ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

10 вересня 2015 р. Справа № 902/1009/15

Господарський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Тварковського А.А.,

за участю:

секретаря судового засіданні Горейка М.В.,

позивача: Степанова Є.В., довіреність "б/н від 02.09.2015р., паспорт серії АН 567907 виданий Амур-Нижньодніпровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпетровській області20.07.1999р.;

Каленяка Е.А., довіреність №б/н від 20.08.2015р., паспорт серії АА 903509, виданий Піщанськми РВ УМВС України у Вінницькій області 26.01.1999р.;

відповідача: Мастера П.В., довіреність від 08.06.2015р., паспорт серії АВ 168494, виданий Замостянським РВ УМВС України у Вінницькій області 08.08.2000р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом: публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б)

до: товариства з обмеженою відповідальністю "Гайсинський консервний комбінат" в особі ліквідаційної комісії (23700, Вінницька область, Гайсинський район, м. Гайсин, вул. Івана Франка, буд. 26)

про зобов'язання визнати та включити кредиторські вимоги до проміжного ліквідаційного балансу,

ВСТАНОВИВ :

Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" заявлено позов до товариства з обмеженою відповідальністю "Гайсинський консервний комбінат" в особі ліквідаційної комісії про зобов'язання визнати грошові вимоги на суму 15220733 грн 98 коп. та зобов'язання включити дану суму до ліквідаційного балансу.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем в ході своєї ліквідації проігноровано звернення ПАТ "Дельта Банк" щодо включення до реєстру кредиторів та визнання майнових вимог на суму 15220733 грн 98 коп., незважаючи на те, що заява подана до закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторів. Таким чином, посилаючись на положення ст.112 Цивільного кодексу України, ПАТ "Дельта Банк" звернулося до суду із зазначеними вище позовними вимогами.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 20.07.2015р. за вказаним позовом порушено провадження у справі №902/1009/15 з призначенням її до розгляду.

Двічі ухвалами суду розгляд справи відкладався з об'єктивних причин та через необхідність витребування додаткових доказів по справі, про що свідчать ухвали від 18.08.2015р. та 03.09.2015р. Крім того, ухвалою суду від 03.09.2015р. відхилено заяву публічного акціонерного товариства "Авант-Банк" від 13.08.2015р. (вх. №06-52/8216/15 від 14.08.2015р.) про залучення його до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

В ході розгляду справи по суті представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладенні в позовній заяві.

Натомість представник відповідача позов не визнав та заперечував проти його задоволення, посилаючись на мотиви, наведені у своєму відзиві (вх. №06-52/8268/15 від 18.08.2015р.) та поданих до суду доказах. Зокрема, останній зазначив, що вимоги в сумі 12479262 грн 73 коп. позивачем заявлено безпідставно, оскільки зазначену суму вимог відповідачем 13.07.2015р. (до порушення провадження по справі) визнано та включено до реєстру кредиторів ТОВ "Гайсинський консервний комбінат". Поряд з цим до решти вимог позивача в сумі 2741471,25 грн (вимоги зі сплати пені та 3% річних) відповідач просив суд застосувати строки позовної давності, а тому вони не є безспірними.

Розглянувши подані документи і матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

20.06.2007 року між приватним акціонерним товариством "Кредитпромбанк" (ПАТ "Кредитпромбанк", банк) та товариством з обмеженою відповідальністю "Гайсинський консервний комбінат" (Позичальник, відповідач) укладено кредитний договір №22/46/07-КЛТ (зі змінами внесеними до нього додатковими угодами та угодами про внесення змін до Додаткових угод).

В забезпечення зобов'язань за кредитним договором №22/46/07-КЛТ від 20.06.2007 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ТОВ "Гайсинський консервний комбінат" було укладено договори застави №22/46/301/07-ЗЛТ від 20.06.2007р., №22/46/302/07-ЗЛТ від 20.06.2007р., №22/46/303/07-ЗЛТ від 20.06.2007р. та договір іпотеки від 21.07.2007р.

26.06.2013 року між публічним акціонерним товариством "Кредитпромбанк" ("Первісний кредитор") та публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" ("Новий кредитор") укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого первісним кредитором здійснено на користь нового кредитора відступлення своїх прав вимоги за кредитним договором №22/46/07-КЛТ від 20.06.2007р, укладеним з товариством з обмеженою відповідальністю "Гайсинський консервний комбінат", а також пов'язаним з ним договором(ами) іпотеки, договором(ами) застави та/або договором(ами) поруки.

В зв'язку із не виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором №22/46/07-КЛТ від 20.06.2007р., ПАТ "Кредитпромбанк" звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості згідно умов вказаного договору.

Рішенням господарського суду Вінницької області від 24.04.2014р. у справі №902/392/14 позов публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" задоволено повністю: стягнуто солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю "Гайсинський консервний комбінат" та дочірнього підприємства "Уманський консервний комбінат" та товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Золотий Урожай" на користь публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" 9700000,00 грн заборгованості за кредитом; 2225122,19 грн заборгованості за відсотками; 459487,67 грн пені за несвоєчасне погашення кредиту; 58112,87 грн пені за несвоєчасне погашення відсотків та 73080,00 грн витрат зі сплати судового збору.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 26.11.2014р. по справі №902/392/14 рішення господарського суду Вінницької області від 24.04.2014 року по справі №902/392/14 скасовано. Прийнято нове рішення, яким стягнуто солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю "Гайсинський консервний комбінат" та дочірнього підприємства "Уманський консервний комбінат" на користь публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" 9700000,00 грн. заборгованості за кредитом; 2225122,19 грн. заборгованості за відсотками; 459487,67 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту; 58112,87 грн. пені за несвоєчасне погашення відсотків; судовий збір в сумі 36 540, 00грн. Стягнуто солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю "Гайсинський консервний комбінат" та товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Золотий Урожай" на користь публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" 9700000 грн. заборгованості за кредитом; 2225122,19 грн. заборгованості за відсотками; 459487,67 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту; 58112,87 грн. пені за несвоєчасне погашення відсотків; судовий збір в сумі 36 540,00 грн.

Дана постанова Рівненського апеляційного господарського суду в силу ст. 35 ГПК України є преюдиціальною для розгляду цієї справи в частині підтвердження наявності заборгованості відповідача за кредитним договором №22/46/07-КЛТ від 20.06.2007р., а також щодо ряду інших обставин, що нею встановлені.

Зокрема, вказаною постановою суду встановлено факт видачі кредитних коштів за вищевказаним кредитним договором, факт безспірності заборгованості за цим договором.

18.12.2014р. на виконання постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 26.11.2014р. по справі №902/392/14 видано наказ, на підставі якого 06.02.2015р. відділом примусового виконання рішень ДВС України відкрито виконавче провадження ВП №46385803.

Як зазначає позивач та встановлено матеріалами справи, вищевказаний наказ не було виконано.

07.05.2015р. у бюлетені державної реєстрації опубліковано оголошення про прийняття рішення щодо припинення юридичної особи товариства з обмеженою відповідальністю «Гайсинський консервний комбінат». У вказаному оголошені вказано, що строк заявлення кредиторами свої вимог встановлений до 08.07.2015 року.

29.05.2015 року позивачем надіслано на адресу відповідача в особі голови ліквідаційної комісії з припинення ТОВ «Гайсинський консервний комбінат» заяву за вихідним №18.5/232 з вимогою щодо задоволення кредиторських вимог в загальному розмірі 15220733 грн 98 коп.

Однак, як стверджує позивач у позові, відповідачем вказана заява банку залишення без відповіді, про результати її розгляду банк не повідомлено.

Посилаючись на ухилення голови комісії з припинення (ліквідатора) ТОВ «Гайсинський консервний комбінат» від розгляду заяви про задоволення кредиторських вимог та ч. 3 статті 112 ЦК України, позивач звернувся з позовом до суду про визнання його кредитором відповідача на суму 15220733 грн 98 коп. та зобов'язання включити дану суму до ліквідаційного балансу.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відповідно до ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється, зокрема, в результаті ліквідації. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно із ч.1 ст. 105 Цивільного кодексу України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов'язані негайно письмово повідомити про це орган, що здійснює державну реєстрацію, який вносить до єдиного державного реєстру відомості про те, що юридична особа перебуває у процесі припинення.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що після внесення запису про прийняття рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців повідомлення про внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців щодо прийняття рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи публікується у спеціалізованому друкованому засобі масової інформації.

Згідно з ч.3 ст. 105 Цивільного кодексу України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється.

Частиною 6 ст. 105 Цивільного кодексу України визначено, що кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.

Відповідно до ч.8 ст. 111 Цивільного кодексу України ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 112 ЦК України у разі ліквідації платоспроможної юридичної особи у першу чергу задовольняються вимоги кредиторів щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, та вимоги кредиторів, забезпечені заставою чи іншим способом

Частиною 2 статті 112 ЦК України передбачено, що кредитор має право до затвердження ліквідаційного балансу юридичної особи звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду.

В ході розгляду справи судом встановлено, що вимога позивача в сумі 12479262 грн 73 коп. визнана ліквідатором відповідача до порушення провадження у даній справі, а саме 13.07.2015р., що підтверджується листом ліквідатора ТОВ «Гайсинський консервний комбінат», адресованим голові правління ПАТ «Дельта Банк» з описом вкладення та поштовою квитанцією про його відправлення.

При цьому судом встановлено, що вказану суму вимог (12479262 грн 73 коп.) ліквідатором відповідача було включено до реєстру вимог кредиторів ТОВ «Гайсинський консервний комбінат» в першу чергу, про що, відповідачем надано до суду відповідний наказ ліквідатора та витяг з реєстру вимог кредиторів.

Як наголошено в п.4.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" припинення провадження у справі- це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

У пункті 4.4 вказаної постанови зазначено, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. При цьому припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про те, що права і охоронювані законом інтереси позивача в частині вимог позивача в розмірі 12479262 грн 73 коп. не були порушенні, що вказує на безпідставність заявлення позовних вимог в цій частині, оскільки вказана сума була визнана відповідачем на момент звернення з даною позовною заявою до суду.

Відтак, в задоволенні позову в частинні кредиторських вимог позивача в розмірі 12479262 грн 73 коп. слід відмовити.

Також судом розглянуто вимоги позивача до відповідача в сумі 2741471,25 грн, з яких: 2562104,34 грн пені (2084038 грн 36 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту за період прострочення з 17.11.2014р. по 05.02.2015р. + 478065 грн 98 коп. пені за несвоєчасне повернення процентів за період прострочення з 17.11.2014р. по 18.05.2015р.) та 179366 грн 91 коп. - 3% річних (145898 грн 63 коп. - 3% річних за несвоєчасне повернення кредиту за період прострочення з 17.11.2014р. по 05.02.2015р. + 33468 грн 28 коп. - 3% річних за несвоєчасне повернення процентів за період прострочення з 17.11.2014р. по 18.05.2015р.), за результатами чого суд дійшов наступних висновків.

Згідно із ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до п.3 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

В силу ч.ч.1,2 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Приписами ч.6 ст.232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив строк виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіркою за допомогою програми "ЛІГА.ЗАКОН" розрахунку 179366 грн 91 коп. - 3% річних (145898 грн 63 коп. - 3% річних за несвоєчасне повернення кредиту за період прострочення з 17.11.2014р. по 05.02.2015р. + 33468 грн 28 коп. - 3% річних за несвоєчасне повернення процентів за період прострочення з 17.11.2014р. по 18.05.2015р.) судом не виявлено помилок, в зв'язку з чим вимоги цій частині підлягають задоволенню судом в повному обсязі, відтак підлягають визнанню та включенню до проміжного ліквідаційного балансу ТОВ «Гайсинський консервний комбінат», як вимоги першої черги задоволення, які забезпеченні заставою майна, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 112 ЦК України.

Відносно заявлених позивачем вимог пені в розмірі 2562104,34 грн (2084038 грн 36 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту за період прострочення з 17.11.2014р. по 05.02.2015р.+ 478065 грн 98 коп. пені за несвоєчасне повернення процентів за період прострочення з 17.11.2014р. по 18.05.2015р.), слід зазначити наступне.

13.09.2013 між публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та позичальником укладено договір про внесення змін до кредитного договору №22/46/07-КЛТ від 20.06.2007р., відповідно до якого умови кредитного договору були викладені в новій редакції. Пунктом 1.1.1 Договору про внесення змін визначено, що надання кредиту позичальнику здійснюється окремими частинами в межах відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 9750000 грн зі сплатою плати за користування кредитом у розмірі 25 % річних та кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 31.10.2013р.

Таким чином, умовами вказаного пункту договору сторонами погоджено кінцевий термін погашення заборгованості за кредитним договором 31.10.2013р.

Зазначене також встановлено у постанові Рівненського апеляційного господарського суду від 26.11.2014р. по справі №902/392/14, обставини встановленні в якій є преюдиційними в силу ст. 35 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає у цей строк (термін).

За змістом пункту 3.3. Договору про внесення змін позичальник зобов'язаний дотримуватись положень кредитного договору, протягом строку використання кредиту сплачувати проценти, повернути кредитору у повному обсязі кредит зі сплатою процентів та комісій кредитора та можливих штрафних санкцій, у терміни, вказані в кредитному договорі.

Пунктом 4.1 Договору про внесення змін визначено, що у випадку прострочення позичальником строків сплати процентів, комісій, а також прострочення строків повернення кредиту, позичальник сплачує кредитору пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. У випадку порушення позичальником вимог пункту 3.3. Договору про внесення змін, позичальник зобов'язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 1 % від суми кредиту за кожний випадок порушення (пункт 4.2. Договору про внесення змін).

Як уже згадувалося вище, ч.6 ст.232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Тобто, за умовами кредитного договору, від дня початку розрахунку пені з 01.11.2013р. до 02.05.2014р.

Поряд з цим, судом встановлено, що в розрахунку пені за несвоєчасну сплату кредиту та процентів, позивачем здійснено її нарахування з 17.11.2014 року по 18.05.2015р., в той час коли строк позовної давності до вимог позивача про нарахування пені сплинув, з урахуванням вищевказаного, 02.05.2015р.

Таким чином, нарахування позивачем пені в розмірі 2562104,34 грн (2084038 грн 36 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту за період прострочення з 17.11.2014р. по 05.02.2015р.+ 478065 грн 98 коп. пені за несвоєчасне повернення процентів за період прострочення з 17.11.2014р. по 18.05.2015р.) здійснено після спливу строків позовної давності, наданої позивачу для звернення із позовом про стягнення вказаної суми пені до суду.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права а інтересу.

Згідно із ч. 1 ст. 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Відповідно до п. 1 ч. 2 цієї ж статті позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У пункті 4.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013р. "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішеннні господарських спорів" зазначено: якщо відповідно до чинного законодавства або договору неустойка (пеня) підлягає стягненню за кожний день прострочення виконання зобов'язання, позовну давність необхідно обчислювати щодо кожного дня окремо за попередній рік до дня подання позову, якщо інший період не встановлено законом або угодою сторін. При цьому, однак, слід мати на увазі положення частини шостої статті 232 ГК України, за якими нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Даний шестимісячний строк не є позовною давністю, а визначає максимальний період часу, за який може бути нараховано штрафні санкції (якщо інший такий період не встановлено законом або договором).

Враховуючи зазначене, беручи до уваги заяву відповідача про застосування строків позовної давності викладену ним у відзиві (вх. №06-52/8268/15 від 18.08.2015р.), суд вважає за необхідне застосувати строки позовної давності до заявленої позивачем пені в розмірі 2562104,34 грн (2084038 грн 36 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту + 478065 грн 98 коп. пені за несвоєчасне повернення процентів). А тому заявлена позивачем пеня у вказаний період в сумі 2562104,34 грн не є безспірною вимогою та не підлягає включенню до ліквідаційного балансу.

Таким чином, враховуючи вище зазначене, суд відмовляє в задоволенні позову відповідача в сумі 15041367 грн 07 коп. = 12479262 грн 73 коп. (включенні відповідачем вимоги згідно листа від 13.07.2015р.) + 2562104,34 грн пені за несвоєчасне повернення кредиту та процентів.

Доводи відповідача, викладенні у відзиві (вх. №06-52/8268/15 від 18.08.2015р.) щодо застосування строків позовної давності до заявлених позивачем вимог зі сплати 3% річних судом відхиляються, оскільки позовні вимоги публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", за винятком вимог про сплату пені, заявлено в межах строку, визначеного ст. 257 ЦК України.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка, зокрема, проявляється в тому, що, як зазначається в частині 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З урахуванням вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З урахуванням часткового задоволення позову, суд вважає за необхідне на підставі ст.49 ГПК України покласти судові витрати зі сплати судового збору на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, розподіляючи судові витрати, суд враховує положення Закону України "Про судовий збір" в редакції чинній до 01.09.2015 року, з огляну на наступне.

В силу вимог ч.3 ст. 5 Цивільного кодексу України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Отже, загальним, таким, що поширюється на всі акти цивільного законодавства, є правило, відповідно до якого новий акт цивільного законодавства застосовується до тих прав та обов'язків, що виникли після набрання ним чинності, і до тих юридичних фактів, що настали після набрання чинності таким актом. Тобто, усі ті юридичні наслідки, які відповідно до юридичних фактів, що відбулися в минулому, вже настали, за загальним правилом, зберігають свою силу. Натомість усі юридичні факти, що виникли після набрання чинності но вим актом, підпадають під його дію.

З матеріалів справи видно, що при зверненні позивача з позовом до суду (14.07.2015 року) діяла редакція Закону України "Про судовий збір" (до 01.09.2015 року), відтак враховуючи, що юридичний факт (звернення позивача з позовом до суду) мав місце до 01.09.2015 року, при розподілі господарських витрат суд враховує положення Закону України "Про судовий збір" в редакції чинній до 01.09.2015 року

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-5, 22, 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 82, 84, 85, 86, 87, 115, 116 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю "Гайсинський консервний комбінат" в особі ліквідаційної комісії (23700, Вінницька область, Гайсинський район, м. Гайсин, вул. Івана Франка, буд. 26, ) визнати та включити до проміжного ліквідаційного балансу грошові вимоги публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б, ) у розмірі 179366 грн 91 коп., як вимоги першої черги, які забезпечені заставою.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Гайсинський консервний комбінат" в особі ліквідаційної комісії (23700, Вінницька область, Гайсинський район, м. Гайсин, вул. Івана Франка, буд. 26, ) в дохід спеціального фонду Державного бюджету України судові витрати зі сплати судового збору в сумі 287 грн 45 коп.

Відмовити в задоволенні позову в частинні визнання та включення до ліквідаційного балансу грошових вимог в сумі 15041367 грн 07 коп.

Видати накази в день набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 15 вересня 2015 р.

Суддя Тварковський А.А.

віддрук. прим.:

1 - до справи