РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2015Справа №910/15963/15

За позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування»

до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна»

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору,

на стороні відповідача - ОСОБА_1

про відшкодування шкоди 12 486,17 грн.

Суддя Гумега О.В.

Представники

від позивача: Шуплякова С.Б. за довіреністю № 136/15 від 09.06.2015

від відповідача: Петренко Р.О. за довіреністю № 3 від 02.01.2015

від третьої особи: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

22.06.2015 Товариство з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (відповідач) про відшкодування шкоди 12 486,17 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Товариством з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, які є предметом застави, № 202.14.2211785 від 04.01.2014 внаслідок настання страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування у зв'язку з пошкодженням автомобіля «KIA RIO», реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок його пошкодження в ДТП, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля «TOYOTA Camry», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким спричинено ДТП, будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах, застрахована відповідачем на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АС/1665793), а тому позивач вказує, що обов'язок з відшкодування матеріальної шкоди покладається на відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.06.2015 порушено провадження у справі № 910/15963/15 та призначено розгляд справи на 27.07.2015 об 11:10 год.

07.07.2015 через відділ діловодства суду у відповідь на запит суду надійшов лист Моторного (транспортного) страхового бюро № 7/2-28/18881 від 03.07.2015 з інформацією про страхове покриття за полісом № АІ/737895.

13.07.2015 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшов супровідний лист, відповідно до якого позивач повідомив суд про відсутність аналогічного спору та просив долучити до матеріалів справи витяг з ЄДР юридичник осіб та фізичних осіб-підприємців стосовно відповідача, розширену довідку ДАІ № 9378814 про дорожно-транспортну пригоду. Зазначеним супровідним листом позивач також надав пояснення стосовно невідповідності зазначення державного номерного знаку автомобіля "KIA RIO", який є об'єктом страхування за договором № 202.14.2211785 від 04.01.2014 про добровільне страхування наземних транспортних засобів, які є предметом застави, в постанові Голосіївського районного суду міста Києва від 27.05.2014 у справі № 752/5889/14-п та державного номерного знаку автомобіля "KIA RIO", який зазначений у договорі.

В судове засідання, призначене на 27.07.2015, представник відповідача з'явився.

В судове засідання, призначене на 27.07.2015, представник позивача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні, призначеному на 27.07.2015, подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого повідомив суд про те, що 10.07.2014 р. відповідач здійснив страхову виплату на рахунок постраждалої особи, а саме ОСОБА_1, у сумі 7 111,20 грн. Враховуючи зазначене відповідач у відзиві просив суд припинити провадження у справі № 910/15963/15, у зв'язку з відсутністю предмета спору. В якості додатків до відзиву відповідач надав суду копію страхового акту № 115769 від 23.06.2014 та копію платіжного доручення № 8683 від 10.07.2014 на суму 7 111,20 грн.

Відзив разом з доданими до нього документами залучено до матеріалів справи та передано до відділу діловодства суду для реєстрації.

Представник відповідача в судовому засіданні, призначеному на 27.07.2015, надав усні пояснення стосовно здійснення відповідачем виплати на рахунок постраждалої особи, а саме ОСОБА_1, у сумі 7 111,20 грн., проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві, поданому 27.07.2015 в судовому засіданні.

В судовому засіданні 27.07.2015 представник відповідача подав клопотання про продовження строку вирішення спору.

Клопотання судом задоволене та передане до відділу діловодства суду для реєстрації.

Враховуючи нез'явлення представника позивача в судове засідання, клопотання відповідача про продовження строку вирішення спору та положення п. 1, 2 ч. 1 ст. 77 ГПК України, суд прийшов до висновку про неможливість вирішення справи по суті в судовому засіданні, призначеному на 27.07.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.07.2015 продовжено строк вирішення спору та відкладено розгляд справи на 31.08.2015 об 11:50 год.

06.08.2015 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшли пояснення на відзив, відповідно до яких позивач повідомив суд про те, що не погоджується з твердженями відповідача, викладеними у відзиві, поданому 27.07.2015 в судовому засіданні, та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

12.08.2015 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов супровідний лист з документами для долучення до матеріалів справи на виконання вимог ухвали суду від 27.07.2015, а саме: копіями матеріалів страхової справи, на підставі яких було складено страховий акт № 115769 від 23.06.2014 та здійснено страхове відшкодування на суму 7 111,20 грн.

В судове засідання, призначене на 31.08.2015, представник позивача з'явився.

В судове засідання, призначене на 31.08.2015, представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Представник позивача в судовому засіданні, призначеному на 31.08.2015, надав усні пояснення по суті заявлених позовних вимог, позов підтримав з урахуванням пояснень на відзив, поданих 06.08.2015 через відділ діловодства суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 ГПК України, питання про залучення третіх осіб до участі у справі вирішується господарським судом.

Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, керуючись положеннями ст. 27 ГПК України, суд дійшов висновку про необхідність залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1, оскільки рішення у справі № 910/15963/15 може вплинути на її права та обов'язки щодо однієї з сторін.

Враховуючи необхідність залучення до участі у справі третьої особи та положення ч. 1 ст. 77 ГПК Укарїни, суд дійшов висновку про неможливість вирішення справи по суті в судовому засіданні, призначеному на 31.08.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.08.2015 відкладено розгляд справи та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1.

07.09.2015 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшов супровідний лист з документами для долучення до матеріалів справи, а саме: доказами направлення позовної заяви з додатками на адресу третьої особи та витягом з центральної бази МТСБУ щодо полісу № АС/1665792, який був чинним стоном на час скоєння ДТП - 24.04.2014.

11.09.2015 через відділ діловодства суду у відповідь на запит суду надійшов лист Моторного (транспортного) страхового бюро № 7/2-28/25283 від 08.09.2015 з інформацією про страхове покриття за полісом № АС/1665792.

В судове засідання, призначене на 14.09.2015, представники позивача та відповідача з'явилися.

В судове засідання, призначене на 14.09.2015, представник третьої особи не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду від 31.08.2015 не виконав, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до абз. 1 п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011 № 18 визначено, що у випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 14.09.2015 без участі представника третьої особи, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору.

Представник позивача в судовому засіданні, призначеному на 14.09.2015, надав усні пояснення по суті заявлених позовних вимог, позовні вимоги підтримав з урахуванням пояснень на відзив відповідача, поданих 06.08.2015 через відділ діловодства суду.

В судовому засіданні 14.09.2015 представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві, поданому 27.07.2015 в судовому засіданні.

Матеріали справи містять відзив відповідача, поданий 27.07.2015 в судовому засіданні.

В основу заперечень відповідача, викладених у зазначеному відзиві покладено твердження про те, що згідно платіжного доручення № 8683 від 10.07.2014 ним було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 7 111,20 грн. постраждалій особі, а тому на його думку позов не підлягає задоволенню.

26.08.2014 відповідач отримав від позивача заяву № 14.1137 від 19.08.2014 про виплату страхового відшкодування в порядку регресу.

Відповідач розглянув надані позивачем документи та листом № 5167 від 19.12.2014 повідомив Товариство з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» про те, що за спірним страховим випадком було складно страховий акт № 115769 від 23.06.2014 про виплату страхового відшкодування у розмірі 7 111,20 грн. та здійснено страхову виплату на рахунок постраждалої особи, а саме на рахунок ОСОБА_1, що підтверджується платіжним дорученням №. 8683 від 10.07.2014.

Матеріали справи також містять пояснення позивача, подані 06.08.2015 через відділ діловодства суду, з урахуванням відзиву відповідача, поданого 27.07.2015 в судовому засіданні.

Зі змісту наданих позивачем пояснень на відзив відповідача вбачається, що позивач на погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві, виходячи з наступного.

Відповідно до звіту № 787 про оцінку КТЗ, наданого позивачем разом із позовною заявою, матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «KIA RIO», реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 19 202,42 грн. Таким чином, на думку позивача, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, що підтверджують відшкодування шкоди потерпілій особі у повному обсязі.

Позивач зазначає, що страхове відшкодування відповідач виплатив 10.07.2014, тобто після отримання ОСОБА_1 страхового відшкодування від позивача (платіжне доручення № 8918 від 18.06.2015), що відповідно до п. 4, ч. 1 ст. 26 Закону України «Про страхування» є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Крім того, позивач вказує, що Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Системний аналіз положень цього закону дає підстави для висновку, що у момент укладення договору обов'язкового страхування страховик приймає на себе зобов'язання відповідати перед невизначеним і невідомим заздалегідь колом осіб за майнову шкоду, завдану цим особам Страхувальником відповідальності, тобто приймає на себе фінансові ризики виплати відшкодування завданої страхувальником іншій особі майнової шкоди.

Згідно зі ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», п. 14.1 Договору Страхування до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання із відшкодування збитків не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора (потерпілий страхувальник передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди). Отже страховик виступає замість потерпілого.

Особою, відповідальною за збитки, може бути як безпосередньо заподіювач шкоди, так і страхова компанія відповідальна за останнього.

Саме наведеними нормами матеріального права, на думку позивача, регулюються правовідносини між сторонами у справі. Позивач виплативши страхове відшкодування страхувальнику ОСОБА_1 на рахунок СТО, за договором страхування, отримав від останньої право вимоги до відповідача, який застрахував відповідальність перед третіми особами винного особи у спірній ДТП ОСОБА_4

Таким чином позивач реалізує своє право вимоги кредитора шляхом пред'явлення вимоги до відповідача, оскільки за полісом № АС/1665792 відповідач надав згоду на прийняття обов'язку сторони боржника у деліктному зобов'язання, якщо воно виникне.

З огляду на зазначене у поясненнях, позивач вважає твердження відповідача про відсутність будь-яких зобов'язань перед позивачем, у зв'язку із виплатою постраждалій особі суми страхового відшкодування, є безпідставним, оскільки відповідач здійснив виплату без вчинення дій по з'ясуванню факту звернення потерпілої особи та отримання нею страхової виплати за договором добровільного страхування наземного транспорту № 202.14.2211785 від 04.01.2014. В той час, як такий обов'язок вбачається з аналізу положень п. 22.1, ст. 22, ст. 34.1, п. 36.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 14.09.2015 відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судовому засіданні оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

04.01.2014 між Товариством з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» та ОСОБА_1 (страхувальник) було укладено договір № 202.14.2211785 добровільного страхування наземних транспортних засобів, які є предметом застави (надалі -договір страхування).

Згідно з договором страхування у позивача був застрахований автомобіль «KIA RIO», реєстраційний номер НОМЕР_1. Строк дії договору страхування, відповідно до п. 11 зазначеного договору, визначений з 00:00 год. 08.01.2014 по 24:00 год. 07.01.2021.

24.04.2014 в місті Києві на вулиці Горького сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля «KIA RIO», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5, автомобіля «Mercedes-Benz S550», реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_6 та автомобіля «TOYOTA Camry», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_7. Наведене підтверджується довідкою № 9378814 про дорожньо-транспортну пригоду ВДАІ Голосіївського РУ ГУ МВС України в в місті Києві.

ДТП сталася в результаті порушення ОСОБА_7 п. 10.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 27.05.2014 у справі № 752/5889/14-п, відповідно до якої ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застотосовано адміністративне стягенння у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн.

Загальний розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «KIA RIO», реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті ДТП, відповідно до звіту № 787 про визначення збитку КТЗ, складеного 23.05.2014 оцінювачем ОСОБА_8, становить 19 202,42 грн. (надалі - звіт № 787 від 23.05.2014).

Загальний розмір вартості відновлювального ремонту автомобіля «KIA RIO», реєстраційний номер НОМЕР_1, відповідно до рахунку-фактури Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоцентр на Харківському» № від 30.05.2014 становить 16 971,51 грн. (надалі - рахунок-фактура № від 30.05.214).

За страховим випадком (ДТП) згідно складеного страхового акту № 3.14.1137-1 від 17.06.2014 по договору страхування було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 12 996,17 грн., виплата якого позивачем підтверджується платіжним дорученням № 8918 від 18.06.2014.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За чинним законодавством України окрім особи, винної у завданні шкоди, потерпілий у ДТП має також право одержати майнове відшкодування або за рахунок страхової організації, якою застраховане його майно, за правилами і в порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Законом України «Про страхування», або за рахунок страховика, яким застраховано відповідальність особи, що володіє транспортним засобом, водія якого визнано винним у ДТП, за правилами та у порядку, встановленому ЦК України та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Право потерпілого обрати той чи інший спосіб захисту чинним законодавством не обмежене.

Отже, чинним законодавством України не передбачено можливість потерпілого в ДТП отримати відшкодування заподіяної шкоди двічі.

Матереіали справи містять докази того, що ОСОБА_1 звернулася до позивача та до відповідача з заявами про відшкодування заподіяної в результаті ДТП шкоди. В результаті розгляду відповідних заяв позивач 18.06.2014 виплатив 12 996,17 грн., а відповідач 10.07.2014 виплатив 7 111,20 грн.

Як свідчать зібрані у справі докази, потерпілий звернувся за відшкодуванням майнової шкоди до позивача, який застрахував його майно (автомобіль). В п. 1.1, 1.4, 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин по страховому випадку, що настав 24.04.2014) наведені визначення наступних термінів:

- страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу;

- особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду;

- забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Стаття 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» надає визначення поняття «шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого». Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов'язана:

з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу;

з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху;

з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого;

з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди;

з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу;

з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

В спірному випадку позивачем заявлена до стягнення з відповідача сума страхового відшкодування, виплаченого позивачем на умовах договору страхування, що укладений між позивачем та страхувальником у відношенні транспортного засобу, який було пошкоджено в ДТП, з урахуванням ліміту по майну за полісом № АС/1665793. При цьому право вимоги до страховика винної особи переходить саме по розміру збитків, завданих пошкодженому автомобілю в межах фактичних витрат страховика.

Відповідачем на вимогу ухвал Господарського суду міста Києва від 25.06.2015, від 27.07.2015 та від 31.08.2015 не представлено договору (полісу № АС/1665793) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Матеріали справи містять інформацію МТСБУ про страхове покриття за зазначеним полісом, надану на запит суду, та надану позивачем разом із супровідним листом, поданим 07.09.2015 через відділ діловодства суду.

Відповідно до полісу № АС/1665793, судом встановлено, що транспортний засіб, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди застрахованому у позивача транспортному засобу, взято на страхування Приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (відповідачем), страхувальником за даним полісом визначено ОСОБА_9, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну визначений в сумі 50 000,00 грн., строк дії даного полісу з 23.05.2013 по 22.05.2014.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що ОСОБА_7 керував автомобілем «TOYOTA Camry», реєстраційний номер НОМЕР_2, на законних підставах.

Таким чином відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля, застрахованого у позивача, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в межах, передбачених полісом № АС/1665793, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні висновки по застосуванню положень закону містяться у постанові Верховного Суду України судової палати у господарських справах від 25 листопада 2008 року (справа 11/406-07), а також і у постанові Верховного Суду України 11/104 від 07.11.2011 (справа № 48/562), висновки якої про застосування правової норми у спірних правовідносинах при прийнятті рішення у справі, є обов'язкові до врахування судом згідно положень ч. 2 ст. 82 ГПК України.

По матеріалам справи судом встановлено, що фактичні витрати позивача по виплаті страхового відшкодування не перевищують розмір збитку, завданого транспортному засобу, пошкодженому у ДТП, що визначений звітом № 787 від 23.05.2014, рахунком-фактурою № від 30.05.2014, страховим актом № 3.14.1137-1 від 17.06.2014 по договору страхування, платіжним дорученням № 8918 від 18.06.2014.

Положеннями Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст. 12) передбачена можливість встановлення франшизи при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, розмір якої при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що франшиза за полісом № АС/1665793 становить 510,00 грн.

За встановлених обставин, до виплати із страховика, яким застраховано відповідальність особи, яку визнано винною у ДТП, належить сума в розмірі 12 486,17 грн. (12 996,17 грн. (сума страхового відшкодування, підтверджена висновком звітом № 787 від 23.05.2014, рахунком-фактурою № від 30.05.2014, страховим актом № 3.14.1137-1 від 17.06.2014 по договору страхування, платіжним дорученням № 8918 від 18.06.2014) - 510,00 грн. (франшиза за полісом № АС/1665793).

Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що була дійсною на момент виникнення спірних правовідносин) виплата страхового відшкодування здійснюється протягом 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Дослідивши всі докази в сукупності та з'ясувавши правову позицію позивача та відповідача, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 34.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції чинній на момент ДТП, передбачено обов'язок відповідача протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 35.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування, яка зокрема, має містити інформацію про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих.

Судом встановлено, що виплата страхового відшкодування за договором страхування транспортних засобів, які є предметом застави, № 202.14.2211785 від 04.01.2014 у розмірі 12 996,17 грн., була здійснена позивачем 18.06.2014, що підтверджується платіжним дорученням № 8918.

Відповідач здійснив виплату страхового відшкодування на підставі полісу № АС/1665793 в сумі 7 111,20 грн 10.07.2014 що підтверджується платіжним дорученням № 8683. Тобто на момент здійснення зазначеної виплати відповідачем вже існували обставини, які давали останньому підстави для відмови у здійсненні регламентної виплати.

Здійснюючи розгляд справи по суті, судом враховано висновки, викладені в Постанові Верховного Суду України від 04.11.2014 у справі № 910/17223/13.

Суд прийшов до висновку, що у момент укладення договору обов'язкового страхування страховик приймає на себе зобов'язання відповідати перед невизначеним і невідомим заздалегідь колом осіб за майнову шкоду, завдану цим особам страхувальником відповідальності, тобто приймає на себе фінансові ризики виплати відшкодування завданої страхувальником іншій особі майнової шкоди.

Згідно зі ст. 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання із відшкодування збитків про цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого.

Особою, відповідальною за завдані збитки, може бути як безпосередній заподіювач шкоди, так і страхова компанія, відповідальна за останнього.

Отже, відповідно до ст. 993 ЦК України ст. 27 Закону України «Про страхування» та п. 14.1 договору страхування транспортних засобів, які є предметом застави, № 202.14.2211785 від 04.01.2014, до Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (позивача), яке виплатило страхове відшкодування за договором страхування, у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник ОСОБА_1, мала до особи, відповідальної за завдані збитки. Таке право вимоги до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» в частині виплати страхового відшкодування ОСОБА_1 передала позивачу з моменту отримання страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортних засобів, які є предметом застави, № 202.14.2211785, тобто 18.06.2014, саме з цього часу ОСОБА_1 стала неналежним отримувачем страхового відшкодування згідно полісу № АС/1665793 в силу вимог чинного законодавства та умов договору страхування.

Згідно ст. 228 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

Станом на час вирішення спору по суті матеріали справи не містять доказів на підтвердження здійснення відповідачем виплати страхового відшкодування в сумі 12 486,17 грн. позивачу, як особі до якої перейшло право вимоги. Виплата відшкодування відповідачем ОСОБА_1 не може розглядатися судом в якості належного виконання зобов'язань, що виникли в результаті заподіяння шкоди, оскільки на момент здійснення такої виплати ОСОБА_1 не мала правових підстав для її отримання.

Приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За наведених обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача 12 486,17 грн. страхового відшкодування підтверджується матеріалами справи та підлягає задоволенню повністю в сумі 12 486,17 грн.

Судові витрати позивача на оплату судового збору в розмірі 1 827,00 грн. відповідно до положень ч. 1 ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (01054, м. Київ, вул. Воровського, 33; ідентифікаційний код 16285602) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (01004, м. Київ, вул. Червоноармійська, 15/2; ідентифікаційний код 36086124) 12 486,17 грн. (дванадцять тисяч чотириста вісімдесят шість гривень 17 коп.) страхового відшкодування, 1 827,00 грн. (одну тисячу вісімсот двадцять сім гривень 00 коп.) судового збору.

3. Видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15.09.2015.

Суддя Гумега О.В.