КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2015 р. Справа№ 910/7921/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

при секретарі Місюк О.П.

за участю представників:

від позивача - Яковенко А.О.

від відповідача - Орельський В.В.

від третьої особи - не з`явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України „Укрзалізничпостач" на рішення Господарського суду м. Києва від 18.06.2015 (суддя Бондарчук В.В.)

за позовом Державного територіально-галузевого об'єднання „Південно-Західна залізниця"

до Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України „Укрзалізничпостач"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю „Науково-виробниче підприємство "Запоріжхімстандарт"

про зобов'язання вчинити дії та стягнення штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ДТГО „Південно-Західна залізниця" звернувся до Господарського суду міста Київа з позовом до відповідача про зобов`язання вчинити дії та стягнення штрафу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.06.2015 позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.06.2015 повністю та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.07.2015 колегією судді прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду.

В судове засідання на вказану дату з`явилися представники позивача та відповідача та надали усні пояснення стосовно предмету спору.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду скарги повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Через відділ документального забезпечення до суду від апелянта надійшло клопотання про зупинення провадження по справі до розгляду іншої справи в іншому судовому процесі.

Колегія суддів, вивчивши доводи даного клопотання, заслухавши думку представника позивача, який заперечив проти задоволення такого клопотання, прийшла до висновку про відсутність підстав для його задоволення, враховуючи наступне.

Апелянтом клопотання мотивоване тим, що з метою забезпечення потреб Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" рідиною технічною для забезпечення роботи КВП між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство «Запоріжхімстандарт» укладено договір поставки від 18.07.2014 №ЦХП-02-02614-01.

ДП "Укрзалізничпостач" звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою від 12.03.2015 № ЦХП- 20/1031, якою просило зобов'язати TOB "НВП "Запоріжхімстандарт" провести заміну рідини технічної для забезпечення роботи КВП у кількості 76200 літрів, поставленої на виконання договору поставки від 18.07.2014 №ЦХП-02-02614-01.

Проте, суд апеляційної інстанції як і суд першої інстанція, в якому також заявлялось вказане клопотання, вважає його не обґрунтованим, адже розгляд Господарським судом Запорізької області справи № 908/2786/15 за позовом ДП "Укрзалізничпостач" до ТОВ "НВП "Запоріжхімстандарт" про заміну неякісної продукції та стягнення штрафних санкцій жодним чином не унеможливлює розгляд даної справи, що являлось би підставою для зупинення провадження у справі.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні матеріали справи, встановив наступне:

25.12.2009 між Державним територіально-галузевим об'єднанням "Південно-Західна залізниця" та Державним підприємством матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" був укладений договір № ЦХП - 40110, умовами якого передбачено, що відповідач зобов'язується поставити на умовах даного договору та передати у власність, а позивач прийняти і оплатити продукцію виробничо-технічного призначення, найменування, кількість та ціни якої вказуються в специфікаціях, які є невід'ємними частинами договору та надаються додатково.

Відповідно до п. 2.3. договору, орієнтовна сума договору, відповідно до Наказу Укрзалізниці від 01.12.2009 № 681-Ц складає 797520000 грн., крім того ПДВ 20 % 159504000 грн., що разом становить 957024000 грн. і може змінюватись у зв'язку з корегуванням планів централізованого матеріально-технічного забезпечення, що затверджуються Наказами Укрзалізниці.

Розділом 3 договору передбачено, що якість продукції, яка поставляється за даним договором, повинна відповідати конструкторській та нормативно-технологічній документації; державним стандартам та технічним умовам, які діють на Україні, вказаним в специфікаціях до даного договору, що підтверджується сертифікатом відповідності, якщо продукція сертифікована, або декларацією про відповідність, або свідоцтвом про визнання іноземного сертифікату, якщо продукція імпортується; супроводжувальній документації виробника.

Згідно п. 9.3. договору, в разі поставки відповідачем неякісної/некомплектної продукції, вимогам даного договору, відповідач у термін, установлений для поставки продукції, зобов'язується за свій рахунок замінити продукцію. У випадку, якщо відповідач у вказаний термін не замінить або недоукомплектує продукцію, він сплачує позивачу штраф в розмірі 10 % від вартості неякісної/некомплектної продукції.

Позивач, звертаючись із даним позовом до суду, мотивує свої вимоги тим, що відповідач не були належним чином виконані умови укладеного договору та була здійснена поставка неякісної продукції.

Відповідач, в свою чергу, заперечуючи проти заявлених вимог зазначає, що він фактично є посередником між замовником та виробником продукції і для виконання зі свого боку умов укладеного договір, уклав договір з іншим контрагентом, а саме третьою особою по справі, яка фактично і поставила неякісну продукцію.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частина друга цієї ж статті передбачає, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно специфікації № 04.09.2014 до договору № ЦХП - 40110 від 25.12.2009 та вимогою на відвантаження матеріальних цінностей № ФАС14-1239 від 08.09.2014, відповідач поставив позивачу рідину технічну для забезпечення роботи КВП, що еквівалентом контактуючої рідини, ТУ У 20.5-1:2013, екв. ТУ У 24.6-1:2012 у кількості 30 100 л. на суму 669725 грн.

Як вбачається з сертифікату якості № 3530012 гарантійний строк придатності рідини технічної для забезпечення роботи КВП ТУ У 20.5-1:2013 становить - 24 місяці.

Так, відповідно до акту від 29.10.2014 комісією у складі: заступника начальника дорожньої лабораторії діагностики залізничної колії ПЗЗ - ОСОБА_5, майстра цеху дефектоскопії Ніжинської дистанції колії - ОСОБА_6, налагоджувальника цеху дефектоскопії Ніжинської дистанції колії - ОСОБА_7 була проведена перевірка відповідності рідини технічної для забезпечення роботи КВП партії 0207 дати виготовлення 02.07.2014, отриманої згідно наказу № 190004 від 29.09.2014 (постачальник Державне територіально-галузеве об'єднання "Південно-Західна залізниця" відокремлений підрозділ Головний матеріальний склад, ст. Бобрик).

В результаті перевірки встановлено, що в сертифікаті якості № 3530012 рідина технічна для забезпечення роботи КВП ТУ У 20.5-1:2013 відсутній показник щодо масової частки спирту етилового у відсотковому відношенні, який повинен складати не менше 93, 0 %.

В сертифікаті якості № 3530014 рідина технічна для забезпечення роботи КВП ТУ У 20.5-1:2013 на партію № 0106, який отримувався в 2013 цей показник присутній і складає фактично 94, 2 %.

Під час заміру відсоткового складу етилового спирту спиртомітром технічної рідини партії 2014 були отримані показники близько 20 %, при замірі відсоткового складу етилового спирту технічної рідини партії 2013 отримані показники близько 94 %.

Листом від 30.10.2014 № НХ-1/1888 позивач звернувся до відповідача з проханням направити представника для вирішення питання по поставленій продукції та складання акту про фактичну якість та комплектність отриманої продукції.

Листом від 17.11.2014 № НХ-4/1985 позивач повторно звернувся до відповідача з проханням на 19.11.2014 о 10:00 год. направити свого представника до Головного матеріального складу залізниці, який знаходиться за адресою: Київська обл., с. Шевченково, вул. Польова, 5, для участі у комісійному відборі проб рідини, для подальшої передачі її до ДНД ЕКЦМВС України для проведення незалежної експертизи.

Оскільки представник відповідача так і не прибув до позивача доля участі у комісійному відборі рідини, комісією позивача здійснено відбір проб, про що складено акт відбору проб від 19.11.2014, відповідно до якого відібрано пробу рідини технічної для забезпечення роботи КВП ТУ У 20.5-1:2013, згідно ГОСТ-9980-2 матеріали лакофарбові.

У висновку експертного дослідження від 03.12.2014 № 10-06 Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру встановлено, що наданий на дослідження зразок рідини не відповідає вимогам "ТУ У 20.5-1:2013 Рідини технічні для забезпечення роботи КВП. Технічні умови" за показником масової частки етилового спирту.

Листом від 20.11.2014 № НХ-4/2021 позивач звернувся до відповідача з проханням направити представника для вирішення питання по поставленій продукції та складання акту про фактичну якість та комплектність отриманої продукції на 27.11.2014 на 10:00 год.

Комісією відокремленого підрозділу позивача - Дарницькою дистанцією колії, за участю представника відповідача, який діяв на підставі довіреності від 26.11.2014 № ЦХП-15-98 складено акт № 28/1 про фактичну якість і комплектність отриманої продукції від 27.11.2014, відповідно до якого частину товару, яка була розподілена до вищевказаного підрозділу, визнано неякісною за показником вмісту етилового спирту, який склав 22 %.

Отже, враховуючи висновок експертної установи та визнання неналежної якості товару представником відповідача, комісією позивача прийнято рішення визнати всю партію товару неякісною у зв'язку з його невідповідністю "ТУ У 20.5-1:2013 Рідини технічні для забезпечення роботи КВП. Технічні умови", за показниками масової частки етилового спирту, про що складено акт № 1/1 про фактичну якість і комплектність отриманої продукції від 03.12.2014.

Зважаючи на виниклу ситуацію, позивачем на адресу відповідача направлялась претензія від 13.01.2015 № НЮ-16-4/15П, в якій позивач вимагає негайно здійснити заміну неякісного товару-рідини технічної для забезпечення роботи КВП, ТУ У 20.5-1:2013 у кількості 30 100 літрів та сплатити штраф за поставку неякісного товару в сумі 66972, 50 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Так, відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ст. 268 Господарського кодексу України, якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів.

За приписами ст. 673 Цивільного кодексу України, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі продажу товару за зразком та (або) за описом продавець повинен передати покупцеві товар, який відповідає зразку та (або) опису.

Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 678 Цивільного кодексу України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором:

1) пропорційного зменшення ціни;

2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;

3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором:

1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару.

Судом встановлено, що відповідач заміни неякісної продукції не здійснив, доказів зворотного суду не надав.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно частини 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Згідно з частиною 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Оскільки відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання свого зобов'язання щодо заміни неякісної продукції, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачем було порушено умови договору № ЦХП - 40110 від 25.12.2009 та положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому підлягають задоволенню вимоги позивача про зобов'язання відповідача здійснити заміну рідини технічної для забезпечення роботи КВП (ТУ У 20.5-1:2013) у кількості 30100 літрів, поставлену позивачу, на якісну.

Крім того, позивачем ставилася вимога про стягнення з відповідача штрафу за порушення умов договору в розмірі 10% від суми неякісної продукції.

Так п.9.3 договору сторони визначили, що в разі поставки відповідачем неякісної/некомплектної продукції, вимогам даного договору, відповідач у термін, установлений для поставки продукції, зобов'язується за свій рахунок замінити продукцію. У випадку, якщо відповідач у вказаний термін не замінить або недоукомплектує продукцію, він сплачує позивачу штраф в розмірі 10 % від вартості неякісної/некомплектної продукції.

Статтями 216-218 ГК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема, є господарські санкції.

Відповідно до частини 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно частини 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Відповідно до приписів частини першої ст. 230 ГК України штрафними санкціями у господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Згідно частини четвертої ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

За таких обставин умовою застосування до боржника штрафу є: по-перше, наявність порушення боржником зобов'язання, а по-друге, такий штраф за порушення зобов'язання має бути передбачений договором.

Враховуючи встановлення фактів невиконання відповідачем умов договору, вимога позивача про стягнення з відповідача суми штрафу в розмірі 66972,50 грн. є обґрунтованою, матеріалами справи підтверджується та Господарським судом міста Києва правомірна була задоволена.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом.

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі стосовно відсутності їх вини у поставці неякісного товару, оскільки він є посередником між фактично замовником та виробником продукції, і вина лежить саме на виробникові продукції, не знаходить свого підтвердження, адже за умовами договору, що є предметом даного судового розгляду визначено, що відповідач бере на себе зобов`язання по поставці продукції, яка за своєю якістю має відповідати державним стандартам, нормативно-технологічній документації тощо.

Крім того, відповідачем були порушені умови договору, а саме п. 6.3.1, оскільки на неодноразову вимогу позивача, відповідач не направив свого представника для участі у комісії по відбору зразку рідини, через виявлення її неякісності. Відповідей на листи не надав, вмотивованого обґрунтування неможливості прибуття представника також не надав.

Все вище зазначене, вказує на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору, що, відповідно і тягне за собою певну відповідальність.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно, всебічно і об'єктивно з`ясовано обставини справи, винесено рішення у відповідності до норм матеріального і процесуального права, з повним з`ясування обставин, що мають значення для справи, правомірно задоволені позовні вимоги Державного територіально-галузевого об'єднання „Південно-Західна залізниця", а тому апеляційна скарга Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України „Укрзалізничпостач" не підлягає задоволенню.

Зважаючи на те, що колегією суддів апеляційна скарга Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України „Укрзалізничпостач" залишається без задоволення, судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України „Укрзалізничпостач" залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 18.06.2015 у справі № 910/7921/15-г- без змін.

Матеріали справи № 910/7921/15-г повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко