ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08.09.15р. Справа № 904/6299/15
за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с. Козодуб Криничанського району Дніпропетровської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Весна", с. Павлопілля Нікопольського району Дніпропетровської області

про стягнення 187 169 грн. 92 коп.

Суддя ЗАГИНАЙКО Т.В.

Представники:

від позивача: Яковенко Я.Б.- адвокат, договір від 03.06.2015р., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №2213;

від відповідача: не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з відповідача 187 169 грн. 92 коп., що складає 138 979 грн. 00 коп. - боргу, що виник відповідно до умов договору від 08.08.2012р. №08-09 про надання послуг по збиранню посівів сільськогосподарських культур, та 48 190 грн. 92 коп. - пені.

Відповідач відзиву на позов та інших витребуваних господарським судом документів не надав, його представник у судове засідання не з'явився, поштове повідомлення суду про час і місце судового засідання, спрямоване на адресу відповідача, було вручено адресату 11.08.2015р., про що свідчить витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень (а.с. 30).

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду (абзац 3 пункту 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Оригінали документів, оглянуті у судових засіданнях, відповідають копіям, залученим до матеріалів справи.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу за допомогою технічних засобів представником позивача заявлено не було.

У судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

08.08.2012р. між позивачем - Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, як виконавцем, та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Весна", як замовником, було укладено Договір №098-09 про надання послуг по збиранню посівів сільськогосподарських культур (надалі - Договір), відповідно до розділу 1 якого замовник доручає виконавцеві, а виконавець зобов'язується надати послуги замовнику по збиранню посівів сільськогосподарських культур, що належать замовнику на праві власності (користування, оренди) з площ, надалі „поля", визначених замовником у додатку №1 до даного договору.

Сторони домовилися, що вартість послуг виконавця із збирання посівів ранніх зернових замовника за 1 га - 200 грн. 00 коп. за один прибраний гектар (пункт 4.1 Договору).

Згідно з пунктом 4.3 Договору здача-приймання наданих виконавцем послуг оформлюється актом виконаних робіт з зазначенням об'єму, якості, строку їх виконання та вартості розрахунків, які підписуються сторонами кожні три дні з моменту початку надання послуг та до моменту їх завершення.

Як вбачається на виконання умов Договору позивачем було надано відповідачу послуги зі збирання врожаю соняшника у обсязі 1 572 га на загальну суму 314 400 грн. 00 коп., про що свідчить Акт від 24.10.2012р. виконаних робіт №4/10 (а.с. 14).

Відповідно до пункту 4.2 Договору замовник здійснює оплату виконавцю за надані послуги протягом 7-ми банківських днів з моменту підписання актів приймання-передачі виконаних робіт шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, відповідач повинен був оплатити надані послуги до 04.11.2012р. (включно).

Як вбачається відповідач за отримані послуги розрахувався частково, у зв'язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем становить 138 979 грн. 00 коп., про що додатково свідчить Акт від 25.03.2015р. звіряння взаємних розрахунків (а.с. 15).

На момент розгляду справи доказів погашення заборгованості перед позивачем відповідачем не надано.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

У пункті 5.3 Договору сторони погодили, що за прострочення оплати наданих послуг (згідно пункту 4.2) замовник сплачує виконавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми наданих послуг по даному договору за кожний день прострочення.

Згідно з частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Позивач просить стягнути з відповідача 48 190 грн. 92 коп. - пені за період з 14.07.2014р. по 14.07.2015р.

Оскільки відповідач повинен був оплатити надані послуги до 04.11.2012р., отже, враховуючи положення частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування пені за прострочення виконання зобов'язання припиняється 04.05.2013р.

Таким чином, вимога про стягнення пені за період з 14.07.2014р. по 14.07.2015р. не є обґрунтованою.

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Одночасно суд вважає, що заявлені позивачем до стягнення з відповідача судові витрати на оплату правової допомоги у сумі 2 000 грн. 00 коп. не можуть бути покладені на відповідача, виходячи з наступного:

- відповідно до пункту 6.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 Господарського процесуального кодексу України; відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій; у разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум;

- відповідно до статті 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи;

- позивачем не надано доказів документального підтвердження понесення ним витрат, пов'язаних з оплатою послуг адвоката: платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг

Керуючись статтями 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Весна" (53250, с. Павлопілля Нікопольського району Дніпропетровської області, вул. Комсомольська, 46; ідентифікаційний код 307901530) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) 138 979 грн. 00 коп. - заборгованості та 2 779 грн. 57 коп. - витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

СУДДЯ Т.В. ЗАГИНАЙКО

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК України,

„14" вересня 2015р.