РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2015Справа №910/21974/15
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пральний комплекс"

До Міністерства оборони України

Про стягнення 24 005,94 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Представники :

від позивача: Данилова Л.А. (дов. від 25.07.2015)

від відповідача: Гордієнко ВІ. (дов. № 220/310/д від 18.05.2015)

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому 16.09.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

25.08.2015 до канцелярії Господарського суду м. Києва надійшла позовна заява № 2158 від 03.08.2015 Товариства з обмеженою відповідальністю "Пральний комплекс" (надалі - позивач) Міністерства оборони України (надалі - відповідач) про стягнення 24 005,94 грн.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що Відповідач неналежно виконував взяті на себе зобов'язання у частині внесення плати за надані послуги, відповідно до договору на надання послуг щодо прання та хімічного чищення текстильних та хутрових виробів (послуги з прання) для Державних потреб (за кошти Державного бюджету України), внаслідок чого у Відповідача перед Позивачем виникла заборгованість у розмірі 24 005,94 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.08.2015 порушено провадження у справі №910/21974/15 та призначено розгляд справи на 16.09.2015.

14.09.2015 через канцелярію суду від представника позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

В судове засідання, призначене на 16.09.2015, представник позивача з'явився та підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання, призначене на 16.09.2015, представник відповідача з'явився та заперечував проти задоволення позову.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

02.07.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Пральний комплекс" (надалі - позивач, Виконавець) та Міністерством оборони України (далі по тексту - відповідач, Замовник) (разом - Сторони), було укладено договір на надання послуг щодо прання та хімічного чищення текстильних та хутрових виробів (послуги з прання) для Державних потреб (за кошти Державного бюджету України) (належним чином засвідчена копія договору міститься в матеріалах справи, надалі - Договір або Договір послуг).

Відповідно до п. 1.1 Договору Виконавець зобов'язується у 2014 році надати послуги щодо прання та хімічного чищення текстильних і хутярних виробів (Лот.3. Послуги з прання) білизни, обмундирування, спецодягу та іншого речового майна (для військових частин (установ), дислокованих у Вінницькій, Хмельницькій та Черкаській областях), а Замовник - прийняти та оплатити надані послуги в кількості, у строки і виключно за цінами згідно положень цього Договору.

За своєю правовою природою вказаний Договір, є договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно п. 4.1 Договору розрахунки за надані послуги проводяться після фактичного їх виконання щомісячно, протягом 30 банківських днів з дати надання Виконавцем Замовнику належним чином оформленого рахунку-фактури за надані послуги.

Однак, відповідач в порушення умов договору, не виконав основного обов'язку за Договором, плату за надані послуги не вніс, в результаті чого виникла заборгованість яка, за розрахунками позивача, складає 22 056,49 грн., що підтверджується актами надання послуг (належним чином засвідчена копія міститься в матеріалах справи).

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за договором в сумі 22 056,49 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, строк оплати послуг, у відповідності до п. 4.1 Договору є таким, що настав, а тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 22 056,49 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 215,65 грн. та інфляційні втрати в сумі 1 733,80 за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив та погоджується з наданим Позивачем розрахунком 3% річних та інфляційних втрат , а тому вважає за можливе стягнути з Відповідача вказані суми.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 49, ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Міністерства оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6; ідентифікаційний код: 00034022) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Пральний комплекс" (04211, м. Київ, вул. Лайоша Гавро, будинок 6; ідентифікаційний код 34344528) 22 056 (двадцять дві тисячі п'ятдесят шість) грн. 49 коп. - основного боргу, 215 (двісті п'ятнадцять) грн. 65 коп. - 3 % річних, 1 733 (одна тисяча сімсот тридцять три) грн. 80 коп. -інфляційне збільшення та 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. - суму судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Копію рішення направити сторонам.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 18.09.2015

Суддя М.О. Лиськов