КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2015 р. Справа№ 910/8551/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Отрюха Б.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Новіков С.Ю. - представник;

від відповідача: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Леостар"

на рішення

Господарського суду м. Києва

від 25.05.2015р.

у справі № 910/8551/15-г (суддя Марченко О.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Леостар"

про стягнення 2 519, 78 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Леостар" про стягнення 2 519, 78 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.05.2015р позов задоволено, стягнуто з ТОВ "Леостар" з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання даного рішення суду, на користь Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" 1 928 (одну тисячу дев'ятсот двадцять вісім) грн. 46 коп. заборгованості; 300 (триста) грн. 47 коп. втрат від інфляції; 25 (двадцять п'ять) грн. 68 коп. 3% річних; 265 (двісті шістдесят п'ять) грн. 17 коп. пені та 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, просить рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю, посилаючись на те, що місцевим судом при прийнятті рішення було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що не погоджується з прийнятим рішенням та вважає його таким, яке прийняте з порушенням норм процесуального права, виходячи з того, що судом першої інстанції розгляд справи було призначено на 25.05.2015р. та зобов'язано сторони подати певний перелік документів у підтвердження своїх вимог та заперечень. Представник відповідача на судове засідання не з'явився, так як перебував на лікарняному, про що попередньо було повідомлено суд, подано клопотання про відкладення розгляду справи. Таким чином, на його думку, були порушені його права на підставі ст. 77 , 22 ГПК України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.06.2015р. порушено апеляційне провадження у справі № 910/8551/15-г та визнано явку повноважних представників сторін в судове засідання обов'язковою.

Ухвалою від 09.07.2015 року розгляд справи відкладено на 03.09.2015 рік, у зв'язку з неявкою в судове засідання представника апелянта.

03.09.2015 року представник відповідача в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином про що свідчить зворотнє поштове повідомлення яке є наявним в матеріалах справи (№645).

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати необхідних заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, колегія приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника відповідача.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши наявні матеріали справи, колегія встановила наступне:

Між ПАТ "Укртрансгаз" (газотранспортне підприємство) та ТОВ "Леостар" (замовник) укладено договір №/BOY/2014/1.1523 від 03.03.2014 року.

За умовами договору газотранспортне підприємство зобов'язується надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій (ГРС), а замовник зобов'язується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами договору (пункт 1.1 договору).

Відповідно до п. 3.3 договору замовник протягом 2 (двох) днів з дати одержання актів наданих послуг зобов'язується повернути газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом відповідні розрахунки за вартість послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються відповідно до даних газотранспортного підприємства.

Пунктом 3.4 договору зазначено, що акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством.

Вартість фактично наданих газотранспортним підприємством замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг (п. 5.4 договору).

Відповідно до п. 5.5 договору оплата вартості послуг та транспортування газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 % попередньої оплати за 10 (десять) днів до початку місяця, в якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводяться замовником до 20 (двадцятого) числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів. У платіжних дорученнях замовник повинен обов'язково вказувати номер договору, дату його підписання та звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата, газотранспортне підприємство зараховує кошти, що надійшли від замовника, у першу чергу як погашення заборгованості за надані послуги з транспортування газу, що виникла перша за часом у попередніх періодах.

Газотранспортне підприємство має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надані послуги (підпункт 6.2.1 п. 6.2 договору).

Підпунктом 6.3.2 п. 6.3 договору визначено, що замовник зобов'язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість послуг згідно з умовами договору.

У разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 договору, з замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України (далі - НБУ), що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п. 7.3 договору).

Договір набирає чинності з дня його підписання та укладається на строк до 31.12.2014 року.

Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 11.1 договору).

Згідно з частиною першою ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов договору сторонами було оформлено акти надання послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, а саме: №08-14-/BOY/2014/1.1523 від 31.08.2014 на суму 1 158,06 грн., та №09-14-/BOY/2014/1.1523 від 30.09.2014 на суму 770,40 грн.

Встановлено, що акт надання послуг від 30.09.2014 №09-14-/BOY/2014/1.1523 на суму 770,40 грн. підписано лише зі сторони ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії "Київтрансгаз".

Пунктом 3.3 договору передбачено, що замовник протягом 2 (двох) днів з дати одержання актів наданих послуг зобов'язується повернути газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою замовника або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов договору або в судовому порядку.

Супровідним листом від 23.10.2014 №2344/17 ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії "Київтрансгаз" було надіслано на адресу відповідача два примірника акта звірки взаємних розрахунків станом на 01.10.2014 та два примірники актів надання послуг за вересень 2014 року.

Відмови від підписання зазначених документів до позивача не надходило.

Таким чином, позивачем на підставі договору було надано послуги відповідачу на суму 1 928,46 грн., які, в свою чергу, були прийняті ТОВ "Леостар" без будь-яких зауважень та претензій.

Позивачем було оформлено акт звірки взаємних розрахунків, з якого вбачається, що за період з 01.01.2014 по 31.09.2014 ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії "Київтрансгаз" було надано відповідачу послуги на загальну суму 7 334,11 грн., а саме: за березень 2014 року на суму 1 978,96 грн.; за квітень 2014 року на суму 1 379,41 грн.; за травень 2014 року на суму 1 606,54 грн.; за червень 2014 року на суму 1 056,37 грн.; за липень 2014 року на суму 763,78 грн.; за серпень 2014 року на суму 1 158,06 грн.; за вересень 2014 року на суму 770,40 грн.; відповідач частково виконав умови Договору та сплатив позивачу лише 6 785,06 грн.: за квітень 2014 року - 1 978,96 грн.; за травень 2014 року - 1 379,41 грн. та за серпень 2014 року - 3 426,69 грн.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Отже, у зв'язку з несплатою відповідачем отриманих від позивача послуг у ТОВ "Леостар" утворилася заборгованість перед ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії "Київтрансгаз" у сумі 1 928,46 грн.

Як свідчать матеріали справи, ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії "Київтрансгаз" звернулося до ТОВ "Леостар" з претензією від 26.11.2014 №5845/10-05, в якій вимагало від відповідача терміново перерахувати грошові кошти у сумі 2 072,58 грн. (1 928,46 грн. основної заборгованості; 73,38 грн. пені; 8,56 грн. 3% річних та 62,18 грн. втрат від інфляції).

Відповідач відповіді на вказану претензію не надав, заборгованість позивачу не перерахував.

Таким чином, оскільки ТОВ "Леостар" сума заборгованості за договором в повному обсязі в добровільному порядку сплачена не була, то позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 1 928,46 грн. заборгованості є обґрунтованими.

Крім основної заборгованості позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних у сумі 265,17 грн.; втрат від інфляції у сумі 300,47 грн. та пеню у сумі 265,17 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 5.5 договору встановлено, що оплата вартості послуг та транспортування газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 % попередньої оплати за 10 (десять) днів до початку місяця, у якому здійснюватиметься транспортування газу. Замовник самостійно визначає суму платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводяться замовником до 20 (двадцятого) числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів. У платіжних дорученнях замовник повинен обов'язково вказувати номер договору, дату його підписання та звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата, газотранспортне підприємство зараховує кошти, що надійшли від замовника, у першу чергу як погашення заборгованості за надані послуги з транспортування газу, що виникла перша за часом у попередніх періодах.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних та втрат від інфляції за такі періоди, а саме:

з 21.09.2014 по 13.03.2015 (дата підписання позовної заяви) - 3% річних на суму 16,56 грн. та втрат від інфляції на суму 193,39 грн. (за розрахунком суду 193,17 грн.);

з 21.10.2014 по 13.03.2015 - 3% річних на суму 9,12 грн. та втрат від інфляції на суму 107,08 грн. (за розрахунком суду 107,44 грн.).

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних, слід зазначити, що розрахунок правильний, а тому стягненню з відповідача підлягає 25,68 грн. за розрахунком позивача.

Стосовно стягнення пені слід зазначити, у частині першій ст. 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Згідно з частиною другою ст. 343 ГК України і статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 7.3 договору передбачено, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 договору з замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 265,17 грн. грн. пені за періоди: з 21.09.2014 по 13.03.2015 на суму 168,75 грн. та з 21.10.2014 по 13.03.2015 на суму 96,44 грн.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми пені суд дійшов висновку, що такий перерахунок правильний, а тому стягненню з відповідача підлягає 265,17 грн. пені за розрахунком позивача.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 43 ГПК України Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Стосовно доводів, викладених в апеляційній скарзі, слід зазначити, що твердження відповідача відносно того, що суд проігнорував норми чинного господарського процесуального законодавства і не надав можливості представнику відповідача з'явитися у судове засідання для захисту своїх прав та інтересів законним шляхом є безпідставними, оскільки Ухвалою про порушення провадження у справі №910/8551/15-г від 09.04.2015 розгляд справи було призначено на 27.04.2015 на 12 год.10 хв.

Як свідчать матеріали справи представник відповідача не з'явився у судове засідання, відтак місцевим судом було відкладено розгляд справи на 25.05.2015 про що було винесено Ухвалу про відкладення розгляду справи.

25.05.2015 представник відповідача на судове засідання повторно не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомляв.

Відповідно до ст. 75 ГПК України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Згідно п.п.3.9.2. п.3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.).

Господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою- п'ятою статті 28 ГПК України, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32-34 ГПК України), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

Колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду м. Києва обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже підстав для його скасування не вбачається, у зв'язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Леостар" на рішення Господарського суду м. Києва від 25.05.2015 р. у справі № 910/8551/15-г залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду м. Києва від 25.05.2015 р. у справі № 910/8551/15-г залишити без змін.

Матеріали справи № 910/8551/15-г повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б. Михальська

Б.В. Отрюх