ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2015 р. Справа № 920/624/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя

Крестьянінов О.О., суддя Шевель О. В.

при секретарі Литвиновій К.О.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився,

відповідача - Кучменка С.В. (довіреність від 28.04.2015р.), Кононенко О.В. (довіреність від 17.08.2015р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. №4031 С/2) на рішення господарського суду Сумської області від 22.06.15р. у справі № 920/624/15

за позовом Державного підприємства "Одеська залізниця", м.Одеса,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроальянс", м.Суми,

про стягнення 195 885,00 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Сумської області від 22.06.2015р. (суддя Моїсеєнко В.М.) позов задоволено. Стягнуто з відповідача 195885,00 грн. штрафу та 3917,72 грн. витрат по сплаті судового збору.

Відповідач з рішенням місцевого господарського суду не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Скарга обґрунтована тим, що зважування вантажу перед відправкою здійснювалося на спеціальних вагонних вагах Сумського комбінату хлібопродуктів філії ПАТ «Державної продовольчої зернової компанії України». В свою чергу, контрольне перевантаження вантажу здійснювалося на вагонних вагах Одеського зернового терміналу філії ПАТ «Державної продовольчої зернової компанії України».

Як зазначає апелянт, як ваги Сумського комбінату хлібопродуктів філії ПАТ «ДПЗКУ», так і ваги Одеського зернового терміналу філії ПАТ «ДПЗКУ» мають однаковий правовий статус, виходячи із вимог Статуту залізниць України, Правил приймання вантажів до перевезення, Правил видачі вантажів. Таким чином, ваги Одеського зернового терміналу філії ПАТ «ДПЗКУ» не мають пріоритету над вагами такого ж самого підприємства як Сумський комбінат хлібопродуктів філії ПАТ «ДПЗКУ».

Крім того, контрольне перевантаження вантажу здійснювалося саме вантажоодержувачем - Одеським зерновим терміналом філії ПАТ «ДПЗКУ» за його вимогою, на його вагах, а не вагах залізниці та після прийняття вантажу від залізниці. Отже, з наведеного слідує, що контрольне перевантаження вантажу вантажоодержувачем (Одеським зерновим терміналом філії ПАТ «ДПЗКУ»), а не залізницею (Державним підприємством «Одеська залізниця»), було здійснено з порушенням вимог Статуту залізниць України.

Також, як зазначає відповідач, на станції Баси Сумської дирекції залізничних перевезень залізницею у відповідності до своїх прав та повноважень була перевірена маса відправленого ТОВ «Агроальянс» вантажу. Зауважень щодо маси вантажу не було.

Також посилається на інші обставини, викладені в апеляційній скарзі.

14.08.2015р. до суду від відповідача надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги (вх.№11908), 03.09.2015р. розрахунок норм природних втрат і граничного розходження маси вантажу (вх.№12628), 04.09.2015р. доповнення до розрахунку норм природних втрат і граничного розходження маси вантажу з урахуванням похибки вагонних вагів (вх.№12668), які долучено до матеріалів справи.

Представники відповідача у судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги.

Позивач у судове засідання не з'явився, про причини не з'явлення суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час і місце слухання справи ухвалою суду від 19.08.2015р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників відповідача, дослідивши наявні докази по справі, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила.

В квітні 2015р. ДП «Одеська залізниця» звернулась до господарського суду Сумської області з позовом про стягнення з ТОВ «Агроальянс» штрафу у розмірі 195885,00 грн. у зв'язку з невірним зазначенням даних до перевізного документу.

Позов обґрунтовано тим, що у жовтні 2014 року за накладною № 43524842 зі станції Суми Південної залізниці відправником ТОВ "Агроальянс" було відправлено вагони № 95639233, № 95526539, № 95540241 з вантажем "Насип. Зерно кукурудзи", станція призначення Одеса-Порт Одеської залізниці, одержувач філія - ДП "ДПЗКУ", Одеський зерновий термінал.

На станції призначення Одеса-Порт Одеської залізниці на вимогу вантажоодержувача було проведено контрольне переважування вантажу в вагонах №95639233, № 95526539, № 95540241 на електромеханічних вагонних вагах "ГПЗКУ" Одеського зернового терміналу 2385 ВВ-100е/2с повірка 08.04.2014р. та виявлено, що вага в вагоні №95639233 брутто - 87 100 кг., тара з документа - 21 200 кг., нетто - 65 900 кг., що складає різницю ваги проти документа в сторону зменшення на 450 кг.; вага в вагоні №95526539 брутто - 88 100 кг., тара з документа - 21 450 кг., нетто - 66 650 кг., що складає різницю ваги проти документа в сторону зменшення на 400 кг.; вага в вагоні №95540241 брутто - 88 150 кг., тара з документа - 21 600 кг., нетто - 66 550 кг., що складає різницю ваги проти документа в сторону зменшення на 350 кг. Загальна різниця ваги у трьох спірних вагонах склала 1 200 кг.

Згідно даних накладних вантаж завантажений у вагони засобами відправника.

По факту невірно вказаної маси вантажу в основній накладній було складено комерційний акт АА № 024667/407 форма ГУ-22 від 26.10.2014р. в якому зазначено, що після відкриття верхніх завантажувальних люків було виявлено: вагони завантажені не до повної місткості. Бракуючий вантаж в вагонах вміститися міг. Течі вантажу з вагонів не виявлено. Вагони №95639233, №95526539, №95540241 в технічному відношенні - справні, всі три вагони прибули зі справними ЗПП відправника, які не пошкодженні та виконують свої функції.

Відповідно до ст. 118 Статуту позивачем нараховано штраф у розмірі 195885,00 грн., що і стало причиною звернення позивача з даним позовом.

Відповідач у запереченні на позовну заяву (вх. №5557 від 08.05.2015р.) проти позову заперечував, посилаючись на те, що зерно кукурудзи, яке було ним відвантажено зі станції Суми Південної залізниці одержувачу - ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" в особі філії Одеський зерновий термінал, у відповідності до договору складського зберігання зерна від 03.07.2014 № 3001 зберігалось на "Сумському комбінаті хлібопродуктів" філії ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України". У зв'язку із відвантаженням зерна у вагони, "Сумським комбінатом хлібопродуктів" було проведено його зважування, за наслідками чого був складений і виданий ТОВ "Агроальянс" видатковий акт від 23.10.2014р., в якому зазначено номери вагонів № 95639233, № 95526539, № 95540241 і кількість відвантаженого у них зерна кукурудзи, що склало відповідно 66350 кг, 67050 кг, 66900 кг.

22.06.2015р. господарським судом Сумської області прийнято оскаржуване рішення.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Вимогами ч. 5 ст. 307 ГК України, які кореспондуються з вимогами ч. 4 ст. 909, ч. 1 ст. 920 ЦК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначається транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про транспорт" підприємства транспорту мають право вимагати від пасажирів, відправників і одержувачів вантажів виконання вимог цього Закону, кодексів (статутів) окремих видів транспорту та інших нормативних актів України, що регулюють діяльність транспорту.

Статтею 2 Статуту залізниць України передбачено, що обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом визначає Статут залізниць України.

Згідно зі ст. 6 Статуту залізниць України накладна є основним перевізним документом встановленої форми, оформленим відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Статтею 23 Статуту залізниць України визначено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Відповідно до пунктів 1.1., 1.3. "Правил оформлення перевізних документів", затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, на кожне відправлення вантажу відправник повинен подати станції навантаження накладну (комплект перевізних документів).

Згідно зі ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Статтею 122 Статуту залізниць України передбачено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно до ст. 118 Статуту за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

При цьому, в силу вимог ч. 1 ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Аналогічні положення передбачені і п. 5.5 Правил оформлення перевізних документів, згідно з яким якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній відомостей про код одержувача, його адресу, назву вантажу, його кількість, то з відправника стягується штраф згідно зі ст. 122 Статуту. Факт неправильного зазначення відправником указаних відомостей засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

За вимогами зазначених статей підставою для покладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відповідних відомостей є акт загальної форми або комерційний акт, складений у випадках, передбачених ст. 129 Статуту залізниць України. У застосуванні ст.ст. 118 та 122 Статуту залізниць України слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Відповідно до п.а) ст.129 Статуту залізниць України комерційний акт складається для засвідчення таких обставин, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Відповідно до п.2 Правил складання актів у тих випадках, коли різниця у масі вантажу, визначеній на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення його маси нетто, комерційний акт не складається, а оформлення видачі вантажу провадиться у порядку, передбаченому Правилами видачі вантажів, затвердженими наказом Мінтрансу від 21.11.2000 №644 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України.

Відповідно до п.27 Правил видачі вантажів вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить, зокрема, 0,5% маси всіх інших вантажів. Надлишок вантажу порівняно з масою, вказаною в накладній, вважається таким, що не перевищує норму, якщо він не виходить за межу граничного розходження визначення маси нетто, яке становить 0,2%. Норми недостачі або надлишку маси вантажів розраховуються від маси нетто- для вантажів, які перевозяться без тари й упаковки.

Як свідчать матеріали справи, за результатами зважування та на підставі видаткового акту від 23.10.2014р. і товарно-транспортних накладних: №002083 від 22.10.2014р., №002084 від 22.10.2014р., №002085 від 22.10.2014р. ТОВ "Агроальянс" були внесені дані у залізничну накладну від 22.10.2014р. щодо маси вантажу у вагонах № 95639233, № 95526539, № 95540241, що склало відповідно 66350 кг, 67050 кг, 66900 кг, всього 200 300 кг.

Відповідно до ГОСТ 29329-92 «Весы для статического взвешивания. Общие технические требования», ДСТУ ЕN 45501:2007 «Прилади неавтоматичні зважувальні. Загальні технічні вимоги та методи випробувань», а також згідно технічних характеристик вагонних ваг, на яких проводилось зважування вантажу, дані ваги мають наступну похибку: при зважуванні вантажу масою від 1 т до 25 т ± 50 кг; при зважуванні вантажу масою більше 25 т до 100 т ± 75 кг; при зважуванні вантажу масою більше 100 т до 150 т ± 100 кг.

Таким чином сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто з урахуванням похибки вагонних вагів складає:

- у вагоні № 95639233 маса вантажу становить 66350 кг, тому сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто становить 66350 кг х 0,5% + 75 кг = 406,75 кг. Згідно комерційного акту нестача у даному вагоні становить 450 кг;

- у вагоні № 95526539 маса вантажу становить 67050 кг, тому сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто становить 67050 кг х 0,5% + 75 кг = 410,25 кг. Згідно комерційного акту нестача у даному вагоні становить 400 кг, що повністю входить в межі природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто з урахуванням похибки вагонних вагів;

- у вагоні № 95540241 маса вантажу становить 66900 кг, тому сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто становить 66900 кг х 0,5% + 75 кг = 409,50 кг. Згідно комерційного акту нестача у даному вагоні становить 350 кг, що повністю входить в межі природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто з урахуванням похибки вагонних вагів.

В обґрунтування оскаржуваного рішення місцевий господарський суд послався на те, що відповідно до приписів Статуту залізниць України та Правил перевезення вантажів, більш точним визначенням маси вантажу в вагоні може вважатися зважування вагону на електромеханічних вагонних вагах, на яких і було здійснено позивачем контрольне зважування товару та виявлено невідповідність ваги, зазначеної відповідачем (відправником) при оформленні перевізних документів.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Агроальянс" звертався із запитом (лист від 28.04.2015 № 46) до філії ПАТ "ДПЗКУ" "Сумський комбінат хлібопродуктів" щодо надання ксерокопії сторінок "Журналу реєстрації зважування вантажів на вагонних вагах" з вказівкою маси тари, брутто, нетто вагонів, які завантажувалися ТОВ "Агроальянс" 22 - 23 жовтня 2014 року на філії ПАТ "ДПЗКУ" "Сумський КХП" (а.с.42).

На даний запит філією ПАТ "ДПЗКУ" "Сумський комбінат хлібопродуктів" була надана відповідь (лист від 29.04.2015 № 231) та сторінка із "Журналу реєстрації зважування вантажів на вагонних вагах" з яких вбачається, що 22.10.2014р. здійснювалося завантаження кукурудзи у вагон № 95639233 (вага тари 21300 кг, вага нетто 66350 кг, вага брутто 87650 кг), у вагон № 95526539 (вага тари 21550 кг, вага нетто 67050 кг, вага брутто 88600 кг), у вагон № 95540241 (вага тари 21550 кг, вага нетто 66900 кг, вага брутто 88450 кг) (а.с.43-44).

Крім того, ТОВ "Агроальянс" звертався із запитом (лист від 11.12.2014 № 238) до Сумської дирекції залізничних перевезень про надання підтвердження, що вагони № 95639233 (вага брутто 87650 кг, вага нетто 66350 кг, вага тари 21300 кг), № 95526539 (вага брутто 88600 кг, вага нетто 67050 кг, вага тари 21950 кг), № 95540241 (вага тари 21550 кг, вага нетто 66900 кг, вага брутто 88450 кг), відправлені зі станції "Суми" (код станції 445306) на станцію "Одеса-Порт" (код станції 400409) пройшли через тензоваги на дільниці між станціями Баси - Смородино без зауважень (а.с.40).

На даний запит Державне підприємство "Сумська дирекція залізничних перевезень" листом від 15.12.2014р. № ДН-3-01-19/1037 повідомила, що при проходженні зазначених вагонів через тензоваги станції Баси зауважень щодо маси вантажу не було (а.с.41).

Відповідно до п.5 Правил «Про затвердження окремих розділів Правил перевезення вантажів» від 21.11.2000 №644 загальна маса вантажу визначається відправником зважуванням або розрахунковим способом. Усі засоби вимірювальної техніки, які використовуються для визначення маси вантажів, мають бути повірені відповідно до вимог чинного законодавства. Засоби ваговимірювальної техніки повинні бути взяті на облік залізницею та відповідати вимогам Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 31.07.2012р. №442, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.10.2012ро. за №1716/220280 та інших нормативно-правових актів.

Інструкцією про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 31.07.2012р. №442 затверджені інтервали проведення повірки та обслуговування ЗВВТ, а саме, після закінчення строку служби, встановленого експлуатаційною документацією виробника, а також для вагонних ваг після модернізації: періодична повірка проводиться через 6 місяців, огляд - перевірка через 3 місяці.

Як свідчать матеріали справи, згідно технічного паспорту вагонних ваг Одеського зернового терміналу філії ПАТ «ДПЗКУ», на яких ДП «Одеська залізниця» здійснювала перевантажування вантажу, найменша межа зважування становить 8 т. Огляд-перевірка проведена 07.10.2014р. (а.с.13).

Згідно технічного паспорту вагонних ваг Сумського комбінату хлібопродуктів філії ПАТ «ДПЗКУ», на яких відбулося зважування вантажу ТОВ «Агрояльянс», найменша межа зважування становить 2,5 т., 04.08.2014р. вагонним вагам проведено профілактичне технічне обслуговування та періодична повірка (а.с.38).

Тобто, колегія суддів зазначає, що вагонні ваги Сумського комбінату хлібопродуктів філії ПАТ «ДПЗКУ» є більш точними.

Відповідно до Правил видачі вантажів від 21.11.2000р. №644 при наявності на станції призначення або в одержувача вагонних ваг залізниця може здійснювати перевірку маси вантажів, що перевозяться навалом і насипом і були без ознак утрати, відповідно до договору між залізницею і одержувачем.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 19.08.2015р. позивача було зобов'язано надати до суду копію договору, укладеного між залізницею та одержувачем вантажу відповідно до зазначених правил. Однак, позивач вимоги ухвали суду не виконав, копію договору суду не надав.

Крім того, колегія суддів зазначає, що комерційний акт АА №024667/407 був складений наступного дня після прибуття вагонів на станцію.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що враховуючи те, що у вагоні № 95526539 та у вагоні № 95540241 маса нестачі вантажу повністю входить в межі природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто з урахуванням похибки вагонних вагів, а у вагоні № 95639233 маса нестачі вантажу має незначне відхилення від граничного розміру, комерційний акт АА №024667/407 від 26.10.2015р. відповідно до п.2 Правил складання актів не повинен був складатися.

Крім того, колегія суддів зазначає, що з врахуванням наданих відповідачем документів щодо обгрунтування правильності зазначення ним в накладній маси вантажу, факт невідповідності маси вантажу є недоведеним.

Відповідно до приписів ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Наведена норма зобов'язує суд у кожному конкретному випадку оцінювати наявні докази в їх сукупності, з урахуванням повноти встановлення всіх обставин справи, які необхідні для правильного вирішення спору, на основі вичерпних та достеменно підтверджених висновків.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, як таких, що не підтверджені належними доказами, які б об'єктивно і у визначеному законом порядку підтвердили позицію позивача, в зв'язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення по справі про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, тому рішення господарського суду Сумської області від 22.06.15р. у справі № 920/624/15 слід скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 10 ч.2 ст.105 Господарського процесуального кодексу України у постанові має бути зазначений новий розподіл судових витрат у разі скасування чи зміни рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне здійснити перерозподіл судових витрат у відповідності до положень ст.49 ГПК України.

Керуючись статтями 49, 91, 99, 101, 102, п.2 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроальянс" задовольнити.

Рішення господарського суду Сумської області від 22.06.15р. у справі № 920/624/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Державного підприємства "Одеська залізниця" (65012, м.Одеса, вул. Пантелеймонівська,19, код 01071315 р/р1 в Одеській філії АБ «Експрес-Банк», МФО 328801) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроальянс"( 40004, м.Суми, вул.Супруна, б.3/1, код 30174932) 1958,85 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Повний текст постанови складено 14.09.2015р.

Головуючий суддя Білоусова Я.О.

Суддя Крестьянінов О.О.

Суддя Шевель О. В.