КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" вересня 2015 р. Справа№ 910/7073/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Гончарова С.А.

Хрипуна О.О.

при секретарі судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: Яровой А.В.,

від відповідача: Дяденко Н.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» на рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2015р. у справі №910/7073/15-г (суддя Яковенко А.В.)

за позовом Комунального підприємства "Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства"

до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський банк розвитку"

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до місцевого господарського суду з позовом до Відповідача про зобов'язання перерахувати кошти на загальну суму 2022166,67 грн. з поточного рахунку Позивача на рахунок Відповідача в погашення кредиту та сплату процентів за кредитним договором.

Рішенням господарського суду міста Києва №910/7073/15-г від 18.05.2015р. позов задоволено у повному обсязі, зобов'язано Відповідача виконати зобов'язання в натурі та перерахувати кошти на загальну суму 2022166,67 грн. з поточного рахунку №2600.5.000000741, що відкрите Позивачеві за наступними платіжними дорученнями: №14 від 22.01.2015р. на суму 2000000,00 грн. з призначенням платежу: "Погашения тела кредита по кредитному договору KKPOG.12739.022 від 24.10.2013" та №16 від 22.01.2015р. на суму 22166,67 грн. з призначенням платежу: "Погашение процентов по кредитному договору KKPOG.12739.022 від 24.10.2013, за период с 1 по 22 января 2015г.", стягнуто з Відповідача на користь Позивача судові витрати у розмірі 40443,33 грн.

Рішення мотивовано тим, що Позивач в розумінні п.4 ч.1 ст.2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не є вкладником Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" та не є його кредитором відповідно до приписів ст.2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", тому обмеження, встановлені ч.5 ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", не поширюються на їх правовідносини. Обмеження, встановлене п.1 ч.6 ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не поширюється на зобов'язання Відповідача щодо виплати коштів за договорами банківського рахунку вкладників. Тому, оскільки одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а Відповідачем не спростовано обставин викладених в позові, вимоги позивача підлягають задоволенню.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого суду та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим судом порушені спеціальні норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", які регулюють відносини діяльності неплатоспроможного банку.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.07.2015р. прийнято апеляційну скаргу у справі №910/7073/15-г до провадження колегією суддів, розгляд скарги призначено на 28.07.2015р.

28.07.2015р. Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення місцевого суду залишити без змін.

Розпорядженням Голови Київського апеляційного господарського суду від 28.07.2015р. справу №910/7073/15-г за апеляційною скаргою Відповідача передано на розгляд колегії суддів у складі: Власова Ю.Л. (головуючий), Гончарова С.А., Хрипуна О.О.

В судовому засіданні 28.07.2015р. відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України оголошувалась перерва до 01.09.2015р.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд встановив:

18.10.2011р. між Позивачем та Відповідачем був укладений договір банківського поточного рахунку №TF.12739.001., за умовами якого Відповідач відкриває Позивачу поточний рахунок (в національній та/або іноземній валюті) для приймання та зарахування на рахунок Позивача грошових коштів, виконання розпоряджень Позивача про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій за рахунком відповідно до цього договору та законодавства України.

На виконання умов укладеного договору Відповідач відкрив Позивачу мультивалютний поточний рахунок №2600.5.000000741.

Відповідно до п.1.5. договору Позивач має право самостійно розпоряджатися коштами на своєму рахунку (рахунках) з дотриманням вимог чинного законодавства, за винятком примусового списання коштів та накладення арешту (тимчасового зупинення операцій) уповноваженими органами у випадках, передбачених законами України.

Згідно з п.2.1. договору Позивач для здійснення розрахунків може використовувати всі, крім меморіального ордеру, платіжні інструменти, передбачені чинним законодавством.

Відповідно до п.2.3. договору переказ коштів з рахунків Позивача Відповідач виконує відповідно до черговості надходження розрахункових документів у межах залишку коштів на рахунку на початок операційного дня. Відповідач може виконувати перекази з урахуванням поточних надходжень коштів протягом операційного дня у разі технічної можливості.

24.10.2013р. між Позивачем та Відповідачем був укладений кредитний договір №KKPOG.12739.022, відповідно до якого Відповідач зобов'язався надати Позивачу у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпечення та цільового характеру використання грошові кошти - кредит (поновлювальна кредитна лінія), а Позивач зобов'язався вчасно погашати заборгованість за кредитом, а також сплачувати проценти в розміри та строки відповідно до умов кредитного договору.

Відповідно до п.1.1.1-1.1.2 кредитного договору кредит надається у розмірі 5000000,00 грн. з терміном користування кредитом до 23.10.2015р. включно.

Згідно з п.1.1.3 кредитного договору процента ставка за користування кредитом 19,0 % річних.

27.11.2014р. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №132 про запровадження тимчасової адміністрації строком на три місяці з 28.11.2014р. до 27.02.2015р. та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у Відповідача.

22.01.2015р. Позивач надав Відповідачеві на виконання платіжне доручення №14 на суму 2000000,00 грн. з призначенням платежу «погашення тіла кредиту за кредитним договором KKPOG.12739.022 від 24.10.2013, без ПДВ» та платіжне доручення №16 на суму 22166,67 грн. з призначенням платежу «погашення відсотків за кредитним договором KKPOG.12739.022 від 24.10.2013, за період з 1 по 22 січня 2015р., без ПДВ». Проте, вказані платіжні доручення Відповідачем не були виконані.

27.02.2015р. рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №44 продовжено здійснення тимчасової адміністрації по 27.03.2015р.

31.03.2015р. виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб своїм рішенням від 27.03.2015р. №077/15 продовжила з 28.03.15р. повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації Відповідача до дня отримання Фондом рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Відповідача.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Відповідача підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно з ст.1068 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до ст.1071 Цивільного кодексу України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Згідно з ст.1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Згідно з ст.34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду.

Відповідно до ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку та органів контролю. Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, нарахування неустойки (штрафів, пені), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

З наведених норм права вбачається, що вказаними спеціальними нормами встановлений окремий порядок здійснення тимчасової адміністрації та проведення розрахунків з кредиторами банку, в тому числі Позивачем, який унеможливлює задоволення вимог кредиторів банку поза межами процедури та порядку, визначених вказаним Законом.

Як встановлено судом, на підставі, укладеного 18.10.2011р. між Позивачем та Відповідачем договору банківського рахунку, у Відповідача перед Позивачем виникли зобов'язання, зокрема, щодо виконання розпорядження Позивача про перерахування відповідних сум з рахунка Позивача. Разом з тим, 24.10.2013р. між Позивачем та Відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до якого Відповідач зобов'язався надати Позивачу у тимчасове користування грошові кошти, а Позивач зобов'язався вчасно погашати заборгованість за кредитом та сплачувати проценти відповідно до умов кредитного договору.

У січні 2015р. Позивач подав Відповідачу платіжні доручення на перерахування грошових коштів з банківського рахунку Позивача в рахунок погашення кредиту та відсотків по ньому на загальну суму 2022166,67 грн., які Відповідачем виконані не були, оскільки 27.11.2014р. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №132 про запровадження тимчасової адміністрації у Відповідача на строк до 27.02.2015р., який був продовжений до дня отримання Фондом рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Відповідача.

У спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, тому саме вони підлягають застосуванню до спірних відносин.

Спір у справі виник в зв'язку з невиконанням Відповідачем своїх зобов'язань за договором банківського рахунка з перерахування коштів на виконання зобов'язань Позивача за кредитним договором.

Отже, на підставі положень Цивільного кодексу України, Законів України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" і "Про банки і банківську діяльність" апеляційний суд вважає, що між сторонами склалися зобов'язальні правовідносини на підставі договору банківського рахунка, які носять майново-грошовий характер, а відтак у даному випадку Позивач виступає кредитором за майновою вимогою з розпорядження належними йому коштами на яку поширюється обмеження, встановлені ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

З огляду на викладене та враховуючи, що Позивач є кредитором Відповідача за договором банківського рахунку від 18.10.2011р., щодо виконання Відповідачем зобов'язань за зазначеним договором, апеляційний суд дійшов висновку, що вимога Позивача про перерахування коштів, які знаходяться на його рахунку у Відповідача є саме вимогою кредитора та не може бути виконана Відповідачем, в силу положень ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у зв'язку із введенням у Відповідача тимчасової адміністрації. А тому апеляційний суд не погоджується з висновком місцевого суду, що позовні вимоги Позивача підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого суду скасуванню.

Керуючись ст.ст.32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» на рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2015р. у справі №910/7073/15-г задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2015р. у справі №910/70073/15-г скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

4. Стягнути з Комунального підприємства "Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" (87500, м. Маріуполь, вул. Варганова, буд. 7; ) в дохід Державного бюджету України судовий збір в сумі 20221 (двадцять тисяч двісті двадцять одна) грн. 67 коп. за розгляд апеляційної скарги.

Повний текст постанови складено 15.09.2015р.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді С.А. Гончаров

О.О. Хрипун