ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2015 р. Справа № 921/114/15-г/7

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого-судді: Якімець Г.Г.,

суддів: Бойко С.М., Бонк Т.Б.,

при секретарі судового засідання Кришталь М.Б.,

за участю представників:

від позивача (скаржника) ОСОБА_1

від відповідача ОСОБА_2

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», вих.№14/2-451 від 24.04.2015 року

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 26.03.2015 року (підписане 08.04.2015 року), суддя Стадник М.С.

у справі №921/114/15-г/7

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до відповідача ОСОБА_3 підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради, м. Тернопіль

про стягнення 4272275,12 грн.

в с т а н о в и в :

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 26.03.2015 року по справі №921/114/15-г/7 відмовлено у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_3 підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради про стягнення 4272275,12 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що в даному випадку відсутні підстави для застосування наслідків за порушення грошового зобовязання, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки, уклавши договори про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору поставки природного газу, а для настання наслідків порушення грошового зобовязання, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, необхідно, щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків, однак, судом першої інстанції встановлено, що такі розрахунки проведені між сторонами у відповідності до договорів про організацію взаєморозрахунків, а відповідно до пункту 15 останніх сторони засвідчили, що після виконання таких договорів вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору. Разом з тим, суд відхилив доводи відповідача про те, що договори про взаєморозрахунки є новацією, оскільки для новації характерним є укладення нового зобовязання, а не зміна його частини, що є підставою для припинення попереднього зобовязання, при цьому нове зобовязання укладається між тими ж сторонами,тоді як договір про організацію взаєморозрахунків таких ознак не містить.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 26.03.2015 року по справі №921/114/15-г/7 та прийняти нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що укладення договорів про організацію взаєморозрахунків не може бути підставою для відмови у стягненні з відповідача 3% річних та інфляційних втрат за несвоєчасну оплату природного газу за договором купівлі-продажу природного газу, що виникла до моменту укладення та виконання договорів про організацію взаєморозрахунків. Разом з тим, зазначає, що 3% річних та інфляційні втрати не мають характеру штрафних санкцій, а є способом захисту майнового права та інтересу.

Представник позивача (скаржника) в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив задоволити в повному обсязі: скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 26.03.2015 року по справі №921/114/15-г/7 та прийняти нове рішення про задоволення позову: стягнути з відповідача на користь позивача 1 213 819,22 грн. 3% річних та 3 058 455,90 грн. інфляційних втрат.

Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу (б/н від 02.06.2015 року). Зокрема, зазначав, що уклавши договори про організацію взаєморозрахунків №181/30 від 14.02.2014 року та №872/30 від 22.10.2014 року, сторони змінили порядок та умови проведення розрахунків за природний газ, поставлений згідно договору на купівлю-продаж природного газу №14/2321/11 від 30.09.2011 року. Крім того, вказував, що у п.10 договорів про організацію взаєморозрахунків сторони зобовязались не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 30 вересня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (в тексті договору продавець) та ОСОБА_3 підприємством теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради (в тексті договору покупець) укладено договір №14/2321/11 на купівлю продаж природного газу, відповідно до умов якого, а саме: п.п.1.1 продавець зобов'язався передати у власність покупцю у IV кварталі 2011 року та у 2012 році імпортований природний газ для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та релігійними організаціями, а покупець зобов'язався приймати та оплачувати газ на умовах цього договору.

Відповідно до п.п.2.1, 3.1 Договору продавець передає покупцеві з 01 жовтня 2011 року по 31 грудня 2012 року газ в обсязі до 78085,0 тис. куб. м., а саме: в жовтні 2011 року 3978,0 тис. куб. м, листопаді 2011 року 7297,0 тис. куб. м, грудні 2011 року 9205,0 тис. куб. м, в січні 2012 року 10148,0 тис. куб. м, лютому 2012 року 8845,0 тис. куб. м, березні 2012 року 8175,0 тис. куб. м, квітні 2012 року 4558,0 тис. куб. м, травні 2012 року 1062,0 тис. куб. м, червні 2012 року 593,0 тис. куб. м, липні 2012 року 986,0 тис. куб. м, серпні 2012 року 1345,0 тис. куб. м, вересні 2012 року 1413,0 тис. куб. м, жовтні 2012 року 3978,0 тис. куб. м, листопаді 2012 року 7297,0 тис. куб. м та в грудні 2012 року 9205,0 тис. куб. м у пунктах приймання передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі покупця. Право власності на газ переходить від продавця до покупця в пунктах приймання-передачі. Після переходу права власності на газ, покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, повязану з правом власності на газ.

Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформляється актом приймання-передачі газу (п.3.3 Договору).

У пунктах 5.1, 5.2 Договору сторони зазначили, що ціна (граничний рівень ціни) на газ для теплопостачальних підприємств та послуги з його транспортування установлюються Національною комісією регулювання електроенергетики України (НКРЕ). Ціна за 1000 куб. м. газу становить 1091,00 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб. м. природного газу 1091,00 грн., крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 1309,20 грн.

При цьому, оплата за газ здійснюється виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу (п.6.1 Договору).

У пункті 7.2 Договору сторони погодили, що у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 Договору, він у безспірному порядку зобовязується сплатити продавцю крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 відсотків від суми простроченого платежу.

Згідно з п.11.1 Договору, останній набуває чинності з дати його підписання і діє в частині реалізації газу з 01.10.2011 року до 31.12.2012 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

05.10.2012 року між сторонами укладено додаткову угоду №1, якою внесено зміни щодо обємів газу, а саме: у 2011 році - 0,0 тис. куб. м, у 2012 року 20662,184 тис. куб. м: в тому числі у жовтні 2012 року 3978,0 тис. куб. м., у листопаді 2012 року 7297,0 тис. куб. м та в грудні 2012 року 9205,0 тис. куб. м, вартість газу з ПДВ 1309,20 грн.

30.11.2012 року між сторонами укладено додаткову угоду №2, якою внесено зміни у п.7.2, а саме: виключено умову щодо стягнення штрафу в розмірі 7%.

На виконання умов Договору, протягом 2012 року позивач поставив, а відповідач прийняв природний газ обсягом 20762,184 тис. куб. м на загальну суму 27 181 851,29 грн., що підтверджуються актами приймання передачі природного газу, що містяться у матеріалах справи.

Однак, відповідач свої зобовязання щодо оплати поставленого природного газу виконував не вчасно та не в повному обсязі, з огляду на що, порушив умови п.6.1 Договору.

Згідно з актом звірки розрахунків станом на 13.02.2014 року заборгованість відповідача перед позивачем складала 26 398 563,44 грн., що стало підставою для звернення позивача з позовом про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, що нараховані у звязку з неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу №14/2321/11 від 30.09.2011 року щодо оплати вартості поставленого природного газу.

Разом з тим, судом встановлено, що 14 лютого 2014 року між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Тернопільській області (сторона-1), Департаментом фінансів Тернопільської облдержадміністрації (сторона-2), Управлінням житлово-комунального господарства Тернопільської облдержадміністрації (сторона-3), ОСОБА_3 підприємством теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради (сторона-4) та Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» (сторона-5) підписано п'ятисторонній Договір №181/30 про організацію взаєморозрахунків (відповідно до п.2 ст.16 ЗУ «Про державний бюджет України на 2014 рік»).

Відповідно до п.2 вказаного Договору сторони погодили перелік підприємств, установ та організацій, що беруть участь у проведенні взаєморозрахунків та послідовність виконання сторонами договору.

Так, згідно п.п.4-8 сторона перша перераховує на рахунок сторони другої кошти у сумі 11 683 700 грн. для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню. Сторона друга перераховує на рахунок сторони третьої кошти у сумі 11 683 700 грн. для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню. Сторона третя перераховує на рахунок сторони четвертої кошти у сумі 11 683 700 грн. для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню. Сторона четверта перераховує на рахунок сторони останньої кошти у сумі 11 683 700 грн., у тому числі податок на додану вартість 1 947 283,33 грн., для погашення заборгованості за спожитий природний газ у 2012 році згідно з договором від 30 вересня 2011 року №14/2321/11.

Відповідно до п.п.2 п.10 договору про організацію взаєморозрахунків сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору, а згідно з п.15 зазначеного Договору сторони погодили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

Договір про організацію взаєморозрахунків №181/30 від 14.02.2014 року набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором. Договір є дійсним лише у разі проведення відповідного фінансування (пункти 13, 14 Договору).

01 квітня 2014 року на виконання умов договору №181/30 від 14.02.2014 року, відповідачем сплачено на рахунок позивача кошти у розмірі 11683700 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1127 від 01 квітня 2014 року та випискою з банківського рахунку (арк. арк. справи 54, 55). В графі «призначення платежу» у платіжному дорученні зазначено: «погашення заборгованості за природній газ за 2012 рік, згідно договору від 30.09.2011 року №14/2321/11 та постанови КМУ від 29.01.2014 року №30, договір №181/30 від 14.02.2014 року».

Крім того, 22 жовтня 2014 року між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Тернопільській області (сторона-1), Департаментом фінансів Тернопільської облдержадміністрації (сторона-2), Управлінням житлово-комунального господарства Тернопільської облдержадміністрації (сторона-3), ОСОБА_3 підприємством теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради (сторона-4) та Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» (сторона-5) підписано ще один пятисторонній Договір №872/30 про організацію взаєморозрахунків (відповідно до п.2 ст.16 ЗУ «Про державний бюджет України на 2014 рік»).

Відповідно до п.2 вказаного Договору сторони погодили перелік підприємств, установ та організацій, що беруть участь у проведенні взаєморозрахунків та послідовність виконання сторонами договору.

Так, згідно п.п.4-8 сторона перша перераховує на рахунок сторони другої кошти у сумі 10 414 863,44 грн. для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню. Сторона друга перераховує на рахунок сторони третьої кошти у сумі 10 414 863,44 грн. для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню. Сторона третя перераховує на рахунок сторони четвертої кошти у сумі 10 414 863,44 грн. для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню. Сторона четверта перераховує на рахунок сторони останньої кошти у сумі 10 414 863,44 грн., у тому числі податок на додану вартість 1 735 810,57 грн., для погашення заборгованості за спожитий природний газ у 2012 році згідно з договором від 30 вересня 2011 року №14/2321/11.

Відповідно до п.п.2 п.10 договору про організацію взаєморозрахунків сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору, а згідно з п.15 зазначеного Договору сторони погодили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

Договір про організацію взаєморозрахунків №872//30 від 22.10.2014 року набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором. Договір є дійсним лише у разі проведення відповідного фінансування (пункти 13, 14 Договору).

27 жовтня 2014 року на виконання умов договору №872//30 від 22.10.2014 року, відповідачем сплачено на рахунок позивача кошти у розмірі 10 414 863,44 грн., що підтверджується платіжним дорученням №4254 від 27 жовтня 2014 року та випискою з банківського рахунку (арк. арк. справи 64, 65). В графі «призначення платежу» у платіжному дорученні зазначено: «погашення заборгованості за природній газ за 2012 рік, згідно договору від 30.09.2011 року №14/2321/11 та постанови КМУ від 29.01.2014 року №30, договір №872//30 від 22.10.2014 року».

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до вимог ст.ст.526, 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно із ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Вимогами ст.530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п.1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим, 29 січня 2014 року, на виконання ЗУ "Про Державний бюджет України на 2014 рік", Кабінетом міністрів України прийнято постанову №30, якою затверджено порядок та умови надання у 2014 році субвенцій з Державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування.

Пунктом 4 наведеної вище Постанови визначено, що підставою для проведення розрахунків з погашення заборгованості є договір про організацію взаєморозрахунків, який укладається підприємствами, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію населенню або надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, та іншими учасниками розрахунків з погашення заборгованості.

З огляду на наведене, уклавши договори про організацію взаєморозрахунків, сторони змінили порядок та строк проведення розрахунків за поставлений природний газ відповідно до договору купівлі-продажу №14/2321/11 від 30.09.2011 року. Відтак, для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, необхідно, щоб оплата за природний газ була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків, відповідно до змісту якого сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмету договору.

Слід зазначити, що відповідач Комунальне підприємство теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради виконало свої зобовязання по сплаті коштів за Договором №14/2321/11 купівлі-продажу природного газу від 30.09.2011 року, в порядку та строки, визначені умовами п.7 договорів про організацію взаєморозрахунків №181/30 від 14.02.2014 року та №872/30 від 22.10.2014 року, що підтверджується платіжними дорученнями та виписками з банківського рахунку, копії яких знаходяться у матеріалах справи. Разом з тим, згідно акту звіряння розрахунків станом на 31 грудня 2014 року заборгованість за договором №14/2321/11 від 30.09.2011 року у відповідача перед позивачем відсутня (арк. справи 66).

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність правових підстав для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки проведення остаточного розрахунку за поставлений природний газ відповідно до умов договору купівлі-продажу природного газу №14/2321/11 від 30.09.2011 року здійснено відповідачем у порядку та строки, передбачені у договорах про організацію взаєморозрахунків. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного суду України викладеною у постановах №5011-35/1534-2012-42/553-2012 від 30.09.2014 року, №5011-35/1271-2012 від 23.09.2014 року, №5011-42/1230-2012-69/542-2012 від 16.09.2014 року, №5011-35/1272-2012-42/527-2012 від 09.09.2014 року та №924/1230/14 від 01.07.2015 року.

Доводи скаржника про часткову оплату відповідачем природного газу, поставленого за договором №14/2321/11 від 30.09.2011 року власними коштами, які не були зазначені у договорах про організацію взаєморозрахунків №181/30 від 14.02.2014 року та №872/30 від 22.10.2014 року, не беруться судом до уваги, оскільки, підписуючи вказані договори про організацію взаєморозрахунків, позивач погодився з усіма їх умовами, відповідно до яких з метою виконання договорів, сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору, а після їх виконання вони не мають одна до одної жодних претензій.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначені договори про організацію взаєморозрахунків не є новацією, оскільки, згідно ч.2 ст.604 ЦК України зобовязання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобовязання новим зобовязанням між тими ж сторонами, тобто, характерним для новації є саме укладення нового зобовязання, а не зміна його частини, що є підставою для припинення попереднього зобовязання, при цьому нове зобовязання укладається між тими ж сторонами, тоді як договір про організацію взаєморозрахунків таких ознак не містить. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного суду України викладеною у постанові №3-114гс14 від 30.09.2014 року).

Статтею 32 ГПК України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно із ст.33 ГПК України, кожна з сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачем такі обставини не доведено.

Враховуючи все наведене вище, беручи до уваги укладення між сторонами договорів про організацію взаєморозрахунків №181/30 від 14.02.2014 року та №872/30 від 22.10.2014 року та їх виконання, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_3 підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради про стягнення 4272275,12 грн. (інфляційних втрат та 3% річних, що нараховані у звязку з неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу №14/2321/11 від 30.09.2011 року щодо оплати вартості поставленого природного газу).

Відтак, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення господарський суд повно і всебічно перевірив всі обставини справи, дав належну правову оцінку зібраним у справі доказам та прийняв законне і обґрунтоване рішення.

З огляду на наведене, доводи скаржника про скасування рішення місцевого суду є безпідставними.

Рішення Господарського суду Тернопільської області від 26.03.2015 року по справі №921/114/15-г/7 прийняте у відповідності з вимогами діючого законодавства, а тому підстав для його скасування апеляційний суд не вбачає.

Судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду, в порядку ст.49 ГПК України, покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.101, 103, 105 ГПК України, суд,

постановив:

Рішення Господарського суду Тернопільської області від 26.03.2015 року по справі №921/114/15-г/7 залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Матеріали справи №921/114/15-г/7 повернути до Господарського суду Тернопільської області.

Повну постанову складено 17.09.2015 року

Головуючий-суддя Якімець Г.Г.

Судді Бойко С.М.

ОСОБА_4