УХВАЛА

про повернення позовної заяви

14.09.2015Справа № 910/24317/15

Суддя Усатенко І.В., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АКТИВ-ГАРАНТ"

до Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК"

про визнання договорів недійсними

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою від 07.09.2015 року № 07-09/15 до Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" про визнання договорів недійсними.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.06.2011 року №3674-VI, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" від 28 грудня 2014 року № 80-VIII, з 1 січня 2015 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1 218,00 грн.

Відповідно до п.п. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір у сумі 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно абз. 2 ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позивач у позовній заяві зазначив дві позовні вимоги:

- визнати недійсним договір про відкриття траншевої кредитної лінії № 767 від 29.11.2013 року, разом з додатками та додатковими договорами до нього;

- визнати недійсним договір застави № 767-5 від 28.11.2014 року.

Враховуючи викладене, при зверненні з позовом до суду, позивач повинен був сплатити судовий збір в розмірі 2436,00 грн., в зв"язку з заявленням двох позовних вимог немайнового характеру. Проте, до позовної заяви позивачем додано платіжне доручення № 3 від 09.09.2015 року, яке свідчить про сплату останнім судового збору в сумі лише 1218,00 грн. Таким чином, позивачем не доплачено судовий збір в розмірі 1218,00 грн.

Відповідно до п. 2.22. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, заява повертається господарським судом з підстав передбачених ГПК, зокрема пунктом 4 частини першої статті 63. При цьому якщо таке повернення здійснюється у зв'язку з недодержанням заявником вимог закону щодо порядку та/або розміру сплати судового збору, то у відповідній ухвалі господарського суду має бути зазначено правильний порядок сплати та/або розмір судового збору.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо порушено правила поєднання вимог або об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" про:

- визнання недійсним договору про відкриття траншевої кредитної лінії № 767 від 29.11.2013 року;

- визнання недійсним договору застави № 767-5 від 28.11.2014 року.

Відповідно до ч.1 ст. 58 ГПК України, в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Правовий аналіз наведеного положення свідчить про те, що позивач наділений правом об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог за умови, якщо такі вимоги є взаємопов'язаними між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджуються ці вимоги.

Підстава виникнення - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих фактичних обставин, на яких ґрунтуються ці вимоги.

Доказами в господарському судочинстві є будь-які відомості, отримані у визначеному законом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення осіб, що беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Отже, можна об'єднувати вимоги, якщо обставини, на яких вони ґрунтуються, підтверджуються тими самими доказами.

Підставами позову в господарському судочинстві є обставини, тобто юридичні факти, на яких грунтується вимога позивача. Підстава позову складається з таких юридичних фактів, які підтверджують наявність спірних правовідносин, належність сторін до цієї справи та привід до позову. Дані матеріально-правові вимоги (предмет позову) виникають у разі невідповідності умов договору нормам законодавства. Таким чином, договір є опосередкованою підставою виникнення юридичного факту - вимоги, яка виникає в зв"язку з недодержанням в момент вчинення правочину вимог законодавства. Отже, підставами виникнення вимоги позивача за даним позовом є факти недотримання в момент вчинення правочинів (договорів) вимог, що встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, які випливають зі змісту договорів, доданих до позовної заяви та зазначених у ній по суті.

Як підставу для визнання недійсним договору про відкриття траншевої кредитної лінії № 767 від 29.11.2013 року позивачем зазначено ч. ч. 1, 5 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, тобто, що в момент здійснення правочину його зміст суперечив ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як підставу для визнання недійсним договору застави № 767-5 від 28.11.2014 року позивач зазначає ч. 2 ст. 236 ЦК України. Тобто недійсність договору застави є наслідком визнання недійсним іншого договору.

Підставою недійсності кредитного договору є недотримання вимог законодавства в момент вчинення правочину, а підставою недійсності договору поруки є визнання недійсним кредитного договору.

Суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не зв"язані між собою підставами виникнення, тобто предметом позову є об'єднані вимоги, що виникають з різних підстав, що суперечить вимогам ч.1 ст. 58 ГПК України, якою предбачена можливість об'єднання кількох вимог в одній позовній заяві, якщо вони зв'язані між собою однією підставою виникнення або поданими доказами.

При цьому, для встановлення фактичних обставин справи, судом має бути досліджено всі договори. При вирішенні спору судом мають бути оцінені всі докази для дослідження наявності чи відсутності підстав для визнання недійсними вказаних договорів.

Згідно п. 3.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції"Якщо позивач порушив правила об'єднання вимог або об'єднання цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору, суддя має право повернути позовну заяву (стаття 58 та пункт 5 частини першої статті 63 ГПК). Наприклад, господарський суд повинен повернути позовну заяву без розгляду, якщо: позов поданий одночасно до залізниці та вантажовідправника (вантажоодержувача), і в цій позовній заяві об'єднані вимоги, що ґрунтуються на комерційному акті, з вимогами, які обґрунтовані іншими документами; об'єднано вимоги про стягнення сум боргу, який виник з різних договорів або інших правочинів, і т. п.

Таким чином, враховуючи викладене вище суд дійшов висновку, що позивачем порушено правила об'єднання позовних вимог, що суперечить правилам ст. 58 Господарського процесуального кодексу України, внаслідок чого, зазначений позов підлягає поверненню без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Керуючись п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву та додані до неї матеріали повернути без розгляду.

Суддя І.В. Усатенко