КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2015 р. Справа№ 911/640/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Власова Ю.Л.

Шаптали Є.Ю.

при секретарі судового засідання Котовський С.О.

за участі представників сторін:

від прокуратури: не з`явились;

від відповідача: не з`явились;

від третьої особи-1: ОСОБА_2 - за довіреністю № 1985 від 28.07.2015 року;

від третьої особи-2: не з`явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК ЛТД"

на рішення Господарського суду Київської області від 03.06.2015 року

у справі № 911/640/15 (суддя Наріжний С.Ю.)

за позовом Прокурора Володарського району Київської області в інтересах держави

до відповідача Головного управління Держземагентства у Київській області

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_4

та третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК ЛТД"

про визнання недійсним наказу

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Володарського району Київської області в інтересах держави звернувся до Господарського суду Київської області з позовними вимогами до Головного управління Держземагентства у Київській області про визнання недійсним наказу.

Рішенням Господарського суду Київської області від 03.06.2015 року у справі № 911/640/15 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись з вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК ЛТД" звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким скасувати наказ Головного управління Держземагентства у Київській області № 10-4232/15-14 від 11.08.2014 року про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки площею 81,1333 га (кадастровий номер НОМЕР_1) для ведення фермерського господарства.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що оскаржуване рішення є необгрунтованим, винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому воно оскаржується і підлягає скасуванню.

ТОВ «ФК ЛТД» з 03.10.2011 року по даний час фактично користується земельною ділянкою площею 215,0 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Лобачівської сільської ради Володарського району Київської області.

Апелянт зазначає, що передача в оренду гр. ОСОБА_4 земельної ділянки площею 81,1333 га (кадастровий номер НОМЕР_1) на підставі оскаржуваного наказу без вилучення її з користування ТОВ «ФК ЛТД» є прямим порушенням норм земельного законодавства.

Також, апелянт в обґрунтування скарги посилається на те, що Головне управління Держземагентства у Київській області видало наказ № 10- 4232/15-14 від 11.08.2014 року про затвердження проекту землеустрою щодо земельної ділянки в оренду та надання в оренду гр. ОСОБА_4 земельної ділянки площею 81,1333 га (кадастровий номер НОМЕР_1) для ведення фермерського господарства, і порушенням вимог спеціального нормативно-правового акту що регулюс дані правовідносини, (вимог ч. 2 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство»), а саме затвердило підготовлений проект землеустрою без згоди Володарської районної державної адміністрації.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2015 року у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гончаров С.А., судді - Самсін Р.І., Скрипка І.М., апеляційна скарга прийнята до розгляду, порушено апеляційне провадження у справі, розгляд справи призначено на 29.07.2015 року.

У зв'язку з перебуванням суддів Самсіна Р.І. та Скрипка І.М. у відпустці, розпорядженням заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 29.07.2015 року, для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя: Гончаров С.А.; судді Власов Ю.Л., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.07.2015 року відкладено розгляд справи на 09.09.2015 року

У зв'язку з перебуванням судді Пономаренко Є.Ю. у відпустці, розпорядженням секретаря судового засідання Київського апеляційного господарського суду від 09.09.2015 року, для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя: Гончаров С.А.; судді Власов Ю.Л., Шаптала Є.Ю.

Третя особа-2, згідно з поданим до суду 29.07.2015 року відзивом, проти доводів викладених в апеляційній скарзі заперечив та просить апеляційний суд залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Прокурор, відповідач та третя особа-2 до судового засідання, що відбулось 09.09.2015 року, не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

Згідно із п. 3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судовою колегією встановлено, що неявка прокурора, представників відповідач та третьої особи-2 не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами, та, за таких обставин, розгляд справи за відсутності прокурора, відповідача та третьої особи-2 є можливим.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення учасників судового процесу, присутніх в судовому засіданні, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне.

Розпорядженням Володарської районної державної адміністрації від 22.09.2011 року № 518 із земель запасу Лобачівської сільської ради вилучено земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 215,0 га, в тому числі сільськогосподарські угіддя площею 215,0 га, з них під ріллею - 215,0 га та передано в оренду ТОВ "ФК ЛТД" терміном на п'ять років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

На підставі вказаного розпорядження 03.10.2011 року між Володарською районною державною адміністрацією та ТОВ "ФК ЛТД" укладено договір оренди земельної ділянки та згідно Акту приймання-передачі орендованої земельної ділянки від 03.10.2011 року земельну ділянку було передано третій особі 2 в користування.

Як вбачається із зазначеного Договору оренди, та як зазначено Прокурором безпосередньо у позовній заяві і підтверджено представниками Третьої особи 2 у судових засіданнях, Договір оренди не був зареєстрований, як цього вимагає ст. 18, 20 Закону України "Про оренду землі" (в ред., чинній станом на дату укладення Договору оренди) і ст. 125 Земельного кодексу України.

11.08.2014 року Головним управлінням Держземагентства у Київській області прийнято наказ № 10-4232/15-14 "Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки", згідно якого наказано: затвердити "Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду" для ведення фермерського господарства гр. ОСОБА_4 на території Лобачівської сільської ради Володарського району Київської області, надати в оренду гр. ОСОБА_4 земельну ділянку загальною площею 81,1333 га (кадастровий номер НОМЕР_1) для ведення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, строком на 49 років, розташовану на території Лобачівської сільської ради Володарського району Київської області та інші процедурні питання.

Як зазначалось, позовними вимогами у даній справі є визнання недійсним та скасування наказу № 10-4232/15-14 "Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки".

Позовні вимоги вмотивовані тим, що наказ від 11.08.2014 року № 10-4232/15-14 "Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки" прийнято в порушення вимог ст.. 13, 14, ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст.. 116, 123 Земельного кодексу України

Судова колегія, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, погоджується з висновками, з яких виходив місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваного рішення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 17 Земельного кодексу України (в редакції на момент прийняття оскаржуваного розпорядження) передбачено, що до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом, а також вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація розпоряджається землями державної власності відповідно до закону.

Згідно статті 124 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин), передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами 2, 3 ст. 134 Земельного кодексу України.

Випадок, при якому відбувається передача земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на умовах оренди, юридичній особі в переліку випадків визначених ч. 2 та 3 ст. 134 Земельного кодексу України не міститься.

Земельні торги не проводяться при наданні (передачі) земельних ділянок громадянам у випадках, передбачених статтями 34, 36 та 121 Земельного кодексу України.

Таким чином, враховуючи, що правовідносини щодо передачі в оренду юридичним особам земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності не підпадають під регулювання ст. 34, 36, 121, ч. 2,3 ст. 134, передача в оренду земельної ділянки ТОВ «ФК ЛТД», яке є юридичною особою, повинна була здійснюватись на конкурентних засадах, з дотриманням встановленого ч. 2 ст. 124, ст. 134-138 Земельного кодексу України, порядку проведення земельних торгів.

Виходячи з вищенаведеного у Володарської РДА, були відсутні правові підстави для надання в оренду ТОВ «ФК ЛТД» земельної ділянки державної власності без проведення аукціону, отже розпорядження від 22.09.2011 року №518 прийняте з порушенням процедури й порядку, передбаченого Земельним Кодексом України та є протиправним.

Крім того, не проводячи в супереч вимогам закону земельних торгів, порядок проведення яких передбачає (ст. 136 Земельного кодексу України) визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками, Володарська РДА, прийняла рішення щодо передачі в оренду земельної ділянки ТОВ «ФК ЛТД» в супереч процедурі передбаченої Земельним кодексом України.

Навіть у разі відсутності вимог закону щодо відведення земельної ділянки через процедуру земельних торгів, передача в оренду повинна була б здійснюватись з дотриманням вимог визначених в ст. 123 Земельного кодексу України, яка встановлює, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі:

- зміни цільового призначення земельних ділянок відповідно до закону;

- надання у користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості)

Надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою.

Частиною 2 ст. 123 Земельного кодексу України визначено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку ло відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України. Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Згідно ч. 4 ст. 123 Земельного кодексу України, розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою, як приймає відповідне рішення.

Частина 6 ст. 123 Земельного кодексу України, встановлює, що відповідний орган виконавчої влади або орган місдевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування. Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються затвердженням проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (надання її в користування).

Згідно ст. 50 Закону України «Про землеустрій» в редакції, яка діяла на момент видання Розпорядження Володарською РДА, визначено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок.

Статтею 55 Закону України «Про землеустрій» запроваджено необхідність встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яке здійснюється на основі документації із землеустрою, якою визначається місцезнаходження поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Держкомзему України № 376 від 18.05.2010 року, комплекс робіт, із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: підготовчі роботи, топографо-геодезичні, картографічні роботи та роботи із землеустрою, камеральні роботи, складання та оформлення матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.

Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка.

Таким чином, нормами Земельного кодексу України (в редакції яка діяла на момент видачі розпорядчого документа), було детально регламентовано порядок надання у користування земельних ділянок державної власності.

В супереч встановленим вимогам, Володарською РДА при прийнятті рішення щодо передачі в оренду земельних ділянок, не було дотримано норм земельного законодавства та порушено встановлений законодавством порядок передачі в оренду земельних ділянок, що в результаті призвело до прийняття органом виконавчої влади незаконного рішення.

03.10.2011 року між Володарською РДА та ТОВ «ФК ЛТД» на підставі вищевказаного Розпорядження, було підписано текст договору оренди земельної ділянки, згідно умов якого ТОВ «ФК ЛТД» в строкове платне користування передано земельну ділянку державної власності площею 215,0 га.

Розпорядженням та Договором оренди земельної ділянки від 03.10.2011 року, Володарська РДА посилається на ст. 125 Земельного кодексу України, як на одну з умов підстав передачі земельної ділянки в користування, тим самим підтверджуючи, що виникнення права оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації договору оренди земельної ділянки.

Згідно ч. 5 ст. 126 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки посвідчусться договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Статтею 640 Цивільного кодексу України встановлено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 792 Цивільного кодексу України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Частиною 1 статті 210 Цивільного кодексу України та частиною 1 статті 20 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі підлягає державній реєстрації і, виходячи зі змісту статей 210, 640 Цивільного кодексу України та статті 18 Закону України "Про оренду землі", є укладеним з моменту його державної реєстрації, тобто права та обов'язки визначені договором, набувають чинності з моменту державної реєстрації договору оренди земельної ділянки.

На момент підписання вказаного договору оренди реєстрація договору проводилась на підставі Постанови КМУ від 20.07.2011 року №791 про внесення змін до Постанови КМУ від 09.09.2009 року № 1021 "Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі".

З матеріалів справи вбачається, що вказаний Договір оренди не пройшов державної реєстрації, про що свідчить відсутність в тексті договору відповідної відмітки щодо внесення запису про реєстрацію до Поземельної книги (Книги записів).

Також, колегія суддів зазначає, що підтвердженням відсутності намірів сторін щодо здійснення державної реєстрації підписаного договору є п. 39 Договору, в якому зазначено, що договір підписано у 2-х примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться у Орендодавця, другий - в Орендаря.

Відповідно до пп. 7 п. 13-3 Постанови КМУ від 20.07.2011 року №791 договір оренди земельної ділянки - у разі оренди земельної ділянки, що перебуває в державній або комунальній власності, кількість примірників договору повинна бути на один примірник більша, ніж кількість сторін договору.

Підписаний сторонами Договір оренди не відповідає вимогам, які закріплено ст. 15 Закону України «Про оренду землі», до даного виду Договорів, та Типовому договору оренди землі, затвердженого Постановою КМУ від 03.03.2004 року №220, є неукладеним, оскільки на порушення норм Закону україни «Про оренду землі», він не містить необхідної інформації про об'єкт оренди як одну з істотних умов договору оренди землі, зокрема до підписаного договору не долучено плану або схеми земельної ділянки, яка передається в оренду, її кадастрового плану, акта визначення меж земельної ділянки в натурі, та проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що унеможливлює її ідентифікацію на місиевості.

Постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року №11, врегульовано, що «господарським судам слід мати на увазі, що не вважаються вчиненими правочини (укладеними господарські договори), в яких (за якими): відсутні передбачені законом умови, необхідні для їх укладення (не досягнуто згоди за всіма істотними для даного правочину умовами); не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства необхідна його передача; не здійснено державну реєстрацію або нотаріальне посвідчення, необхідні для його вчинення, тощо. Отже, якщо дії сторін свідчать про те, що оспорюваний договір фактично було укладено, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності його вимогам закону, але це правило не стосується випадків, коли для вчинення правочину необхідні його державна реєстрація або нотаріальне посвідчення, оскільки за відсутності відповідної реєстрації чи посвідчення договір в будь-якому разі не вважається укладеним».

Вищевикладене надає змогу зробити висновок, що виконання сторонами умов неукладеного правочину, а саме використання спірної земельної ділянки, внесення плати за користування землею, не має правового значення, оскільки згідно з законодавствам договір оренди земельної ділянки набуває чинності з моменту його державної реєстрації.

З цього приводу колегія суддів критично сприймає твердження апелянта, що оскільки він фактично на даний час користується спірною земельною ділянкою, то передача в оренду гр. ОСОБА_4 її на підставі оскаржуваного наказу без вилучення її з користування ТОВ «ФК ЛТД» є прямим порушенням норм земельного законодавства.

Доводи апелянта про те, що Головним управлінням Держземагентства в Київській області, при передачі в оренду земельної ділянки, ч. 1,2 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство», щодо неотриманні згоди Володарської РДА, колегією суддів не приймаються з огляду на наступне.

Апелянт, помилково розглядає необхідність застосування норм ч. 1 та 2 ст. 7 вказаного Закону, як обов'язкових для Центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів при реалізації ним повноважень щодо передачі в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення (ст. 122 Земельного кодексу України), з огляду на наступне.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06 вересня 2012 року № 5245-УІ, було внесено зміни зокрема, до частини 4 статті 122 Земельного кодексу України, та визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті (повноваження КМУ), у власність або у користування для всіх потреб.

Земельна ділянка розміром 81,1333 га, яка була передана ОСОБА_4 знаходяться поза межами населеного пункту, обліковується як земля сільськогосподарського призначення державної власності, відповідно зазначена ділянка могла бути предметом розпорядження органів місцевого самоврядування чи районної державної адміністрації. Відповідно право розпорядження зазначеною земельною ділянкою на момент надання відповідного дозволу (наказу) ОСОБА_4 перебувало у виключній компетенції центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів та його територіальних органів.

Відповідно до п.1 Положення про Державне агентство земельних ресурсів України, яке затверджено Указом Президента України від 8 квітня 2011 року № 445, Державне агентство земельних ресурсів України (Держземагентство України) є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності.

Згідно п. 4 Положення, Держземагентство України відповідно до покладених на нього завдань передає відповідно до закону безпосередньо або через визначені в установленому порядку територіальні органи земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб (п.п.61).

Відповідно до п. 4.32 Положення про Головне управління Держземагентства в області, що затверджене Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 10.05.2012 № 258 (в редакції, яка діяла на момент прийняття відповідних рішень), головне управління відповідно до покладених на ньог завдань передає відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб в межах області.

Частино 3 статті 123 Земельного Кодексу України, зазначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним ч. 2, 3 ст. 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Отже, зважаючи на те, що передача громадянам права оренди земельних ділянок для ведення фермерського господарства не підлягає за умовами ч. 2 ст. 134 Земельного кодексу України продажу на конкурентних торгах, надання в користування повинно здійснюватись відповідно до порядку надання визначеного ст. 123 Земельного кодексу України.

Згідно ч. 2 ст. 123 Земельного кодексу України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Земельного кодексу України, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Абз. 2. ч. 2. ст. 123 Земельного кодексу України, визначено, що у клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Отже, частиною 2 статті 123 Земельного кодексу України, встановлено заборону щодо розширення переліку документів, в т.ч. й отримання окремої згоди місцевої державної адміністрації.

Норми ч. 2 та ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України, є спеціальними нормами, які детально регламентують порядок надання центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів в користування земельних ділянок с/г, в тому числі і для ведення фермерського господарства.

Вищевикладеним підтверджується, що Головне управління Держземагентства в Київській області під час прийняття рішень, не повинно було керуватись ч. 1 та 2 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство», адже вказаними нормами визначається порядок надання в оренду земельних ділянок для ведення фермерського господарства котлетними. державними органами, а саме: районними державними адміністрація та місцевими радами, до яких не належить Головне управління Держземагентства.

З огляду на викладене позовні вимоги Прокурора Володарського району Київської області є необґрунтованими та такими, в задоволені яких вірно відмовлено судом першої інстанції.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення господарського суду Київської області від 03.06.2015 року у справі № 911/640/15 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Разом з тим, доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК ЛТД", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК ЛТД" на рішення господарського суду міста Києва від 03.06.2015 року у справі № 911/640/15 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК ЛТД" на рішення господарського суду Київської області від 03.06.2015 року у справі № 911/640/15 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 03.06.2015 року у справі № 911/640/15 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 911/640/15 повернути до суду першої інстанції.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді Ю.Л. Власов

Є.Ю. Шаптала