідомленнями разом із описами вкладення (т. 1 а.с. 66, 68, 69), однак, не були повернуті та підписані відповідачем. Отже, відповідно до п. 2.12 договору вказані акти вважаються схваленими та підписаними відповідачем.

10.06.2015р. позивачем на адресу ФГ „РІД була направлена претензія за вих. № 1006/01, що підтверджується описом вкладення (т. 1 а.с. 72), у якій зазначено про негайне вжиття заходів по погашенню простроченої заборгованості та сплати штрафних санкцій, перерахувавши грошові кошти на загальну суму 726 070, 65 грн. Претензія відповідачем залишена без відповіді та задоволення.

Причиною виникнення спору та відповідно предметом позову стала вимога щодо стягнення з відповідача боргу за поставлений товар за договором № 43-0 від 25.02.2013 р. Підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свою вимогу, а саме укладення сторонами договору поставки № 43-0 від 25.02.2013р., виконання позивачем обовязку щодо виконання умов договору поставки товару та невиконання відповідачем обовязку щодо його оплати.

Виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, суд кваліфікує відносини сторін як правовідносини поставки, які регулюються Господарським (§ 1 гл.30) та Цивільним (§ 3 гл.54) кодексами України.

Докази, надані позивачем на підтвердження викладених у позові обставин свідчать про те, що вказані обставини мали місце, та підтверджуються у повному обсязі в частині наявності боргу та нарахованих штрафних санкцій; процентів та інфляційних.

Однак, судом встановлені інших фактичні обставини, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 19.05.2015р. (т.2 а.с.34-35) порушено провадження у справі про банкрутство №916/1795/15 ФГ „РІД згідно компютерної програми „Діловодство спеціалізованого суду, визнано вимоги Роздільнянської ОДПІ; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника; призначено розпорядника майном боржника арбітражного керуючого ОСОБА_5М, здійснено офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет (т.2 а.с.36).

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника є конкурсними кредиторами.

Вимоги, заявлені до відповідача у позові складаються з грошових зобовязань, які виникли з договору поставки №43-0 від 25.02.2013р. на умовах товарного кредиту, згідно п.1.2 та додатку №1 до договору строк по оплаті поставленого товару встановлений 01.09.2013р., тобто ТОВ „Спектр-Агро є конкурсним кредитором ФГ „РІД.

Ч. 15 ст. 16 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом встановлює, що предявлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення може відбуватись лише у порядку, передбаченому цим Законом, та в межах провадження у справі про банкрутство.

За положеннями ч. 1 ст. 23 Закону конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобовязані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Ст. 17 цього Закону встановлює порядок розгляду позовних вимог конкурсних кредиторів до боржника. Так, її ч.3 передбачено, що якщо позивач не звернувся у тридцятиденний строк з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство, суд який розглядає позовну заяву, після закінчення тридцяти денного строку з моменту офіційного оприлюднення поновлює позовне провадження та відмовляє у задоволенні позову.

Згідно даних компютерної програми „Діловодство спеціалізованого суду ТОВ „Спектр-Агро не звертався до господарського суду із заявою про визнання грошових вимог у справі про банкрутство ФГ „Рід. Позивач у судовому засіданні 14.09.2015р. усно повідомив про те, що заяви з грошовими вимогами до ФГ „РІД у справі про банкрутство не подавав.

Суд вважає, що положення ч.3 ст. 17 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом підлягають застосуванню у даному випадку, оскільки, оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство тягне за собою ряд правових наслідків, які впливають на правосубєктність і боржника і його кредиторів; позивач не виконав обовязок, покладений на нього ч.1 ст. 23 цього Закону в частині подачі у встановлений строк заяви про визнання кредитором боржника у справі про банкрутство, тому фактично позбавив себе права на предявлення та задоволення вимог, яке може відбуватись тільки у межах справи про банкрутство, що потягло за собою визначені Законом наслідки у вигляді втрати свого майнового права.

При цьому суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що норми ч.3 ст. 17, п.7 ч.1 ст. 12, ч.4 ст. 10 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом є правовою підставою для припинення провадження у справі щодо ФГ „РІД, оскільки процесуальні наслідки у вигляді припинення провадження у справі передбачені ч.4 ст. 17 цього Закону у разі звернення позивача із заявою про визнання грошових вимог до боржника у справі про банкрутство, тоді як такого звернення не відбулось.

Враховуючи викладене, суд відмовляє позивачу у задоволенні позову до відповідача ФГ „РІД.

Предметом позову до ФГ „АКОРД АГРО стала вимога щодо стягнення боргу на підставі договору поруки №П/43-0 від 25.02.2013р., за виконання ФГ „РІД зобовязань по оплаті вартості товару за договором поставки № 43-0 від 25.02.2013 р. Підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свою вимогу, а саме укладення сторонами вказаних договорів, виконання позивачем обовязку щодо виконання умов договору поставки товару та невиконання відповідачем обовязку щодо його оплати, виникнення у звязку з цим права звернення до солідарних боржників.

Виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, суд кваліфікує відносини сторін як правовідносини поруки, які регулюються Цивільним (§ 3 гл.49) кодексом України та застосовуються у справі.

25.02.2013р. між ТОВ „СПЕКТР-АГРО в особі керівника регіонального структурного підрозділу ОСОБА_7, який діє на підставі довіреності серія ВРС № 886913 від 12.06.2012р., ФГ „РІД в особі голови ОСОБА_9, який діє на підставі статуту, та ФГ „АКОРД АГРО в особі голови ОСОБА_8, який діє на підставі статуту, був укладений договір поруки № П/43-О (т. 1 а.с. 79), відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником обовязку щодо оплати вартості товару за договором, передбаченим п. 2 цього договору.

Згідно п. 1.2 договору у випадку порушення боржником обовязку за основним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором к солідарні боржники.

Відповідно до п. 2.1. договору під „основним договором в цьому договорі розуміється договір поставки № 43-О від 25.02.2013р., укладений між кредитором (в основному договорі іменується „постачальник) та боржником (в основному договорі іменується „покупець).

П. 2.2 договору передбачено, що строк дії договору становить один рік з моменту його підписання.

У п. 3.1. вказано, що передбачений цим договором обовязок поручителя перед кредитором обмежується сумою зобовязання боржника за основним договором.

Згідно п.3.3. договору поручитель несе відповідальність за сплату боржником процентів, за відшкодування збитків, за сплату неустойки (штрафу, пені).

П.4 1 договору встановлює, що поручитель зобовязаний у разі порушення боржником обовязку за основним договором, самостійно виконати зазначений обовязок боржника перед кредитором на підставі письмової вимоги кредитора в строк 3-х банківських днів, шляхом оплати грошових коштів на розрахунковий рахунок кредитора, вказаний у даному договорі.

Відповідно до п. 6.1 договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до моменту припинення поруки.

П. 6.2. договору передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання.

08.09.2014р. позивачем на адресу ФГ „АКОРД АГРО було направлено повідомлення за вих. № 0908/01 (т. 1 а.с. 80) про сплату боргу за договором поруки в сумі 570 970, 07 грн.

Однією з підстав виникнення прав та обовязків є договір, як вказано у т. 11 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Ч.ч.1, 4 ст. 559 ЦК України встановлює такі підстави припинення поруки: з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності та після закінчення строку встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Таким чином, порука строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора.

За п.5.1 договору поставки № 43-0 від 25.02.2013р. господарські зобовязання сторін цього договору, які виникли на його основі існують протягом одного року із дня його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками сторін, крім зобовязань покупця по оплаті вартості товару, процентів за користування товарним кредитом та відповідальності, які припиняються лише їх належним виконанням (крім випадку, передбаченого п.9.1 договору), а в частині проведення розрахунків за товар, по штрафним санкціям до повного їх виконання.

Відповідно до п.1.2, п.3.2.1 договору поставки № 43-0 від 25.02.2013р. визначено серед іншого, що порядок та термін оплати товару, нарахованих відсотків визначені у додатку №1 до договору, який є невідємною частиною цього договору, де встановлений строк оплати до 01.09.2013р.

Строк дії основного договору, встановлений п.2.2 договору поруки від 25.02.2013р. становить один рік з моменту його підписання, тобто до 25.02.2014р. Договір поруки згідно з його п.6.1 набуває чинності з моменту його підписання і діє до моменту припинення поруки. Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання (п.6.2 договору).

Згідно зі ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Відповідно до ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Враховуючи викладені вимоги закону, фактично в п.1.2,3.2.1 договору поставки та у додатку до договору №1 встановлено строк оплати основного зобовязання, а не термін.

Таким чином, умова, викладена у п. п.5.1 договору поставки № 43-0 від 25.02.2013р. про те, що в частині проведення розрахунків за товар, по штрафним санкціям зобовязання існують до повного їх виконання, за положеннями ст.ст. 251, 252 ЦК України є терміном, а не строком.

Умови договору поруки про припинення поруки з припиненням забезпеченого нею зобовязання (п.6.2 договору) не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч.4 ст. 559 ЦК України, тому суд вважає за необхідне застосувати норми ч.4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Так, основне зобовязання ФГ „РІД повинен був виконати до 01.09.2013р., тому позивач зобовязаний був предявити вимогу поручителю не пізніше 01.03.2014р., оскільки за положеннями ч.5 ст. 261 ЦК України за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Проте позивач звернувся з повідомленням про сплату боргу до поручителя лише 08.09.2014р., а позов поданий до суду 15.07.2015р., з пропуском вказаного строку.

Слід також зазначити, що аналіз ч. 4 ст. 559 ЦК України дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може.

Враховуючи преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань застосоване в другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК України словосполучення "предявлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

При цьому зазначене положення не виключає можливості предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

Отже, виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення періодичними платежами), або із дня настання строку виконання основного зобовязання. Відтак, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 17.09.2014 у справі № 6-53цс14, яка згідно з ст. 11128 ГПК України є обовязковою для всіх судів України.

Суд констатує також наявність підстави для припинення поруки, передбаченої ч. 1 ст. 559 ЦК України, а саме: зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, оскільки додатковою угодою від 04.03.2014р. до договору поставки №43-0 від 25.02.2013р. сторони збільшили розмір відсотків за користування товарним кредитом до 28 %. Посилання позивача на те, що вказаний розмір процентів ним не застосований, акти підписані та позов, предявлений з врахуванням первісно в договорі встановленого розміру відсотків, судом не приймається до уваги, оскільки це не впливає на факт укладення додаткової угоди договору поставки від 04.03.2014р. без згоди поручителя.

Приймаючи до уваги встановлення судом факту припинення поруки, оформленої договором №П/43-0 від 25.02.2013р., якою ФГ „АКОРД АГРО поручився перед ТОВ „СПЕКТР-АГРО за виконання ФГ „РІД зобовязання по оплаті вартості товару, позов до ФГ „АКОРД АГРО не підлягає задоволенню.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Положеннями ст.33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Ст. 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

При вказаних обставинах, проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, всебічно зясувавши обставини, на які сторони посилаються суд дійшов висновку про необхідність відмовити позивачу у позові у повному обсязі з покладенням на нього судового збору згідно зі ст. 49 ГПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.44, 49, 82-84 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „СПЕКТР-АГРО у позові до ОСОБА_2 господарства „РІД та ОСОБА_2 господарства „АКОРД АГРО у повному обсязі.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст. 85 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене у порядку, встановленому ст. 91 ГПК України.

Повне рішення складено 16 вересня 2015 р.

Копію рішення надіслати позивачу, відповідачам.

Суддя Л.І. Грабован