ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2015 р.Справа № 922/4203/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Лобову Р.М.

розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства "Міський інформаційний центр", м. Харків
до Приватного підприємства "Гранд-Декор", м. Харків
про стягнення коштів в розмірі 14421,80 грн.
за участю представників сторін:

Представник позивача - ОСОБА_1, дов. від 04.03.2015р.;

Представник відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Комунальне підприємство "Міський інформаційний центр", м. Харків, звернувся до господарського суду з позовом до відповідача - Приватного підприємства "Гранд-Декор", м. Харків, в якому просить суд:

1. Стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № 3058 від 20.05.2014р. про надання у користування місць, укладеного між сторонами даного спору, в розмірі 14421,80 грн., з яких:3964,03 грн. - заборгованість за щомісячне користування місцями; 1032,94 грн. - пеня за прострочення сплати платежів за договором; 444,20 грн. - витрати за зберігання демонтованих спеціальних конструкцій; 6444,48 грн. - неустойка за прострочення повернення місць за договором за період з 12.04.2015р. по 22.05.2015р.

2. Зобов'язати відповідача повернути позивачеві на підставі акту прийому-передачі місця, що знаходяться у комунальній власності, за адресами: м. Харків, вул. Двадцятого Квітня - пр. Московський (щит стаціонарний (1,20х1,80х1)), м. Харків, пр. Московський - вул. ОСОБА_2 (щит стаціонарний (3,00х2,00х2)), привівши ці місця в належний стан, відповідно до п. 5.3. договору №3058 від 20.05.2014р.

3. Покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою господарського суду від 23.07.2015р. прийнято вказану позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 31.08.2015р. о 10:45 год.

Ухвалою господарського суду від 31.08.2015р. розгляд справи відкладався на 14.09.2015р. об 11:45 год.

У судовому засіданні 14.09.2015р. представник позивача позов підтримав, наполягав на його задоволенні. Додаткових доказів по справі, суду не надав.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав. Про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином за адресою зазначеною у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, про що свідчать відмітки про направлення ухвал суду, які направлялись на адресу відповідача. Як свідчать матеріали справи, ухвали суду від 23.07.2015р., 31.08.2015р. повернулись на адресу суду з відміткою відділення зв'язку "за закінченням терміну зберігання".

У постанові пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначає, що в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Таким чином, суд вважає, що відповідач Приватне підприємство "Гранд-Декор", належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Присутній в судовому засіданні 14.09.2015р. позивач вважає за можливе розглянути справу по суті в даному судовому засіданні без участі представника відповідача, пояснив, що ним надані всі документи, які необхідні для розгляду справи по суті.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною ОСОБА_3 України ( Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР ), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Ухвалами господарського суду Харківської області сторони попереджені про розгляд справи за наявними в ній матеріалами у разі неявки представників сторін у судове засідання та ненадання витребуваних судом документів. Враховуючи це, враховуючи також достатність часу, наданого позивачеві та відповідачеві для підготовки до судового засідання та підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

20 травня 2014 року між Комунальним підприємством Міський інформаційний центр (позивач) та Приватним підприємством Гранд-Декор (відповідач, користувач) було укладено договір №3058 про надання у користування місць, які перебувають у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій (далі Договір).

Відповідно до умов Договору та Акту прийому-передачі від 01 липня 2014 року до Договору, позивач надав в користування відповідачу місця, що знаходяться у комунальній власності, для розміщення спеціальних конструкцій щит стаціонарний (3,00х2,00х2) за адресою: м. Харків, пр. Московський - вул. ОСОБА_2, щит стаціонарний (1,20х1,80х1) за адресою: вул. ОСОБА_2 - пр. Московський, строком з 01 липня 2014 р. по 30 червня 2015р. (п.1.4 Договору).

Згідно до умов Договору №3058 від 20.05.2014р., а саме: п.п. 3.4.6., 4.1.,4.5. Договору та Додатку № 1 до Договору №3058 від 20.05.2014р., відповідач зобовязаний кожний місяць здійснювати оплату за користування наданими йому місцями авансом до 25 числа місяця, що передує місяцю, за який здійснюється оплата, у розмірі - 959,04 грн., у т.ч. ПДВ 20%.

Згідно до п. 6.1. Договору за несплату, несвоєчасну або неповну сплату платежів, передбачених розділом 4 цього Договору, відповідач повинен сплатити позивачеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого (або не повністю сплаченого) платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до п.6.6. Договору №3058 від 20.05.2014р. у випадках, передбачених пунктами 6.1.-6.5. Договору, нарахування штрафних санкцій через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано, не припиняється.

Як зазначає позивач, відповідач порушив своє зобовязання за Договором щодо оплати за місця, надані у користування, а саме, неповністю сплачував платежі, передбачені розділом 4 Договору, в зв'язку з чим повинен сплатити позивачеві суму заборгованості за користування місцями за Договором №3058 від 20.05.2014р. за весь час у розмірі 3964,03 грн. та пеню за неповну сплату за Договором у розмірі - 1032,94 грн.

Відповідно до п.п.8.1.2. Договору №3058: Цей договір припиняє свою дію, якщо Користувач не платить, несвоєчасно або в неповному обсязі вносить платежі за користування місцями, передбаченими розділом 4 цього Договору.

Відповідно до абз.1 п.8.2. Договору №3058: У разі припинення дії цього Договору на підставах, передбачених підпунктами 8.1.2., 8.1.3., 8.1.8 пункту 8.1 розділу 8 цього Договору, він вважається таким, що припинив свою дію через 10 днів з дати відправлення (за допомогою поштового звязку) письмового повідомлення Користувачу про припинення дії Договору (або його частини), при цьому КП залишає за собою право відкликати своє погодження у дозволі на розміщення зовнішньої реклами.

Як свідчать матеріали справи, 25.03.2015р. позивач направив на адресу відповідача повідомлення (вих. №836/0/2-15 від 24.03.2015р.) про припинення дії спірного Договору через 10 днів з дати відправлення даного повідомлення, а також з вимогою погасити заборгованість за даним Договором. Дане повідомлення отримано відповідачем 30.03.2015р., про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Але відповідач на дане повідомлення не прореагував.

Таким чином, станом на 04.04.2015р. Договір №3058 від 20.05.2014р. вважається таким, що припинив свою дію.

Відповідно до п.5.1. Договору №3058 від 20.05.2014р.: Протягом семи календарних днів після припинення дії Договору на будь-яких підставах, передбачених пунктами 8.1., 8.3. Договору або з дати виключення місць з Переліку місць, які надаються Користувачу для розташування спеціальних конструкцій та розміру плати за користування (Додаток №1), Користувач зобовязаний звільнити надані в користування місця і передати їх КП. Повернення місць, наданих в користування, здійснюється Користувачем на підставі Актів прийому-передачі, які складаються Користувачем та підписуються уповноваженими представниками КП та Користувача.

Відповідно до п.5.2 Договору №3058 від 20.05.2014р.: Місця вважаються фактично повернутими КП з моменту підписання Актів прийому передачі. Акт прийому-передачі місця підписується КП після надання Користувачем фото місця демонтованої спеціальної конструкції, а у разі неможливості визначення стану місця по наданим фотознімкам, після виїзду представника КП на місце розташування спеціальної конструкції. У випадку неналежного стану місця розташування спеціальної конструкції (засмічення території, пошкодження місць, наявності фундаменту конструкції тощо) Акт прийому-передачі місця з боку КП не підписується, а складається Акт огляду місця з зазначенням виявлених порушень.

Повторний виїзд представника КП на місце розташування спеціальної конструкції здійснюється після усунення порушень, що зазначені в Акті огляду місця, за рахунок Користувача.

Відповідно до п.5.3. Договору №3058 від 20.05.2014р.: Місця, надані в користування Користувачу за цим Договором, повинні бути повернуті КП у належному стані (демонтована спеціальна конструкція та її частини (фундаменти, елементи кріплень, тощо), відновлена тротуарна плитка, асфальтне або травяне покриття, вивезене сміття та інше).

Відповідно до п. 6.2. Договору №3058 від 20.05.2014р.: У разі прострочення повернення місць, наданих у користування, Користувач сплачує КП неустойку у розмірі 7% від розміру плати за використання місць (ПДВ), встановленої Додатком №1 цього Договору, за кожен день прострочення виконання зобовязання щодо повернення місць за цим Договором.

Відповідно до умов Договору, відповідач повинен був станом на 11.04.2015 року повернути місця позивачеві, на підставі акту прийому-передачі.

Оскільки Відповідач порушив умови спірного Договору, а саме, не повернув місця на підставі акту прийому-передачі, то з 12.04.2015р. по 16.07.2015 року (на момент подачі позову) відповідачеві нараховано неустойку за кожний день затримки повернення місць, яка складає 6444,48 грн.

Як свідчать матеріали справи, позивач направив на адресу відповідача повідомлення №13334 (вих. №183/0/2-15 від 28.01.2015р.) з вимогою погасити заборгованість, яка виникла за спірним Договором, та попередженням про те, що у випадку невиконання вимог даного повідомлення, спеціальні конструкції будуть демонтовані позивачем з подальшим покладенням на відповідача витрат, пов'язаних із демонтажем та їх зберіганням.

Дане повідомлення відповідач отримав 02.02.2015 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, але на нього не прореагував.

Відповідно до "Порядку виявлення, демонтажу, обліку, зберігання спеціальних конструкцій зовнішньої реклами, розміщених на території міста Харкова з порушенням законодавства про рекламу та благоустрій населених пунктів, подальшого розпорядження ними" (Додаток до рішення виконавчого комітету ХМР від 22.06.2011р. №444 "Про затвердження Порядку виявлення, демонтажу, обліку, зберігання спеціальних конструкцій зовнішньої реклами, розміщених на території міста Харкова з порушенням законодавства про рекламу та благоустрій населених пунктів, подальшого розпорядження ними") та на підставі Наказу начальника департаменту зовнішньої реклами КП "Міський інформаційний центр" від 16.03.2015 року №10-АХ-Д, позивач 19.03.2015р. здійснив демонтаж спеціальної конструкції: щит стаціонарний (1,20x1,80x1) за адресою: м. Харків, вул. Дванадцятого Квітня - пр. Московський, а 25.03.2015р. позивач здійснив демонтаж спеціальної конструкції - щит стаціонарний (3,00x2,00x2) за адресою: м. Харків, пр. Московський - вул. ОСОБА_2, у зв'язку з чим, позивач поніс збитки у розмірі 2536,15 грн., що підтверджується актами проведення демонтажу спеціальних конструкцій від 19.03.2015р. та від 25.03.2015р., рахунком-фактурою № СФД-897 від 26.03.2015р., рахунком-фактурою № СФД-906 від 26.03.2015р., калькуляцією витрат надання послуг та виконаних робіт.

Окрім цього, звертаючись до господарського суду, позивач також просить суд відшкодувати з відповідача на свою користь витрати, понесені ним за зберігання демонтованих спеціальних конструкцій у розмірі 444,20 грн., що підтверджується рахунком № 1026 від 22.05.2015р., калькуляцією витрат послуг зберігання демонтованих рекламних конструкцій.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обовязку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обовязків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконати її обовязку.

Господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України, частиною 2 статті 20 Господарського кодексу України, одним із способів захисту права є примусове виконання обовязку в натурі (присудження до виконання обовязку в натурі).

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на момент розгляду справи, відповідач заборгованість не сплатив та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу.

Отже, враховуючи вищевикладене, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобовязання за договором № 3058 від 20.05.2014р. про надання в користування місць, які перебувають у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій.

Відповідно статей 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи, що відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 198 Господарського кодексу України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та враховуючи те, що відповідач не надав суду жодного документу, який би спростовував позовні вимоги, суд визнає вимогу позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за щомісячне користуванням місцем за договором № 3058 від 20.05.2015р., у розмірі 3964,03 грн., належно обґрунтованою, доведеною матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 статті 548 Цивільного кодексу України, виконання зобовязання (основного зобовязання) забезпечується, якщо це встановлено законом або договором.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобовязання.

Ст. 549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення.

Згідно до п. 6.1. Договору за несплату, несвоєчасну або неповну сплату платежів, передбачених розділом 4 цього Договору, відповідач повинен сплатити позивачеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого (або не повністю сплаченого) платежу за кожен день прострочення.

За прострочення внесення платежів по договору позивач нарахував відповідачу пеню за несвоєчасну та неповну сплату платежів за договором № 3058 від 20.05.2014р. у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка складає 1032,94 грн.

У відповідності до ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В частині 2 статті 343 Господарського кодексу України прямо зазначається, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Відповідно до п.6.6. Договору №3058 від 20.05.2014р. у випадках, передбачених пунктами 6.1.-6.5. Договору, нарахування штрафних санкцій через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано, не припиняється.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 258 Цивільного кодексу України, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Приймаючи до уваги, що відповідач не виконав передбачені договором зобовязання по сплаті грошових коштів у строк, встановлений договором, пеня у сумі 1032,94 грн. підлягає стягненню на користь позивача.

Відповідно до п.п.8.1.2. Договору №3058: Цей договір припиняє свою дію, якщо Користувач не платить, несвоєчасно або в неповному обсязі вносить платежі за користування місцями, передбаченими розділом 4 цього Договору.

Відповідно до абз.1 п.8.2. Договору №3058: У разі припинення дії цього Договору на підставах, передбачених підпунктами 8.1.2., 8.1.3., 8.1.8 пункту 8.1 розділу 8 цього Договору, він вважається таким, що припинив свою дію через 10 днів з дати відправлення (за допомогою поштового звязку) письмового повідомлення Користувачу про припинення дії Договору (або його частини), при цьому КП залишає за собою право відкликати своє погодження у дозволі на розміщення зовнішньої реклами.

Як свідчать матеріали справи, 25.03.2015р. позивач направив на адресу відповідача повідомлення (вих. №836/0/2-15 від 24.03.2015р.) про припинення дії спірного Договору через 10 днів з дати відправлення даного повідомлення, а також з вимогою погасити заборгованість за даним Договором. Дане повідомлення отримано відповідачем 30.03.2015р., про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Але відповідач на дане повідомлення не прореагував.

Таким чином, станом на 04.04.2015р. Договір №3058 від 20.05.2014р. вважається таким, що припинив свою дію.

Відповідно до п.5.1. Договору №3058 від 20.05.2014р.: Протягом семи календарних днів після припинення дії Договору на будь-яких підставах, передбачених пунктами 8.1., 8.3. Договору або з дати виключення місць з Переліку місць, які надаються Користувачу для розташування спеціальних конструкцій та розміру плати за користування (Додаток №1), Користувач зобовязаний звільнити надані в користування місця і передати їх КП. Повернення місць, наданих в користування, здійснюється Користувачем на підставі Актів прийому-передачі, які складаються Користувачем та підписуються уповноваженими представниками КП та Користувача.

Відповідно до п.5.3. Договору №3058 від 20.05.2014р.: Місця, надані в користування Користувачу за цим Договором, повинні бути повернуті КП у належному стані (демонтована спеціальна конструкція та її частини (фундаменти, елементи кріплень, тощо), відновлена тротуарна плитка, асфальтне або травяне покриття, вивезене сміття та інше).

Відповідно до п. 6.2. Договору №3058 від 20.05.2014р.: У разі прострочення повернення місць, наданих у користування, Користувач сплачує КП неустойку у розмірі 7% від розміру плати за використання місць (ПДВ), встановленої Додатком №1 цього Договору, за кожен день прострочення виконання зобовязання щодо повернення місць за цим Договором.

Відповідно до умов Договору, відповідач повинен був станом на 11.04.2015 року повернути місця позивачеві, на підставі акту прийому-передачі.

У відповідності до п. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ст. ст. 230, 231 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання. Законом щодо окремих видів зобовязань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Відповідно до п. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Враховуючи те, що відповідач прострочив виконання зобовязання по звільненню і передачі повернення місця позивачеві на підставі акту прийому-передачі у встановлений договором строк, то з 12.04.2015р. по 16.07.2015 року відповідачеві нараховано неустойку за кожний день затримки повернення місць, яка складає 6444,48 грн. Зазначена вимога є належно обґрунтованою, доведеною матеріалами справи, тому підлягає задоволенню.

Відповідно до п.4.10. "Порядку виявлення, демонтажу, обліку, зберігання спеціальних конструкцій зовнішньої реклами, розміщених на території міста Харкова з порушенням законодавства про рекламу та благоустрій населених пунктів, подальшого розпорядження ними" (Додаток до рішення виконавчого комітету ХМР від 22.06.2011р. 36444 "Про затвердження Порядку виявлення, демонтажу, обліку, зберігання спеціальних конструкцій зовнішньої реклами, розміщених на території міста Харкова з порушенням законодавства про рекламу та благоустрій населених пунктів, подальшого розпорядження ними") (надалі - Порядок): "У разі невиконання вимог, зазначених у повідомленні, власник (балансоутримувач) місця або особа, уповноважена на надання місць в користування, наказом по підприємству проводить демонтаж спеціальної конструкції".

Відповідно до п.4.16. Порядку: "Після проведення демонтажу, підприємство, що проводило демонтаж, складає калькуляцію витрат, пов'язаних з демонтажем спеціальної конструкції".

Відповідно до п.4.17. Порядку: "Власник спеціальної конструкції зобов'язаний компенсувати витрати, пов'язані з демонтажем та зберіганням спеціальної конструкції у встановленому порядку".

Таким чином, на підставі Наказу начальника департаменту зовнішньої реклами КП "Міський інформаційний центр" від 16.03.2015 року №10-АХ-Д, позивач 19.03.2015р. здійснив демонтаж спеціальної конструкції: щит стаціонарний (1,20x1,80x1) за адресою: м. Харків, вул. Дванадцятого Квітня - пр. Московський, а 25.03.2015р. позивач здійснив демонтаж спеціальної конструкції - щит стаціонарний (3,00x2,00x2) за адресою: м. Харків, пр. Московський - вул. ОСОБА_2, у зв'язку з чим, позивач поніс збитки у розмірі 2536,15 грн., що підтверджується актами проведення демонтажу спеціальних конструкцій від 19.03.2015р. та від 25.03.2015р., рахунком-фактурою № СФД-897 від 26.03.2015р., рахунком-фактурою № СФД-906 від 26.03.2015р., калькуляцією витрат надання послуг та виконаних робіт.

Враховуючи викладене, позовна вимога позивача щодо стягнення витрат за проведення демонтажу спеціальних конструкцій за договором № 3058 від 20.05.2014р. у розмірі 2536,15 грн. обґрунтована та підлягає задоволенню.

Відповідно до 5.6. Порядку: "Демонтовані спеціальні конструкції зберігаються у спеціально відведених для цього місцях (сховищах, складах тощо)".

Згідно з п. 5.8. Порядку: "Власник спеціальної конструкції або його представник має право на повернення демонтованої спеціальної конструкції на підставі: документа про відшкодування вимушених витрат, пов'язаних з демонтажем спеціальної конструкції та її зберіганням; заяви про повернення демонтованої спеціальної конструкції; документа, що підтверджує право особи на одержання демонтованої спеціальної конструкції; документ, що підтверджує право власності (інше майнове право) на конкретну демонтовану спеціальну конструкцію (на вимогу уповноваженої особи)".

Таким чином, вимога позивача про відшкодування витрат, понесених ним за зберігання демонтованих конструкцій в розмірі 444,20 грн. підлягає задоволенню.

Як встановлено судом, договір № 3058 від 20.05.2014р. припинив свою дію, проте, відповідач у встановленому договором порядку та строки не передав надані в користування місця, отже, позовні вимоги позивача щодо зобовязання відповідача повернути на підставі акту прийому-передачі місця, що знаходяться у комунальній власності та були надані відповідачу для розміщення спеціальних конструкцій за адресами: м. Харків, вул. Двадцятого Квітня - пр. Московський (щит стаціонарний (1,20х1,80х1), м. Харків, пр. Московський - вул. ОСОБА_2 (щит стаціонарний (3,00х2,00х2), привівши ці місця в належний стан, відповідно до п. 5.3 Договору № 3058 від 20.05.2014р. - підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, враховуючи задоволення позову в повному обсязі, судові витрати покладаються на відповідача

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства "Гранд-Декор" (61106, м. Харків, вул. Плиткова, 12, ) на користь Комунального підприємства "Міський інформаційний центр" (61166, м. Харків, пр. Леніна, 38, оф. 618, , р/р 1700 в АТ "УкрСиббанк", м. Харків, МФО 351005) 14421,80 грн. заборгованості (з яких: 3964,03 грн. - заборгованість за щомісячне користування місцями; 1032,94 грн. - пеня за прострочення сплати платежів за договором; 444,20 грн. - витрати за зберігання демонтованих спеціальних конструкцій; 6444,48 грн. - неустойка за прострочення повернення місць за договором за період з 12.04.2015р. по 22.05.2015р.), судові витрати у розмірі 3045,00 грн.

Зобов'язати Приватне підприємство "Гранд-Декор" (61106, м. Харків, вул. Плиткова, 12, ) повернути Комунальному підприємству "Міський інформаційний центр" (61166, м. Харків, пр. Леніна, 38, оф. 618, , р/р 1700 в АТ "УкрСиббанк", м. Харків, МФО 351005) на підставі акту прийому-передачі місця, що знаходяться у комунальній власності, за адресами: м. Харків, вул. Двадцятого Квітня - пр. Московський (щит стаціонарний (1,20х1,80х1)), м. Харків, пр. Московський - вул. ОСОБА_2 (щит стаціонарний (3,00х2,00х2)), привівши ці місця в належний стан, відповідно до п. 5.3. договору №3058 від 20.05.2014р.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 17.09.2015 р.

Суддя ОСОБА_3

справа № 922/4203/15