КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2015 р. Справа№ 927/231/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Зубець Л.П.

Новікова М.М.

при секретарі Єременко К.Л.

за участю представників

від позивача: Суденко Р.В., дов. № 09-32/1418 від 24.10.2012р.

від відповідача: не з'явились

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю

"Прилуцький завод протипожежного та

спеціального машинобудування "Пожспецмаш"

на рішення Господарського суду Чернігівської області

від 20.04.2015 р.

у справі № 927/231/15 (суддя Книш Н.Ю.)

за позовом Публічного акціонерного товариства

"Акціонерний комерційний промислово-

інвестиційний банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю

"Прилуцький завод протипожежного та

спеціального машинобудування "Пожспецмаш"

про стягнення 1 870 434,07долСША, що за офіційним

курсом НБУ на 10.03.2015р.

(1дол.США=21,735710грн.) еквівалентно 40 655

212грн.52коп., та 2 045 858грн.20коп.

ВСТАНОВИВ:

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором про відкриття мультивалютної кредитної лінії №1576-10 від 20.12.2010р., зі змінами внесеними договорами, в розміру 1 843 234,39дол.США, що за офіційним курсом НБУ станом на 09.02.2015р. (1 долар США = 24,956198грн.) еквівалентно 46000122грн.39коп., та 329 221грн.37коп. пені.

В процесі розгляду справи, позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача: заборгованість за кредитним договором №1576-10 від 20.12.2010р. в розмірі 1870434,07долСША, в т.ч. 1 788 231,77долСША - заборгованість за основною сумою кредиту, 82 202,30долСША - процентів за користування кредитом, пеню у сумі 2 045 858грн.20коп., в т.ч. пеню за несвоєчасну сплату кредиту 1 968 089грн.51коп., пеню за несвоєчасну сплату процентів 77 768грн.69коп.; судовий збір у сумі 73 080грн.00коп.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 20.04.2015р. у справі № 927/231/15 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Прилуцький завод протипожежного та спеціального машинобудування "Пожспецмаш" на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" 1 788 231,77 доларів США заборгованості за кредитом, 81778,90 доларів США процентів за користування кредитом, 1 947 705грн.09коп. пені за несвоєчасну сплату кредиту, 77 291грн.28коп. пені за несвоєчасну сплату процентів, 73080грн.00коп. судового збору. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Прилуцький завод протипожежного та спеціального машинобудування "Пожспецмаш" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.04.2015р. у справі № 927/231/15 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Прилуцький завод протипожежного та спеціального машинобудування "Пожспецмаш" на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" 14 299 999,98 грн. заборгованості за кредитом, 587 756,72 грн. заборгованості за процентами, 651 803,49 грн. пені за неповернення кредиту та 26 387,98 грн. пені за не своєчасну сплату процентів.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Прилуцький завод протипожежного та спеціального машинобудування "Пожспецмаш" у справі № 927/231/15 було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Зубець Л.П., Новіков М.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.06.2015р. у справі № 927/231/15 апеляційну скаргу прийнято до провадження та розгляд справи призначено на 23.06.2015р.

19.06.2015р. через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм чинного законодавства, тому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.04.2015р. у справі № 927/231/15 без змін.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 23.06.2015 р. у справі № 927/231/15 було змінено склад колегії суддів та передано справу для здійснення апеляційного провадження колегії у складі: головуючого судді Мартюк А.І., судді: Зубець Л.П., Шипко В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.06.2015р. у справі 927/231/15 апеляційну скаргу прийнято до провадження у складі колегії: головуючого судді Мартюк А.І., судді: Зубець Л.П., Шипко В.В.

Розпорядженням заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 25.08.2015 р. у справі № 927/438/15 було змінено склад колегії суддів та передано справу для здійснення апеляційного провадження колегії у складі: головуючого судді Мартюк А.І., судді: Гаврилюк О.М., Зеленін В.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.08.2015р. у справі 927/231/15 апеляційну скаргу прийнято до провадження у складі колегії: головуючого судді Мартюк А.І., судді: Гаврилюк О.М., Зеленін В.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.08.2015р. у справі 927/231/15 відкладено розгляд справи на 07.09.2015р.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 25.08.2015 р. у справі № 927/231/15 було змінено склад колегії суддів та передано справу для здійснення апеляційного провадження колегії у складі: головуючого судді Мартюк А.І., судді: Гаврилюк О.М., Зеленін В.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.08.2015р. у справі 927/231/15 апеляційну скаргу прийнято до провадження у складі колегії: головуючого судді Мартюк А.І., судді: Гаврилюк О.М., Зеленін В.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.08.2015р. у справі 927/231/15 відкладено розгляд справи на 07.09.2015р..

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2015 р. у справі № 927/231/15 було змінено склад колегії суддів та передано справу для здійснення апеляційного провадження колегії у складі: головуючого судді Мартюк А.І., судді: Зубець Л.П., Новіков М.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2015р. у справі 927/231/15 апеляційну скаргу прийнято до провадження у складі колегії: головуючого судді Мартюк А.І., судді: Зубець Л.П., Новіков М.М.

Представник позивача у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив у її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представники відповідача у судове засідання не з'явились. Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників відповідача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

20.12.2010р. між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір про відкриття мультивалютної кредитної лінії №1576-10, згідно п.2.1 якого банк (позивач у справі) зобов'язується надати позичальнику (відповідачу у справі) кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 14 300 000,00грн., на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, встановлені цим договором.

Згідно ч.2 ст.345 Господарського кодексу України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі.

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами підписано ряд договорів про внесення змін до кредитного договору №1576-10 від 20.12.2010р., а саме: №1/1576-10/543 від 26.05.2011р., №2/1576-10/582 від 30.05.2011р., №3/1576-10/2087 від 13.12.2011р., №4/1576-10/568 від 25.04.2012р., №5/1576-10/915 від 01.08.2012р., №6/1576-10/980 від 06.09.2012р., №7/1576-10/1011 від 05.10.2012р., №8/1576-10/1155 від 25.12.2012р., №20-2975/2-1 від 16.10.2013р., №20-0255/2-1 від 29.01.2014р., №20-1689/2-1 від 26.06.2014р., №20-2690/2-1 від 13.11.2014р. (т.1 а.с. 15-29).

Відповідно до п.2.1 договору (в редакції договору №20-0255/2-1 від 29.01.2014р.) банк надає позичальнику кредит шляхом відкриття траншевої мультивалютної кредитної лінії зі встановленим лімітом кредитної лінії у розмірі еквівалент 14 300 000,00грн. (т.1 а.с.26). Кредитування відбувається шляхом надання позичальнику кредитних коштів в межах окремих траншів, загальна сума яких не може перевищувати ліміт кредитної лінії, за максимальним строком траншу - 12 місяців, але не більше строку планових надходжень за контрактом, що фінансується за рахунок кредитних коштів. Встановлення розміру кожного траншу відбувається після підписання з позичальником договору про надання траншу в межах встановленого ліміту кредитування, в якому визначається, крім іншого, строк користування траншем, процентна ставка. Договори про надання траншу в межах встановленого ліміту кредитування є невід'ємними частинами цього договору. Позичальник зобов'язується отримати кошти в межах траншу, виконати всі обов'язки, що витікають зі змісту цього договору і повністю погасити свої боргові зобов'язання у терміни (строки), встановлені цим договором. Ліміт кредитної лінії встановлюється за графіком, так станом на 01.02.2014р. максимальна сума відновлення ліміту після зниження становить 14 300 000,00грн. Щорічне відновлення ліміту кредитної лінії можливе за умови наявності позитивного рішення кредитного комітету банку, яке проводиться в строк до 31 січня кожного року кредитування.

Згідно п.2.2 кредитного договору (в редакції договору №20-0255/2-1 від 29.01.2014р.) дата остаточного повернення всіх отриманих в межах кредитної лінії сум кредиту не пізніше 31.01.2017р.

Як свідчать матеріали справи, в рамках договору про відкриття мультивалютної кредитної лінії №1576-10 від 20.12.2010р. між позивачем та відповідачем було укладено сім договорів про надання траншу в межах встановленого ліміту кредитування.

03.02.2014р. сторони підписали договір №20-0334/2-1 про надання траншу в межах встановленого ліміту кредитування (зі змінами внесеними згідно договорів №20-1687/2-1 від 26.06.2014р., №20-2695/2-1 від 13.11.2014р.), згідно якого банк в межах ліміту кредитної лінії надає позичальнику транш в розмірі 43 400,71дол.США, що еквівалентно 346901,85грн. по офіційному курсу НБУ станом на 03.02.2014р. Банк надає позичальнику кредит шляхом перерахування коштів з кредитного на поточний рахунок позичальника №1110, код банку 300012. Проценти за користування кредитом нараховуються банком та сплачуються позичальником у розмірі 16,0% річних. Кінцевий термін повернення кредиту в межах цього траншу 10.12.2014р. (т.1 а.с.30-32).

03.02.2014р. сторони підписали договір №20-0331/2-1 про надання траншу в межах встановленого ліміту кредитування (зі змінами внесеними згідно договорів №20-1685/2-1 від 26.06.2014р., №20-2693/2-1 від 13.11.2014р.), згідно якого банк в межах ліміту кредитної лінії надає позичальнику транш в розмірі 153 784,56дол.США, що еквівалентно 1 229 199,99грн. по офіційному курсу НБУ станом на 03.02.2014р. Банк надає позичальнику кредит шляхом перерахування коштів з кредитного на поточний рахунок позичальника №1110, код банку 300012. Проценти за користування кредитом нараховуються банком та сплачуються позичальником у розмірі 16,0% річних. Кінцевий термін повернення кредиту в межах цього траншу 31.01.2015р. (т.1 а.с.33-35).

03.02.2014р. сторони підписали договір №20-0333/2-1 про надання траншу в межах встановленого ліміту кредитування (зі змінами внесеними згідно договорів №20-1686/2-1 від 26.06.2014р., №20-2694/2-1 від 13.11.2014р.), згідно якого банк в межах ліміту кредитної лінії надає позичальнику транш в розмірі 188 440,00дол.США, що еквівалентно 1 506 200,92грн. по офіційному курсу НБУ станом на 03.02.2014р. Банк надає позичальнику кредит шляхом перерахування коштів з кредитного на поточний рахунок позичальника №1110, код банку 300012. Проценти за користування кредитом нараховуються банком та сплачуються позичальником у розмірі 15,7% річних. Кінцевий термін повернення кредиту в межах цього траншу 31.01.2015р. (т.1 а.с.36-38).

03.02.2014р. сторони підписали договір №20-0341/2-1 про надання траншу в межах встановленого ліміту кредитування (зі змінами внесеними згідно договорів №20-1688/2-1 від 26.06.2014р., №20-2691/2-1 від 13.11.2014р.), згідно якого банк в межах ліміту кредитної лінії надає позичальнику транш в розмірі 130 202,11дол.США, що еквівалентно 1 040 705,50грн. по офіційному курсу НБУ станом на 03.02.2014р. Банк надає позичальнику кредит шляхом перерахування коштів з кредитного на поточний рахунок позичальника №1110, код банку 300012. Проценти за користування кредитом нараховуються банком та сплачуються позичальником у розмірі 15,6% річних. Кінцевий термін повернення кредиту в межах цього траншу 31.01.2015р. (т.1 а.с.39-41).

03.02.2014р. сторони підписали договір №20-0342/2-1 про надання траншу в межах встановленого ліміту кредитування (зі змінами внесеними згідно договору №20-2692/2-1 від 13.11.2014р.), згідно якого банк в межах ліміту кредитної лінії надає позичальнику транш в розмірі 150 207,43дол.США, що еквівалентно 1 200 607,98грн. по офіційному курсу НБУ станом на 03.02.2014р. Банк надає позичальнику кредит шляхом перерахування коштів з кредитного на поточний рахунок позичальника №1110, код банку 300012. Проценти за користування кредитом нараховуються банком та сплачуються позичальником у розмірі 15,3% річних. Кінцевий термін повернення кредиту в межах цього траншу 31.01.2015р. (т.1 а.с.42-43).

03.02.2014р. сторони підписали договір №20-0332/2-1 про надання траншу в межах встановленого ліміту кредитування (зі змінами внесеними згідно договору №20-2697/2-1 від 13.11.2014р.), згідно якого банк в межах ліміту кредитної лінії надає позичальнику транш в розмірі 596 772,18дол.США, що еквівалентно 4 770 000,00грн. по офіційному курсу НБУ станом на 03.02.2014р. Банк надає позичальнику кредит шляхом перерахування коштів з кредитного на поточний рахунок позичальника №1110, код банку 300012. Проценти за користування кредитом нараховуються банком та сплачуються позичальником у розмірі 15,0% річних. Кінцевий термін повернення кредиту в межах цього траншу 31.01.2015р. (т.1 а.с.44-45).

03.02.2014р. сторони підписали договір №20-0340/2-1 про надання траншу в межах встановленого ліміту кредитування (зі змінами внесеними згідно договору №20-2696/2-1 від 13.11.2014р.), згідно якого банк в межах ліміту кредитної лінії надає позичальнику транш в розмірі 526 258,44дол.США, що еквівалентно 4 206 383,70грн. по офіційному курсу НБУ станом на 03.02.2014р. Банк надає позичальнику кредит шляхом перерахування коштів з кредитного на поточний рахунок позичальника №1110, код банку 300012. Проценти за користування кредитом нараховуються банком та сплачуються позичальником у розмірі 15,0% річних. Кінцевий термін повернення кредиту в межах цього траншу 31.01.2015р. (т.1 а.с.46-47).

Умовами вищевказаних договорів від 03.02.2014р. за №20-0334/2-1, за №20-0331/2-1, за №20-0333/2-1, за №20-0341/2-1, за №20-0342/2-1, за №20-0332/2-1, за №20-0340/2-1 встановлено, що проценти нараховуються та сплачуються у тій валюті, в якій надано кредит. Нарахування та сплата процентів, а також зміна розміру відсоткової ставки відбувається у порядку та на умовах, передбачених кредитним договором. Проценти за неправомірне користування кредитом сплачуються позичальником у випадку порушення строку повернення одержаного кредиту (його частини), на частину кредиту, що простроченою до сплати, виходячи із процентної ставки в розмірі, що на 3 процентних пункти вище, ніж розмір процентів за користування кредитом. Сторони домовились, що обов'язок позичальника сплачувати проценти за неправомірне користування кредитом не потребує додаткового укладення угод про внесення змін і відбувається на підставі виключного цього договору. Після повернення (сплати) позичальником простроченого для сплати кредиту (або його частини), позичальник продовжує сплачувати за користування кредитом, строк сплати якого не є простроченим, проценти за користування кредитом.

Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав взяті на себе зобов'язання та надав відповідачу кредитні кошти в сумі 1 789 065,43дол.США, що підтверджується виписками по рахунку (т.2 а.с. 150-156) та меморіальними валютними ордерами, а саме №19401 від 03.02.2014р. на суму 43 400,71дол.США, №19389 від 03.02.2014р. на суму 153 784,56дол.США, №19402 від 03.02.2014р. на суму 188440,00дол.США, №19404 від 03.02.2014р. на суму 130 202,11дол.США, №19408 від 03.02.2014р. на суму 150207,43дол.США, №19391 від 03.02.2014р. на суму 596772,18дол.США, №19390 від 03.02.2014р. на суму 526 258,44дол.США. (т.1 а.с.95-101).

Відповідно до п.2.1 договору (в редакції договору №20-2690/2-1 від 13.11.2014р. (т.2 а.с.19-20) банк надає позичальнику кредит шляхом відкриття траншевої мультивалютної кредитної лінії зі встановленим лімітом кредитної лінії у розмірі еквівалент 28 177 107,83грн. за умови надання позичальником документів, що підтверджують виграш в тендері на поставку продукції (погодження Міністерства економіки України про застосування процедури закупівлі у одного учасника; повідомлення про акцепт пропозиції конкурсних торгів (тендерне рішення) або надання позичальником підписаних контрактів (специфікацій по контрактам); передбачення в договорах на поставку продукції виключно реквізитів рахунків позичальника, відкритих в ПАТ "Промінвестбанк", код банку 300012; надання позичальником банку копій підписаних договорів на поставку продукції, що фінансується із залученням кредитних коштів, протягом 30 календарних днів з моменту видачі кредитних коштів, але не пізніше 2-х робочих днів з моменту його підписання; видача кредитних коштів здійснюється в розмірі 70% від вартості договору, що фінансується із залученням кредитних коштів (у випадку, якщо договором передбачено часткові поставки товару - в розмірі не більше 70% від вартості, указаної в специфікаціях). Кредитування відбувається шляхом надання позичальнику кредитних коштів в межах окремих траншів, загальна сума яких не може перевищувати ліміт кредитної лінії, за максимальним строком траншу - 12 місяців, але не більше строку планових надходжень за контрактом, що фінансується за рахунок кредитних коштів. Встановлення розміру кожного траншу відбувається після підписання з позичальником договору про надання траншу в межах встановленого ліміту кредитування, в якому визначається, крім іншого, строк користування траншем, процентна ставка. Договори про надання траншу в межах встановленого ліміту кредитування є невід'ємними частинами цього договору. Позичальник зобов'язується отримати кошти в межах траншу, виконати всі обов'язки, що витікають зі змісту цього договору і повністю погасити свої боргові зобов'язання у терміни (строки), встановлені цим договором. Графік погашення наданих траншів по кредитній лінії наступний: транш у розмірі 43400,71, сума погашення траншу USD 43400,71, строк погашення траншу 10.12.2014р.; транш у розмірі 153784,56, сума погашення траншу USD: 100 000,00 - 10.12.2014р. та 53 784,56 - 31.01.2015р.; транш у розмірі 188 440,00, сума погашення траншу USD 188 440,00, строк погашення траншу 31.01.2015р.; транш у розмірі 130 202,11, сума погашення траншу USD 130 202,11, строк погашення траншу 31.01.2015р.; транш у розмірі 150 207,43, сума погашення траншу USD 150 207,43, строк погашення траншу 31.01.2015р.; транш у розмірі 596 772,18, сума погашення траншу USD 596 772,18, строк погашення траншу 31.01.2015р.; транш у розмірі 526 258,43, сума погашення траншу USD 526 258,43, строк погашення траншу 31.01.2015р. Встановлений ліміт на 31.01.2015р. - 0,00грн. Щорічне відновлення ліміту кредитної лінії можливе за умови наявності позитивного рішення кредитного комітету банку, яке проводиться в строк до 31 січня кожного року кредитування. Кінцевий строк користування кредитною лінією становить 31.01.2017р.

Відповідно до ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Оскільки день повернення кредиту 31.01.2015р. є вихідним днем (субота), позивачем до матеріалів справи не надано доказів того, що 31.01.2015р. для позивача був визначений як робочий день, враховуючи приписи ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України суд доходить висновку, що днем закінчення строку повернення відповідачем кредиту є перший за ним робочий день, тобто 02 лютого 2015р. (01.02.2015р. є вихідним днем тижня - неділя).

За таких обставин, датою виникнення прострочки повернення відповідачем кредитів, строк яких визначений 31.01.2015р., є 03 лютого 2015р.

Датою виникнення прострочки повернення відповідачем кредитів, строк яких визначений 10.12.2014р., є 11 грудня 2014р.

З огляду на викладене, та приймаючи до уваги, що сторонами визначено строк повернення кредитів як "10.12.2014р." та "31.01.2015р.", а не "до 10.12.2014р., до 31.01.2015р." суд доходить висновку, що твердження позивача про виникнення прострочки виконання відповідачем зобов'язань по поверненню кредиту відповідно "з 10.12.2014р. та з 31.01.2015р." є безпідставними.

В порушення умов кредитного договору, а також вимог чинного законодавства, позичальник не виконав взяті на себе зобов'язання і кредит у встановлені строки (10.12.2014р. та 31.01.2015р.) в повному обсязі не повернув, сплативши лише 833,66дол.США (23.12.2014р. - 799,64дол.США та 25.12.2014р. - 34,02дол.США.), що підтверджується матеріалами справи (т.1 а.с.65) та відповідачем.

Як вбачається із наведених позивачем розрахунків сум, заявлених до стягнення, часткове погашення кредиту на суму 833,66дол.США зараховано позивачем в рахунок погашення заборгованості по кредитному траншу, отриманого відповідачем на суму 153 784,56дол.США (т.3 а.с.18).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що заборгованість відповідача перед позивачем по кредиту становить 1 788 231,77дол.США та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання, якими є сторони у справі, повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання договору не допускається.

Згідно ч.3 ст. 346 Господарського кодексу України кредити надаються банком під відсоток, ставка якого, як правило, не може бути нижчою від відсоткової ставки, що виплачується ним по депозитах.

Згідно ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до п.3.2 договору (в редакції договорів №6/1576-10/980 від 06.09.2012р, №8/1576-10/1155 від 25.12.2012р.) за користування кредитом в рамках встановлених траншів, позичальник повинен сплачувати банку проценти, розмір яких встановлюється договорами про надання траншу в межах встановленого ліміту кредитування. При цьому сторони домовились, що максимальний розмір процентної ставки не може перевищувати: 38% річних по кредиту наданому у гривні, 29,6% річних по кредиту наданому у російських рублях, 24,6% річних по кредиту наданому у доларах, починаючи з дати першого списання коштів з кредитного рахунку по день повного погашення кредиту на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом. При розрахунку процентів по заборгованості в національній валюті використовується метод "факт/факт", виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, по заборгованості в іноземній валюті використовується метод "факт/360", виходячи із розрахунку фактичної кількості днів у місяці та 360 днів у році. Нарахування банком процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту кожного робочого дня на фактичний залишок заборгованості за кредитом на кінець дня. Нарахування процентів за користування кредитом за вихідні та неробочі дні поточного місяця здійснюється в останній робочий день перед такими вихідними та неробочими днями. Якщо вихідні та неробочі дні починаються в поточному та закінчуються в наступному місяці, тоді нарахування за вихідні та неробочі дні поточного місяця здійснюються в останній робочий день поточного місяця, а нарахування за вихідні та неробочі дні наступного місяця здійснюються в перший робочий день наступного місяця. Проценти, нараховані за поточний місяць, сплачуються позичальником у валюті, в якій позичальнику було надано кредит, щомісячно 1 числа місяця, наступного за місяцем, в якому відбулося нарахування процентів. При цьому сторони встановили, що зобов'язання позичальника по сплаті нарахованих процентів не вважаються простроченими до 5 числа місяця наступного за місяцем, в якому відбулося нарахування процентів (кінцева дата сплати процентів). У випадку, якщо кінцева дата сплати процентів припадає на вихідний (субота чи неділя) чи святковий день, позичальник зобов'язаний здійснити сплату процентів в останній робочий день напередодні. Проценти за грудень місяць сплачуються позичальником не пізніше останнього робочого дня цього ж місяця. Якщо перша видача кредиту була здійснена у грудні місяці, то нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за період з дати першої видачі кредиту по останній календарний день грудня місяця в порядку визначеному у цьому пункті договору. Позичальник сплачує проценти, шляхом перерахування коштів на рахунок в доларах США №5865/840 відкритий у ПАТ "Промінвестбанк", код банку 300012.

Відповідно до п.3.3 договору (в редакції договору №8/1576-10/1155 від 25.12.2012р.) у випадку порушення позичальником встановленого цим договором строку повернення суми кредиту, позичальник надалі сплачує з відповідної календарної дати, яка визначена у договорі як дата виконання зобов'язання, до дати виконання такого зобов'язання проценти за неправомірне користування кредитом, виходячи із процентної ставки, що на 3 процентних пункти перевищує діючи процентні ставки по строковій заборгованості, порядок нарахування та сплати яких встановлюється згідно п.3.2 цього договору.

Стаття 627 Цивільного кодексу України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як свідчать матеріали справи, відповідач в установлений договорами строк не здійснив оплату процентів за користування кредитами. Також в день повернення суми кредитних траншів (10.12.2014р. та 02.02.2015р.) відповідач не здійснив виплати позивачу процентів за користування кредитами, у зв'язку з чим виникли прострочки виконання зобов'язань зі сторони відповідача по сплаті процентів.

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за процентами (нараховані за період з 01.12.2014р. по 10.03.2015р. включно) в сумі 82 202,30долСША, які складаються із процентів, нарахованих за користування кредитом в межах строку повернення кредитних траншів, у розмірі 16,0%, 16,0%, 15,7%, 15,6%, 15,3%, 15,0% та 15,0% згідно умов договорів від 03.02.2014р., та процентів за неправомірне користування кредитом, нарахованих у розмірі, що на 3 процентних пункти вище, ніж розмір відповідних процентів за користування кредитом по кожному траншу.

Колегія суддів погоджується з розрахунком суду першої інстанції та вважає, що позовні вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитом підлягають задоволенню частково в сумі 81778,90дол.США за період нарахування з 01.12.2014р. по 10.03.2015р. включно. Оскільки позивачем не враховані положення ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України при визначенні відповідної календарної дати (п.3.3. договору), з якої у позивача виникає право на нарахування відповідачу підвищених процентів за неправомірне користування кредитом, та відповідно позивачем безпідставно нараховані підвищені розмірі процентів за дні, коли ще не виникла у відповідача прострочка строку повернення відповідного траншу: за 10.12.2014р. у розмірі 19,0% по кредитному траншу на суму 43 400,71дол.США зі строком повернення 10.12.2014р., по кредитному траншу на суму 153 784,56дол.США зі строком повернення 10.12.2014р. - 100 000дол.США;

за 31.01.2015р., 01.02.2015р. та 02.02.2015р. у розмірі 18% по кредитному траншу на суму 596 772,18дол.США зі строком повернення 31.01.2015р., у розмірі 18% по кредитному траншу на суму 526 258,44дол.США зі строком повернення 31.01.2015р., у розмірі 19% по кредитному траншу на суму 153 784,56дол.США зі строком повернення 31.01.2015р. - 53784,56дол.США; у розмірі 18,7% по кредитному траншу на суму 188 440,00дол.США зі строком повернення 31.01.2015р., у розмірі 18,6% по кредитному траншу на суму 130202,11дол.США зі строком повернення 31.01.2015р., у розмірі 18,3% по кредитному траншу на суму 150 207,43дол.США зі строком повернення 31.01.2015р.

Таким чином, за період з 01.12.2014р. по 10.03.2015р. включно підлягають стягненню з відповідача на користь позивача проценти: у сумі 26 655,83дол.США, нараховані за користування траншем у сумі 596 772,18дол.США; у сумі 23 506,20дол.США, нараховані за користування траншем у сумі 526 258,44дол.США; у сумі 7 711,93дол.США, нараховані за користування траншем у сумі 153 784,56дол.США; у сумі 8 783,39дол.США, нараховані за користування траншем у сумі 188 440,00дол.США; у сумі 2 254,42дол.США, нараховані за користування траншем у сумі 43 400,71дол.США; у сумі 6 032,70дол.США, нараховані за користування траншем у сумі 130 202,11дол.США; у сумі 6 834,43дол.США, нараховані за користування траншем у сумі 150 207,43дол.США, а всього 81 778,90дол.США. В решті стягнення суми процентів за користування кредитом вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Як свідчать матеріали справи, позивач звертався до відповідача з вимогами від 22.12.2014р. за №34-8/221 та від 23.01.2015р. за №125/39-07/27 щодо сплати заборгованості за кредитним договором. Однак вказані вимоги позивача залишені відповідачем без відповіді та задоволення.

Відповідно до ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п.5.3. договору (в редакції договору №6/1576-10/980 від 06.09.2012р.) за несвоєчасну сплату сум кредиту та/або процентів за надання кредиту та/або плати за кредит, та/або процентів за неправомірне користування кредитом позичальник сплачує пеню, яка обчислюється щоденно за методом "факт/факт" від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення.

Відповідно до п.5.7 договору (в редакції договору №6/1576-10/980 від 06.09.2012р.) у випадку, коли кредит наданий в іноземній валюті, розрахунок штрафу (пені, неустойки), передбаченого цим договором, здійснюється у гривневому еквіваленті з використанням офіційного щоденного курсу іноземних валют, встановленого НБУ. Штрафні санкції (пені, неустойки) сплачуються позичальником у національній валюті України.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну сплату кредиту за період з 11.12.2014р. по 10.03.2015р. в сумі 1 968 089,51грн.; пеню за несвоєчасну сплату процентів за період з 14.12.2014р. по 10.03.2015р. в сумі 77 768,69грн..

Колегія суддів погоджується з розрахунком суду першої інстанції та вважає, що вимоги в частині стягнення пені за несвоєчасну сплату кредиту за період з 11.12.2014р. по 10.03.2015р. підлягають частковому задоволенню у сумі 1 947 705грн.09коп., з огляду на те, що позивачем не враховано, що прострочка виконання зобов'язання по поверненню траншів зі строком сплати 31.01.2015р. виникає у відповідача з 03.02.2015р., а тому позивач безпідставно нарахував пеню за 02.02.2015р. від загальної суми боргу 1 788 231,77дол.США.

Щодо розрахунку пені, заявленої до стягнення позивачем за несвоєчасну сплату процентів по кожному траншу окремо, суд дійшов правомірного висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню у сумі 77 291грн.28коп. за період з 14.12.2014р. по 10.03.2015р.

Оскільки, відповідач в порушення вимог чинного законодавства та умов кредитного договору взяті на себе зобов'язання не виконав, заборгованість по кредиту та процентам за користування кредитом своєчасно не сплатив,суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі 1 788 231,77дол.США, в частині стягнення заборгованості по процентам в сумі 81 778,90дол.США, в частині стягнення пені за несвоєчасну сплату кредиту в сумі 1947705,09грн., пені за несвоєчасну сплату процентів в сумі 77 291,28грн.

Стосовно твердження відповідача про необхідність отримання позивачем індивідуальної ліцензії Національного банку України на здійснення разової валютної операції, колегія суддів зазначає наступне.

Що стосується отримання позивачем індивідуальної ліцензії НБУ на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції, суд зазначає, банк здійснює діяльність, надає банківські та інші фінансові послуги в національній валюті, а за наявності відповідної ліцензії Національного банку України - в іноземній валюті.

Відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом. Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового зв'язку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання.

Як вбачається з матеріалів справи, Національним банком України видана Публічному акціонерному товариству "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" банківська ліцензія №1 від 02.09.2009р. на право здійснення операцій, визначених пунктами 1-4 частини другої та частиною четвертою статті 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність", дозвіл №1-3 від 02.09.2009р. на право здійснення операцій, визначених пунктами 1-4 частини другої та частиною четвертою статті 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" з додатком до дозволу №1-3 від 02.09.2009р.

22.06.2012р. Національним банком України видана Публічному акціонерному товариству "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (ПАТ "Промінвестбанк") банківська ліцензія №1 на право здійснення банківських послуг, визначених частиною третьою статті 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність", в якій зазначено, що банківські послуги, які є валютними операціями надаються на підставі генеральної ліцензії Національного банку України на здійснення валютних операцій.

Позивачем до матеріалів справи надано копію Генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій від 05.10.2011р. №1 та додатку до генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій від 05.10.2011р. №1, виданих Національним банком України.

Пунктом 1.5 Положення про порядок видачі НБУ індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління НБУ від 14.10.2004 №483 визначено, що використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк видав йому банківську ліцензію та генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій).

Щодо вимог пп. "в" п. 4 ст. 5 Декрету КМУ, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують установлені законодавством межі, то на даний час законодавством не встановлено межі термінів і сум надання або одержання кредитів в іноземній валюті.

Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування режиму індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій достатньою правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами ст. 5 Декрету КМУ є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої в установленому порядку, тобто отримання письмового дозволу НБУ на операції, пов'язані з іноземною валютою.

Тобто надання кредитів у валюті за наявності в банку відповідної генеральної ліцензії (дозволу НБУ на здійснення кредитних операцій у валюті) не суперечить вимогам чинного законодавства України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що твердження відповідача про необхідність отримання позивачем індивідуальної ліцензії Національного банку України на здійснення разової валютної операції пов'язаної з видачею кредиту у відповідності дол. Умов кредитного договору є безпідставними та такими, що не грунтуються на нормах чинного законодавства.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені скаржником в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.04.2015р. у справі № 927/231/15 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Прилуцький завод протипожежного та спеціального машинобудування "Пожспецмаш" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.04.2015р. у справі № 927/231/15 - без змін.

2. Матеріали справи № 927/231/15 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Л.П. Зубець

М.М. Новіков