РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2015Справа №910/18320/15

Суддя господарського суду міста Києва Карабань Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Національної акціонерної компанії "Надра України" та дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпериклаз"

про стягнення 97839,32 грн.

за участю представників сторін:

від прокуратури: Колодчина Р. В. ( службове посвідчення № 030247 від 12.11.2014);

від позивача 1 - не з'явився;

від позивача 2: Комаш В. М. (довіреність № 19/1 від 05.01.2015);

від відповідача - не з'явився

В С Т А Н О В И В :

Заступник прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Національної акціонерної компанії "Надра України" та дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія" звернувся до Господарського суду міста Києва до товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпериклаз" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості по договору оренди майна від 28.11.2008 № 387/08 в розмірі 97839,32 грн, з них: 44318,16 грн - основного боргу, 33167,55 грн пені, 20255,57 грн інфляційних та 98,34 грн 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що відповідачем не виконано свої зобов'язанні по сплаті орендної плати за користування майном за договором оренди від 28.11.2008 № 387/08, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість, що зумовило нарахування пені, 3% та збитків від інфляції та звернення прокурора з даним позовом до суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.07.2015 року порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 11.08.2015 року.

Ухвалою суду від 11.08.2015 року розгляд справи було відкладено на 25.08.2015.

25.08.2015 від представника відповідача через відділ діловодства суду надійшов відзив на позов в якому відповідач зазначає, що відповідно до акту від 02.10.2014 відповідач повернув орендоване майно, а отже нарахування орендної плати за період після 02.10.2014 є неправомірним. Також відповідач визнає заборгованість за оренду майна по договору в розмірі 17731,60 грн з розрахунку по 886,58 грн за місяць. В тому числі відповідач просить не стягувати з нього 3% річних та інфляційні у зв'язку тяжкою фінансовою ситуацією.

Ухвалою суду від 25.08.2015 року розгляд справи було відкладено на 09.09.2015.

У судовому засіданні 09.09.2015 року представник прокуратури підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача 1 в судове засідання 09.09.2015 не з'явився.

Представник позивача 2 надав усні пояснення по суті спору, в яких просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання 09.09.2015 року повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши представників сторін, проаналізувавши матеріали справи, судом встановлено наступне.

28.11.2008 року між позивачем 1, позивачем 2 та відповідачем було укладено договір № 387/08 оренди майна (далі - договір), п.1.1 якого передбачено, що повірений (позивач 2) зобов'язується передати, а орендар зобов'язується прийняти в строкове платне користування майно відповідно до „Переліку майна" додаток № 3, розміщене за адресою: Чернігівська область, м. Ніжин, вул. Носівський шлях, 21, що є власністю НАК „Надра України.

Цей договір набуває чинності з дати його підписання орендарем та повіреним, скріплення підписів та печатками за умови погодження правлінням НАК „Надра України" і діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків за договором ( в частині зобов'язань орендаря щодо сплати орендної плати - до проведення повного розрахунку з повіреним). Строк оренди майна за договором становить 2 роки 11 місяців. Строк оренди починає перебіг з дати підписання повіреним та орендарем акту приймання-передачі майна (п.п. 11.1, 11.2 договору з урахуванням додаткової угоди № 1 до договору).

Акт приймання-передачі орендованого майна був підписаний між сторонами 02.12.2008 року.

Додатковою угодою від 12.12.2012 № 2 сторони продовжили строк оренди майна за договором на 2 роки 11 місяців.

Згідно п. 3.1 договору орендна плата визначається з урахуванням принципів встановлених „Методикою розрахунку і порядком використання плати за оренду державного майна", затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 04.10.1995 року, з наступними змінами та доповненнями, і є не нижчою від ринкової ціни у даному регіоні, та становить без ПДВ за базовий місяць оренди червень 2008 року 886,58 грн.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (п. 3.3 договору).

Орендна плата перераховується орендарем на рахунок повіреного в наступному порядку: авансовий платіж здійснюється в розмірі орендної плати за базовий місяць оренди - протягом 5 банківських днів з моменту підписання акту приймання-передачі майна (п. 3.4.1 договору); орендна плата - не пізніше 15 числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється платіж (п. 3.4.2).

На підтвердження надання послуг оренди по договору між позивачем 2 та відповідачем були підписані акти приймання-передачі наданих послуг: від 29.02.2013 № 58, від 31.03.2013 № 89, від 30.04.2013 № 118, від 31.07.2013 № 218, від 31.08.2013 № 1014, від 30.09.2013 № 1132, від 31.01.2013 № 1171, від 30.11.2013 № 1254, від 31.12.2013 № 1329, від 31.01.2014 № 17, від 28.02.2014 № 104, від 30.04.2014 № 288, від 31.05.2014 № 389, від 31.07.2014 № 579.

На виконання договору позивач 2 виставляв відповідачу рахунки на оплату за оренду майна, які були направленні відповідачу, що вбачається з наданих до матеріалів справи копій фіскальних чеків поштового зв'язку.

Заступник прокурора звернувся до суду про стягнення з відповідач заборгованості за договором оренди в розмірі 44318,16 грн з лютого 2013 року по травень 2015 року.

Проте, матеріали справи містять акт приймання-передачі (повернення) майна від 02.10.2014, з якого вбачається, що відповідач повернув позивачу 2 майно, яке було йому надано в оренду на підставі договору оренди майна № 387/08.

Однак, як слідує з матеріалів справи, відповідач порушив зобов'язання щодо своєчасності та повноти здійснення орендної плати відповідно до умов договору, через що за період з лютого 2013 року по вересень 2014 року включно у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 28878,14 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (ч.1. ст. 760 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності

Частинами 1, 4 ст. 286 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З наданих сторонами доказів вбачається, що позивачі взяті на себе за договором оренди зобов'язання виконали належним чином, надали відповідачеві у тимчасове платне користування об'єкт оренди на певний строк та за відповідну плату згідно умов договору, а відповідач в порушення умов договору в період з лютого 2013 року по вересень 2014 року не сплатив на користь позивача орендні платежі.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин матеріалами справи підтверджується та відповідачем не спростовано, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрпериклаз" покладеного на нього законом та договором обов'язку по сплаті орендної плати за користування приміщенням не виконало, заборгованість відповідача по орендній платі становить 28878,14 грн та станом на час прийняття судового рішення не погашена.

Враховуючи зазначене, позовні вимоги Заступника прокурора про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті орендної підлягають задоволенню в розмірі 28878,14 грн в період з лютого 2013 року по вересень 2014 року.

У зв'язку із простроченням платежів по орендній платі позивач просить суд стягнути з відповідача пеню відповідно до п. 10.3 договору, яка за розрахунками позивача становить 33167,55 грн.

Згідно з п. 10.3. договору орендар, який прострочив виконання грошових зобов'язань, передбачених пунктами 3.4 та 3.6 цього договору, на вимогу повіреного зобов'язаний сплатити йому суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також пеню в розмірі 2% від суми заборгованості за кожний день прострочення вказаних платежів, включаючи день оплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися в тому числі неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Проте, при перевірці наданого позивачем розрахунку пені, судом встановлено, що позивачем неправильно здійснено розрахунок пені, оскільки пеня нарахована на суму заборгованості 44318,16 грн, тоді як судом встановлено, що сума боргу становить 28878,14 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення пені за несвоєчасне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань підлягають задоволенню в розмірі 7698.20 грн. розрахованому у заявлений період з 01.12.2014 по 25.06.2015, відповідно до розрахунку суду.

Також позивач, керуючись статтею 625 Цивільного кодексу України, просить суд стягнути з відповідача на свою користь 20255,27 грн інфляційних втрат нарахований та 98,34 грн 3% річних нарахованих за період з 01.08.2012 по 25.06.2015.

Відповідно до ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Проте, при перевірці наданого позивачем розрахунку 3% річних та збитків від інфляції, судом встановлено, що позивачем неправильно здійснено розрахунок 3% річних та збитків від інфляції, оскільки нарахований на суму заборгованості 44318,16 грн., тоді як судом встановлено, що сума боргу становить 28878,14 грн. А також позивач неправильно визначив дату початку нарахування 3% річних.

При розрахунку 3% річних на суму основної заборгованості 28878,14 грн, судом вирахувано 3% річних, яка є більшою за суму 3% річних заявленою позивачем у позові.

Пунктом 2 частини 1 статті 83 ГПК України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Позивач клопотання про вихід суду при прийнятті рішення за межі позовних вимог не заявляв.

Тому, позовна вимога про стягнення з відповідача 3% річних підлягає задоволенню у розмірі 98,34 грн, визначеному позивачем.

Що стосується заявлених до стягнення інфляційних, то суд наводить власний розрахунок збитків від інфляції.

Розрахунок індексу інфляції

Сума боргу (грн)Період простроченняЗагальна сума інфляції
933,7616.03.2013-31.05.2015706,79
1441,3616.04.2013-31.05.20151091,01
1441,3616.05.2013-31.05.20151088,48
1441,3616.06.2013-31.05.20151088,48
1442,8016.07.2013-31.05.20151092,11
1442,8016.08.2013-31.05.20151109,98
1434,2616.09.2013-31.05.20151103,41
1434,2616.10.2013-31.05.20151093,30
1436,9916.11.2013-31.05.20151090,32
1436,9916.12.2013-31.05.20151077,75
1439,8616.01.2014-31.05.20151074,87
1447,0616.02.2014-31.05.20151065,17
1449,9516.03.2014-31.05.20151013,11
1458,6516.04.2014-31.05.2015940,04
1490,7416.05.2014-31.05.2015870,97
1539,9416.06.2014-31.05.2015875,56
1598,4516.07.2014-31.05.2015898,84
1614,4316.08.2014-31.05.2015887,81
1620,8916.09.2014-31.05.2015820,56
1633,8616.10.2014-31.05.2015769,44

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 17994,60 грн підлягають задоволенню відповідно до розрахунку суду.

У відповідності до вимог статей 4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна надати докази в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Відповідач не надав суду доказів погашення заявленої до стягнення позивачем суми боргу.

Враховуючи вищевикладене, розглянувши матеріали справи, перевіривши розрахунки сум заявлених до стягнення, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Щодо посилань відповідача на важкий фінансовий стан у зв'язку з нездійсненням діяльності, суд наголошує, що за загальним правилом закріпленим в статті 617 Цивільного кодексу України відсутність у боржника необхідних коштів не звільняє його від відповідальності за порушення зобов'язання.

Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат у даній справі, то суд виходить з наступного.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України. Згідно п.п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір встановлений в розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат. За подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір встановлений в розмірі 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Постанова пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року № 7 „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" містить наступні приписи відповідно п. 4.6. Приймаючи рішення зі справи, провадження в якій порушено за заявою прокурора, господарський суд у разі повного або часткового задоволення позову (скарги) стягує судовий збір з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам), якщо він не звільнений від сплати судового збору; у разі ж повної або часткової відмови в позові судовий збір стягується з визначеного прокурором позивача (так само повністю або пропорційно задоволеним вимогам), за винятком випадків, коли останнього звільнено від сплати судового збору, та коли позивачем у справі є сам прокурор. Стягнення відповідних сум судового збору здійснюється в доход державного бюджету України.

З даним позовом до суду звернувся прокурор. Заявлено позовну вимогу майнового характеру. Позивачем за даним позовом прокурор визначив Національну акціонерну компанію "Надра України" та Дочірнє підприємство Національної акціонерної компанії "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія".

Оскільки суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог в частині 43170,04 грн. та відмовляє у позові прокурору в цій частині, то вважає за необхідне стягнути з позивачів судовий збір до бюджету за розгляд майнової вимоги пропорційно задоволеним позовним вимогам.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпериклаз" (03115, м. Київ, вулиця Федори Пушиної,13, код 33346498) на користь Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія" (14000, м. Чернігів, вул. Шевченка, 15, код 01431535) заборгованість по орендній платі в розмірі 28878,14 грн (двадцять вісім тисяч вісімсот сімдесят вісім грн 14 коп.), 3% річних у розмірі 98,34 грн (дев'яносто вісім грн. 34 коп.), інфляційні втрати в розмірі 17 994, 60 грн (сімнадцять тисяч дев'ятсот дев'яносто чотири грн 60 коп.), та пеню в розмірі 249,51 грн (двісті сорок дев'ять грн 51 коп.).

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Холдинг Груп» (03680, м. Київ, вул. Солом'янська, буд. 3, кв. 920, код 37982944) на користь Державного бюджету України 1020,87 грн (одну тисячу двадцять гривень 87 коп.) судового збору.

4. Стягнути з Національної акціонерної компанії "Надра України" (03151, м. Київ, проспект Повітрфлтський, 54, код 31169745) на користь Державного бюджету України 403,07 грн (чотириста три гривень 03 коп.) судового збору.

5. Стягнути з Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія" (14000, м. Чернігів, вул. Шевченка, 15, код 01431535) на користь Державного бюджету України 403,07 грн (чотириста три гривень 03 коп.) судового збору.

6. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

7. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 16.09.2015.

Суддя Я.А. Карабань