РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року Справа № 918/642/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Огороднік К.М. , суддя Крейбух О.Г.

при секретарі судового засідання Новоселецький І.А.

позивача: представник ОСОБА_1

відповідача: представник ОСОБА_2;

третя особа на стороні відповідача: представник не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 автомобільних доріг у Рівненській області на рішення господарського суду Рівненської області від 14.07.15р. у справі № 918/642/15 (суддя Бережнюк В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Луцькавтодор - Сервіс"

до відповідача ОСОБА_3 автомобільних доріг у Рівненській області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 агентство автомобільних доріг України

про стягнення інфляційних нарахувань та відсотків річних в сумі 327 634 грн. 09 коп.

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням голови Рівненського апеляційного господарського суду від 15.09.2015 р. у зв'язку із перебуванням у відпустці судді Демянчука Ю.Г. та відповідно до п. 6.3. Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Рівненському апеляційному господарському суді, внесено зміни до складу колегії суддів, окрім заміни головуючого судді. У справі № 918/642/15 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Огороднік К.М., суддя Крейбух О.Г.

Рішенням господарського суду Рівненської області у справі №918/642/15 від 14.07.15р. позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто із ОСОБА_3 автомобільних доріг у Рівненській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Луцькавтодор-Сервіс" - 11773 грн. 88 коп. - 3% річних, 315 860 грн. 21 коп. - інфляційних втрат.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що попереднє рішення господарського суду Рівненської області від 04.11.14р. у справі №918/1398/14 відповідачем не виконане. За змістом частини 2 статті 625 Цивільного кодексу (ЦК) України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Доводи відповідача стосовно того, що він не може оплачувати виконані позивачем роботи у зв'язку із відсутністю бюджетних фінансувань, судом відхилені як необґрунтовані, так як наведені обставини не звільняють відповідача від договірних зобов'язань, оскільки зазначена обставина не визначена законодавчо такою, що звільняє боржника від виконання грошового зобов'язання.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 автомобільних доріг у Рівненській області звернулася до Рівненського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції від 14.07.15р. у справі 918/642/15 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення прийнято з порушенням норм процесуального та матеріального права, а тому підлягає скасуванню. Крім того, апелянт, як на підставу скасування рішення суду першої інстанції, посилається на те, що господарським судом Рівненської області при винесенні рішення про стягнення інфляційних нарахувань та відсотків річних не було взято до уваги та не надано належної оцінки, що ст. 625 Цивільного кодексу України, на яку посилається позивач у своїй позовній заяві, регулює зобов'язальні правовідносини, тобто поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до винесення рішення суду. також в рішенні не було надано жодної оцінки та не враховано, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_3 автомобільних доріг у Рівненській області відповідно до п. 1.1, 1.5 Положення про службу автомобільних доріг у Рівненській області є державною організацією, що належить до сфери управління Державного агентства автомобільних доріг України, підвідомча їй та здійснює функції з управління автомобільними дорогами загального користування і є одержувачем бюджетних коштів, що спрямовуються на розвиток мережі автомобільних доріг загального користування. Крім того, судом першої інстанції грубо порушені права третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Державного агентства автомобільних доріг України.

Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого він просить суд рішення господарського суду Рівненської області від 14.07.15р. залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення з підстав, викладених у відзиві.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державного агентства автомобільних доріг України, в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (ухвали суду, а. с. 102).

Відповідно до п.3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки явка сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалася, представники належним чином були повідомлені про день, час і місце розгляду апеляційної скарги, клопотань про відкладення її розгляду до суду не надходило, колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі представників третьої особи.

У судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримала, наголосивши на тому, що судом першої інстанції було прийнято рішення у справі без належним чином повідомлення учасника - третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державного агентства автомобільних доріг України, оскільки до участі у справі такий учасник був залучений 14.07.15р., про що постановлено ухвалу, і у цей же день - 14.07.15р. судом прийнято оспорюване рішення.

Рівненський апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представників сторін у судовому засіданні, розглянувши доводи апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що рішення господарського суду Рівненської області від 14.07.15р. у даній справі слід скасувати, прийняти нове рішення, яким стягнути із ОСОБА_3 автомобільних доріг у Рівненській області на користь позивача суму позовних вимог, задовольнивши апеляційну скаргу скаржника частково, виходячи з наступного.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Із матеріалів справи прослідковується, що позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Луцькавтодор - Сервіс», звернувшись 11.06.15р. до господарського суду Рівненської області із позовною заявою про захист порушеного права, відповідачем залучило ОСОБА_3 автомобільних доріг у Рівненській області.

Ухвалою від 11.06.15р. господарський суд Рівненської області порушив провадження у справі №918/642/15 та призначив судове засідання на 23.06.15р.

За клопотанням відповідача розгляд позовної заяви відкладено на 14.07.15р. (ухвала суду від 23.06.15р.).

До початку судового засідання 14.07.15р. від відповідача надійшло клопотання (а.с.48-49) про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 агентство автомобільних доріг України (Укравтодор).

Зазначене клопотання судом першої інстанції було розглянуте та задоволене, про що постановлена ухвала суду 14.07.15р. Однак дана ухвала до відома Укравтодору доведена не була - відсутні будь-які докази повідомлення третьої особи як про вчинену процесуальну дію так і повідомлення про день та час судового засідання.

В цей же день в цьому ж судовому засіданні судом першої інстанції винесено судове рішення, яким позов задоволено.

Рівненський апеляційний господарський суд вважає, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, оскільки справу розглянуто господарським судом за відсутністю третьої особи, не повідомленої належним чином про місце засідання суду.

Забезпечивши дотримання вимог частин 1-3 статті 27 Господарського процесуального кодексу (ГПК) України при розгляді клопотання відповідача про залучення до участі у справі третьої особи, місцевий господарський суд зобов'язаний врахувати і частину 4 цієї статті, в силу положень якої треті особи, які не заявляють самостійних вимог, користуються процесуальними правами і несуть процесуальні обов'язки сторін, крім права на зміну підстави і предмета позову, збільшення чи зменшення розміру позовних вимог, а також на відмову від позову або визнання позову.

Залучивши ОСОБА_4 агентство автомобільних доріг України (Укравтодор) як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, суд першої інстанції зобов'язаний відкласти розгляд позовної заяви, повідомивши останню про набуття процесуального статусу третьої особи у судовій справі та зазначивши день та час наступного судового засідання. Тим більше, що строк розгляду позовної заяви закінчувався 11.08.2015 року.

Таким чином третя особа - Укравтодор, - яка користується правами і несе процесуальні обов'язки сторони (відповідача) не була повідомлена про день та час судового засідання на момент прийняття оспорюваного рішення.

За змістом пункту 2 частини 3 статті 104 ГПК України порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо справу розглянуто господарським судом за відсутністю будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про місце засідання суду.

За таких обставин рішення господарського суду Рівненської області від 14.07.15р. у справі №918/642/15 підлягає скасуванню.

Рівненський апеляційний господарський суд розглянувши позовні вимоги позивача, зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Рівненської області від 04.11.2014 р. у справі №918/1398/14 позов товариства з обмеженою відповідальністю "Луцькавтодор-Сервіс" задоволено, стягнуто зі ОСОБА_3 автомобільних доріг у Рівненській області на користь позивача 712 681 грн. 00 коп. заборгованості, а також 14 253 грн. 62 коп. судового збору. Надана відстрочка виконання судового рішення до 31.12.14р.

Дане рішення не було оскаржене в апеляційному та касаційному порядку та набрало законної сили (за поясненнями представника позивача) 21.11.14р.

Докази сплати відповідачем 712 681 грн. 00 коп. боргу у матеріалах справи №918/642/15 відсутні. Не надано таких доказів і у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на виконання рішення від 04.11.2014 р. боржником не здійснено жодних оплат в рахунок погашення боргу ні під час терміну відстрочки виконання рішення, ні у подальшому.

Відтак, сума основного боргу відповідача за Договором №14 від 10.07.2012 р., встановлена рішенням господарського суду Рівненської області від 04.11.2014 р. у справі №918/1398/14, погашена не була.

Оскільки має місце повне непогашення присудженої до стягнення згідно рішення від 10.07.2012 р. заборгованості у загальному розмірі 712 681 грн. 00 коп., тому позивач нарахував на цю суму 11 773 грн. 88 коп. - 3% річних за період з 21.11.2014 р. по 09.06.2015 р. та 315 860 грн. 21 коп. - інфляційних втрат за період грудень 2014 р. - травень 2015 р. Надані розрахунки судом перевірено та визнано правильними.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Абзацом 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що грошовим зобов'язання є зобов'язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

З вищезазначених нормативних приписів чинного законодавства вбачається, що грошовим, за змістом статей 524, 533 - 535, 625 ЦК України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 1.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань".

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника суми основного боргу фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Оскільки сума основного боргу, встановлена судовим рішення у справі №918/1398/14 на день прийняття оспорюваного рішення у справі №918/642/15 не була сплачена повністю, то позовні вимоги позивача у даній справі про стягнення зі ОСОБА_3 автомобільних доріг у Рівненській області 11 773 грн. 88 коп. - 3% річних за період з 21.11.2014 р. по 09.06.2015 р., та 315 860 грн. 21 коп. - інфляційних втрат за період грудень 2014 р. - травень 2015 р., нарахованих на суму основного боргу 712 681 грн. 00 коп. є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до статей 33-34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Поряд з тим Рівненський апеляційний господарський суд відхиляє доводи представника відповідача про обставини, які від його волі не залежать - відсутності фінансування за виконані роботи зі сторони розпорядника грошових коштів - Державного агентства автомобільних доріг України. Уклавши договір №14 від 10.07.12р. сторони зобов'язані неухильно дотримуватися його умов. Пунктом 4.3. сторони визначили, що у разі зміни бюджетного фінансування Замовник письмово повідомляє про це Підрядника, який зобов'язаний негайно призупинити надання послуг з моменту отримання повідомлення. Жодних обставин, які б могли свідчити про застосування у договірних правовідносинах пункту 4.3. судове рішення у справі №918/1398/14 не містить. Навпаки, суд встановив, що позивачем добросовісно, своєчасно та якісно було виконано передбачені Договором роботи, що підтверджується підписаними сторонами актами виконаних робіт форми КБ-2в.

Згідно ч.3 ст.35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У даному ж випадку розглядаються інші правовідносини, відмінні від правовідносин у справі №918/1398/14. І покликання відповідача на відсутність фінансування зі сторони розпорядника грошових коштів є недоцільне.

Сам же розпорядник грошових коштів - ОСОБА_4 агентство автомобільних доріг України, як третя особа на стороні відповідача, будь-яких письмових пояснень з приводу спору у даній справі не надало

Враховуючи наведене, Рівненський апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нове рішення, яким стягнути із ОСОБА_3 автомобільних доріг у Рівненській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Луцькавтодор-Сервіс" - 11773 грн. 88 коп. - 3% річних, 315 860 грн. 21 коп. - інфляційних втрат, 6 552 грн. 68 коп. витрат по сплаті судового збору.

А оскільки у апеляційній скарзі апелянт - ОСОБА_3 автомобільних доріг у Рівненській області - просив рішення господарського суду Рівненської області від 14.07.15р. скасувати і позивачу у задоволенні позову відмовити повністю, то за наведених обставин апеляційну скаргу скаржника слід задоволити частково.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103, п. 2 ч. 3 ст. 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 автомобільних доріг у Рівненській області від 13.08.15р. задоволити частково.

Рішення господарського суду Рівненської області від 14 липня 2015 року у справі №918/642/15 скасувати. Прийняти нове рішення .

Стягнути із ОСОБА_3 автомобільних доріг у Рівненській області (33028, м. Рівне, вул. Пушкіна. 19, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Луцькавтодор-Сервіс"(43010, м. Луцьк, вул. Дубнівська, 66 ) - 11773 грн. 88 коп. - 3% річних, 315 860 грн. 21 коп. - інфляційних втрат, 6 552 грн. 68 коп. витрат по сплаті судового збору.

Доручити господарському суду Рівненської області видати наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу №918/642/15 повернути господарському суду Рівненської області.

Головуючий суддя Юрчук М.І.

Суддя Огороднік К.М.

Суддя Крейбух О.Г.