РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2015Справа №918/585/15

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Релігійної громади Успіння Пресвятої Богородиці парафії Рівненської Єпархії Української Православної Церкви - Київський Патріархат с. Птича Дубенського району

до 1.Релігійної громади Свято - Успенської парафії Рівненської Єпархії Української Православної Церкви с. Птича Дубенського району;

2.Рівненської обласної державної адміністрації;

3.Рівненського обласного бюро технічної інвентаризації

про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Рівненської обласної ради народних депутатів та визнання недійсним реєстраційного посвідчення Рівненського обласного бюро технічної інвентаризації від 03.09.1996 р.

Представники:

від Позивача: Кучинський В.М. (представник за Довіреністю);

Івченко В.П. (представник за Довіреністю);

від Відповідача - 1: не з'явились;

від Відповідача - 2: Іванюк К.П. (представник за Довіреністю);

від Відповідача - 3: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Релігійна громада Успіння Пресвятої Богородиці парафії Рівненської Єпархії Української Православної Церкви - Київський Патріархат с. Птича Дубенського району (надалі також - «Позивач») звернулась до господарського суду Рівненської області з позовом до Релігійної громади Свято - Успенської парафії Рівненської Єпархії Української Православної Церкви с. Птича Дубенського району (надалі також - «Відповідач - 1»), Рівненської обласної державної адміністрації (надалі також - «Відповідач - 2»), Рівненського обласного бюро технічної інвентаризації (надалі також - «Відповідач - 3») про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Рівненської обласної ради народних депутатів та визнання недійсним реєстраційного посвідчення Рівненського обласного бюро технічної інвентаризації від 03.09.1996 р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.01.2015 року була зареєстрована Релігійна громада Успіння Пресвятої Богородиці парафії Рівненської Єпархії Української Православної Церкви - Київський Патріархат с. Птича Дубенського району. Рішенням виконкому Рівненської обласної ради народних депутатів №173 від 25.09.1991 року релігійній громаді Свято - Успенської парафії Рівненської Єпархії Української Православної Церкви с. Птича Дубенського району було передано культову будівлю, приміщення церкви, що розташована в с. Птича Дубенського району Рівненської області, 03.09.1996 року Рівненське обласне БТІ видало реєстраційне посвідчення. Як зазначає Позивач, вказане рішення виконкому Рівненської обласної ради народних депутатів №173 від 25.09.1991 року в частині передачі Відповідачу в особисту власність культової будівлі є недійсним, оскільки Відповідач не є правонаступником жодної організації, яка правомірно користувалась культовою будівлею з посиланням на ст. 17 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», а тому спірна будівля могла бути передана лише у безоплатне користування. За таких підстав, рішення виконкому Рівненської обласної ради народних депутатів №173 від 25.09.1991 року було прийнято з перевищенням повноважень, а тому просить Суд визнати недійсним рішення виконкому Рівненської обласної ради народних депутатів №173 від 25.09.1991 року в частині передачі релігійній громаді Свято - Успенської парафії Рівненської Єпархії Української Православної Церкви с. Птича Дубенського району у власність культової будівлі, приміщення церкви, що розташована в с. Птича Дубенського району Рівненської області, та визнати недійсним реєстраційне посвідчення Рівненського обласного БТІ від 03.09.1996 року.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 02.06.2015 року порушено провадження у справі №918/585/15 та призначено розгляд справи на 10.06.2015 р.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 10.06.2015 року справу №918/585/15 передано за виключною підсудністю до господарського суду міста Києва.

Відповідно до автоматичного розподілу справ Господарського суду міста Києва, справу № 918/585/15 передано до розгляду судді Чинчин О.В.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 22.06.2015 р. справу № 918/585/15 прийнято до провадження суддею Чинчин О.В., судове засідання призначено на 15.07.2015 року.

15.07.2015 року в судове засідання з'явились представники позивача та відповідача-1. Представники відповідача-2 та відповідача-3 в судове засідання не з'явились, про поважнів причини неявки Суд не повідомили.

В судовому засіданні представник позивача подав клопотання про здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та документи для долучення до матеріалів справи.

Суд на місці ухвалив - задовольнити клопотання представника позивача про здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, керуючись ст. 38 ГПКУ, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати:

1) Позивача надати письмові пояснення чи заперечення з посиланням на належні докази з урахуванням відзивів Релігійної громади Свято - Успенської парафії Рівненської Єпархії Української Православної Церкви та Рівненського обласного бюро технічної інвентаризації;

2) Відповідача-1 надати письмові пояснення чи заперечення з посиланням на належні докази з урахуванням додаткових документів наданих Релігійною громадою Успіння Пресвятої Богородиці парафії Рівненської Єпархії Української Православної Церкви - Київський Патріархат.

Також, в судовому засіданні представник позивача подав клопотання про продовження строків розгляду спору на 15 днів.

Суд, відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України вважає за можливе задовольнити заявлене клопотання представника позивача, виходячи з того, що спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви, а у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.07.2015 року продовжено строк розгляду спору на 15 днів, відкладено розгляд справи на 02.09.2015 р., у зв'язку з неявкою представників відповідача-2 та відповідача-3 в судове засідання, витребуванням додаткових доказів по справі, клопотанням про продовження строків розгляду спору.

15.07.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів.

17.07.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача - 3 надійшло клопотання про розгляд справи 15.07.2015 р. за відсутності представника Відповідача - 3.

25.08.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла Заява про збільшення розміру позовних вимог, якою просив визнати недійсним розпорядження голови Рівненської обласної адміністрації від 25.02.2013 року №89 «Про реєстрацію статутів релігійних громад у новій редакції», заявлені позовні вимоги 28.05.2015 р. залишити без змін.

25.08.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи письмових пояснень.

26.08.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача - 1 надійшли письмові пояснення по суті спору.

31.08.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача - 2 надійшов відзив на позовну заяву, яким просив Суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 02.09.2015 року Заяву про збільшення розміру позовних вимог Релігійної громади Успіння Пресвятої Богородиці парафії Рівненської Єпархії Української Православної Церкви - Київський Патріархат с. Птича Дубенського району від 25.08.2015 року повернуто заявникові без розгляду.

В судовому засіданні 02 вересня 2015 року представники Позивача підтримали вимоги та доводи позовної заяви, просили суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В судовому засіданні представник Відповідача - 2 надав усні пояснення по суті спору, викладені у відзиві на позовну заяву, якими заперечив проти задоволення позовних вимог. В судове засідання представники Відповідача - 1 та Відповідача - 3 не з»явились, про поважні причини неявки суд не повідомили. Представник Відповідача - 1 про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про відкладення справи в судовому засіданні 15.07.2015 р. на 02.09.2015 р. Представник Відповідача - 3 про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується відміткою про відправлення на Ухвалі Господарського суду міста Києва від 10.12.2014 року у справі № 910/26206/14, вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав.

За змістом пункту 32 інформаційного листа №01-08/530 від 29.09.2009р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання, порушені у доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України», якщо відмітка про відправку, зроблена у встановленому порядку на першому примірникові процесуального документа, оформлена відповідним чином, вона, як правило, є підтвердженням розсилання процесуального документа сторонам та іншим особам, які брали участь у справі, а коли йдеться про ухвалу, де зазначається про час і місце судового засідання, - підтвердженням повідомлення про час і місце такого засідання.

Таким чином, Суд приходить до висновку, Відповідач - 1 та Відповідач - 3 про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Приймаючи до уваги, що Відповідач - 1 та Відповідач - 3 були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представників Відповідача - 1 та Відповідача - 3 не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 02 вересня 2015 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

Рішенням виконавчого комітету Рівненської обласної ради №173 від 25.09.1991 року будівля церкви у с. Птича передана на праві власності релігійній громаді УПЦ Свято - Успенської церкви, про що зареєстровано Рівненським обласним бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу №1-3 за реєстровим №7 та підтверджується реєстраційним посвідченням від 03.09.1996 року.

12.01.2015 року зареєстрована Релігійна громада Успіння Пресвятої Богородиці парафії Рівненської Єпархії Української Православної Церкви - Київський Патріархат с. Птича Дубенського району, що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до п.1 Статуту Успіння Пресвятої Богородиці парафія є первинним релігійним осередком православних віруючих Рівненської єпархії Української Православної Церкви - Київський Патріархат і утворюється на добровільних засадах згідно чинного законодавства.

Рішенням загальних зборів жителів с. Птича Дубенського району Рівненської області за місцем проживання від 07.03.2015 року визнано недійсним право на постійне користування земельною ділянкою, на якій знаходиться Птицький храм, що видано в 1996 році, оскільки територіальна громада села не була повідомлена про таке рішення.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що рішення виконкому Рівненської обласної ради народних депутатів №173 від 25.09.1991 року в частині передачі Відповідачу в особисту власність культової будівлі є недійсним, оскільки Відповідач не є правонаступником жодної організації, яка правомірно користувалась культовою будівлею з посиланням на ст. 17 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», а тому спірна будівля могла бути передана лише у безоплатне користування. За таких підстав, рішення виконкому Рівненської обласної ради народних депутатів №173 від 25.09.1991 року було прийнято з перевищенням повноважень, а тому просить Суд визнати недійсним рішення виконкому Рівненської обласної ради народних депутатів №173 від 25.09.1991 року в частині передачі релігійній громаді Свято - Успенської парафії Рівненської Єпархії Української Православної Церкви с. Птича Дубенського району у власність культової будівлі, приміщення церкви, що розташована в с. Птича Дубенського району Рівненської області, та визнати недійсним реєстраційне посвідчення Рівненського обласного БТІ від 03.09.1996 року.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Релігійної громади Успіння Пресвятої Богородиці парафії Рівненської Єпархії Української Православної Церкви - Київський Патріархат с. Птича Дубенського району не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України одними із способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, визнання рішень органів державної влади та місцевого самоврядування незаконними.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу совісті і релігійні організації» (надалі - Закон), релігійні організації в Україні утворюються з метою задоволення релігійних потреб громадян сповідувати і поширювати віру і діють відповідно до своєї ієрархічної та інституційної структури, обирають, призначають і замінюють персонал згідно із своїми статутами (положеннями). Одним із видів релігійних організацій в Україні є релігійні громади.

Згідно зі ст. 8 Закону, релігійна громада є місцевою релігійною організацією віруючих громадян одного й того ж культу, віросповідання, напряму, течії або толку, які добровільно об'єдналися з метою спільного задоволення релігійних потреб.

Статтею 17 вказаного Закону передбачено, що релігійні організації мають право використовувати для своїх потреб будівлі і майно, що надаються їм на договірних засадах державними, громадськими організаціями або громадянами. Культові будівлі і майно, які становлять державну власність, передаються організаціями, на балансі яких вони знаходяться, у безоплатне користування або повертаються у власність релігійних організацій безоплатно за рішеннями обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а в Республіці Крим - Уряду Республіки Крим. Культова будівля і майно, що є державною власністю, можуть передаватися у почергове користування двом або більше релігійним громадам за їх взаємною згодою. За відсутності такої згоди державний орган визначає порядок користування культовою будівлею і майном шляхом укладення з кожною громадою окремого договору. Культова будівля та інше майно, які становлять історичну, художню або іншу культурну цінність, передаються релігійним організаціям і використовуються ними з додержанням установлених правил охорони і використання пам'яток історії та культури. Релігійні організації мають переважне право на передачу їм культових будівель із земельною ділянкою, необхідною для обслуговування цих будівель.

Відповідно до статті 18 Закону релігійні організації володіють, користуються і розпоряджаються майном, яке належить їм на праві власності. У власності релігійних організацій можуть бути будівлі, предмети культу, об'єкти виробничого, соціального і добродійного призначення, транспорт, кошти та інше майно, необхідне для забезпечення їх діяльності. Релігійні організації мають право власності на майно, придбане або створене ними за рахунок власних коштів, пожертвуване громадянами, організаціями або передане державою, а також придбане на інших підставах, передбачених законом. У власності релігійних організацій може бути також майно, що знаходиться за межами України.

Суд зазначає, що Закон України «Про свободу совісті та релігійні організації» не дає визначення терміну «культова будівля». Згідно з визначенням цього терміну, що міститься в п.1.10 Правил пожежної безпеки для культових споруд, які затверджені Наказом №339 від 18.05.2009 р. Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, культова споруда - будинок (споруда), призначений для проведення богослужінь та релігійних обрядів (християнські: собори, церкви, каплиці, дзвіниці, хрещальні, молитовні будинки тощо; мусульманські мечеті; іудейські синагоги тощо).

Згідно з п.4 Роз'яснень №02-5/109 від 29.02.1996 р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання, що виникають при застосуванні Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» під культовими будівлями та майном слід розуміти будівлі і речі, спеціально призначені для задоволення релігійних потреб громадян. Тому, зокрема, не можуть бути визнані культовими будівлями ті приміщення, що присвоєні для проживання священнослужителів та інших служителів культу, якщо вони не є невід'ємною частиною культової споруди і не знаходяться на земельній ділянці, необхідній для обслуговування цієї споруди. Зазначені обставини можуть встановлюватися документами служби технічної інвентаризації.

Згідно зі ст.13 Закону України «Про свободу совісті і релігійні організації» релігійна організація визнається юридичною особою з дня її державної реєстрації. Релігійна організація як юридична особа користується правами і несе обов'язки відповідно до чинного законодавства і свого статуту (положення).

Як встановлено Судом, 25.09.1991 року зареєстровано Статут Української православної церкви, діяльність якої поширюється на с. Птича Дубнівського району, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію статуту релігійної громади №114, виданим виконавчим комітетом Рівненської обласної Ради народних депутатів, за адресою парафії - 265020, с. Птича Дубнівського району, Рівненської області, Свято - Успенський храм.

Відповідно до п.1 Статуту с. Птича Свято - Успенська парафія є релігійне об'єднання (релігійна спілка), первинний структурний підрозділ Української Православної Церкви, який безпосередньо входить до складу Рівненської єпархії.

Згідно з п.26 Статуту будівлі, споруди, предмети культу, об'єкти соціального, добродійного та господарського призначення, грошові засоби, література, інше майно, набуте парафією, створене нею за рахунок власних засобів, пожертвуване громадянами, підприємствами, закладами та організаціями, передане державою, а також набуте на інших законних підставах, є власністю релігійної організації УПЦ.

Розпорядженням голови Рівненської обласної державної адміністрації від 25.02.2013 року №89 «Про реєстрацію статутів релігійних громад у новій редакції» зареєстровано статут релігійної громади Української православної церкви в с. Птича Дубнівського району, зареєстрований рішенням виконавчого комітету Рівненської обласної Ради народних депутатів від 25.09.1991 року №173, у новій редакції, за адресою: вул. Львівська, буд. 27 а, с. Птича Дубенського району Рівненської області, 35645, з юридичною назвою - релігійна громада Свято - Успенської парафії Рівненської Єпархії Української Православної Церкви с. Птича Дубенського району.

Як вбачається з довідки Рівненської обласної державної адміністрації, статут релігійної громади Української православної церкви в с. Птича Дубнівського району зареєстровано рішенням виконавчого комітету Рівненської обласної Ради народних депутатів від 25.09.1991 року №173. У січні 2013 року ця релігійна громада звернулась з заявою про реєстрацію власного статуту у новій редакції. Розпорядженням голови Рівненської обласної державної адміністрації від 25.02.2013 року №89 статут релігійної громади Української православної церкви в с. Птича Дубнівського району зареєстровано у новій редакції з юридичною назвою - релігійна громада Свято - Успенської парафії Рівненської Єпархії Української Православної Церкви с. Птича Дубенського району. Також повідомлено, що на території Рівненської області не було зареєстровано статутів релігійних громад релігійної громади УПЦ Свято - Успенської церкви, Української православної церкви с. Птича Дубнівського району.

За таких підстав, Судом встановлено, що Відповідач 1 - Релігійна громада Свято - Успенської парафії Рівненської Єпархії Української Православної Церкви с. Птича Дубенського району є окремою юридичною особою, яка зареєстрована рішенням виконавчого комітету Рівненської обласної Ради народних депутатів від 25.09.1991 року №173, в подальшому на підставі розпорядження голови Рівненської обласної державної адміністрації від 25.02.2013 року №89 перереєстровувала свої установчі документи та змінила юридичну назву - релігійна громада Свято Успенської парафії Рівненської Єпархії Української Православної Церкви с. Птича Дубенського району.

Пунктом 9.4 Роз'яснень №02-5/109 від 29.02.1996 р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання, що виникають при застосуванні Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» передбачено, що доказами належності культового майна або будівель тій чи іншій релігійній організації можуть бути довідки державних архівних установ, Державного комітету України у справах релігій, архівні документи церковних організацій (шематизми), рішення місцевих органів влади та інші письмові докази.

Відповідно до п.6 Постанови №988-ХІІ від 23.04.1991 р. Верховної Ради України «Про порядок введення в дію Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» вказано Кабінету Міністрів України, Уряду Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям забезпечити відповідно до Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» повернення у власність чи передачу у безоплатне користування релігійним громадам культових будівель і майна з урахуванням: прав релігійних громад, яким належали ці будівлі і майно на момент їх переходу у власність держави; прав релігійних громад, які користуються цими будівлями і майном у встановленому законом порядку; вкладення коштів релігійними громадами у спорядження, переобладнання культової будівлі і тривалості користування нею; наявності у даному населеному пункті (місцевості) інших культових будівель та їх використання релігійними громадами відповідних віровизнань; інших суттєвих обставин у їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи, за відомостями 1912 року церква - дерев'яна на кам'яному фундаменті з такими же колонами, 15 серпня 1912 року здійснена закладка нового кам'яного храму. Наказом Архієпископа Волинського і Ровенського №572 від 30 липня 1981 року настоятелем св. Успенської церкви селища Птича Дубнівського району Рівненської області призначено священика Сисонюка Миколу Яковича.

Згідно з архівними матеріалами бюро по с. Птича Дубенського району Рівненської області будівля церкви за адресою: Рівненська область, Дубенський район, с. Птича, вул. Львівська, 27а зареєстрована на праві власності за релігійною громадою УПЦ Свято Успенської церкви на підставі рішення №173 від 25.09.1991 року виконкому Рівненської обласної ради, що підтверджується довідкою №1177 від 23.07.2015 р., виданою Рівненським обласним бюро технічної інвентаризації.

На підставі рішення обласної районної ради від 25.09.1991 року культова будівля у с. Птича Дубенського району Рівненської області належить УПЦ св. Успенської церкви, про що зареєстровано Рівненським обласним бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу №1-3 за реєстровим №7 та підтверджується реєстраційним посвідченням від 03.09.1996 року.

На дату проведення державної реєстрації 03.09.1996 року рішення виконкому Рівненської обласної ради №173 від 25.09.1991 року було включене до переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на нерухоме майно. На виконання державної реєстрації, при реєстрації об'єктів нерухомого майна за юридичними особами видавалось реєстраційне посвідчення, що підтверджується довідкою №19 від 23.07.2015 р., виданою Рівненським обласним бюро технічної інвентаризації.

25.09.1996 року релігійній громаді Української православної церкви с. Птича Дубенського району видано Птицькою сільською Радою народних депутатів Дубенського району Рівненської області України державний акт на право постійного користування землею площею 0,25 га для розміщення культових споруд, житлових та громадських будівель відповідно до рішення Птицької сільської Ради народних депутатів від 13.09.1996 року №19, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею серії РВ 00097.

Згідно з довідкою №293 від 17.02.2015 р., виданою сільським головою Птицької сільської ради Дубенського району Рівненської області, земельна ділянка площею 0,25 га для розміщення культових споруд, житлових та громадських будівель, на яку виданий Державний акт на право постійного користування землею РВ 00097 від 25.09.1996 року релігійній громаді Української православної церкви с. Птича Дубенського району, належить релігійній громаді Свято - Успенської парафії Рівненської Єпархії Української Православної Церкви с. Птича Дубенського району.

Частиною 2 статті 17 Закону України «Про свободу совісті і релігійні організації» культові будівлі і майно, які становлять державну власність, передаються організаціями, на балансі яких вони знаходяться, у безоплатне користування або повертаються у власність релігійних організацій безоплатно за рішеннями обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а в Республіці Крим - Уряду Республіки Крим.

Права релігійних громад, які в установленому порядку користувалися культовими будівлями і майном до введення в дію Закону ( 987-12 ), зберігаються і після одержання ними правоздатності юридичної особи згідно з пунктом 4 Постанови Верховної Ради України від 23 квітня 1991 року ( 988-12 ) про порядок введення цього Закону в дію. Права громад щодо володіння і користування цими будівлями і майном зберігаються також за їх правонаступниками. (п.5 Роз'яснень №02-5/109 від 29.02.1996 р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання, що виникають при застосуванні Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації»)

Як вбачається з матеріалів справи, Протоколом №5 від 02.12.1945 року зборів прихожан Св. Успенської церкви с. Птича Вербського району Рівненської області постановили вибрати членів церковної ради та затвердили акт ревізійної комісії від 27.11.1945 року.

12.12.1945 року між громадянами села Птича та Виконавчим комітетом Вербської ради депутатів трудящих був укладений Типовий договір про передачу у користування приходу православної церкви церковної будівлі і культового майна, відповідно до умов якого громадяни села Птича прийняли від Вербського виконкому Ради депутатів трудівників у безстрокове безоплатне користування одноповерхову кам»яну церкву зі сторожкою й предметами культу, що знаходиться в с. Птича.

На підставі рішення Ради у справах російської православної церкви при СНК СРСР від 05.05.1946 року Уповноваженим Радою у справах російської православної церкви при СНК СРСР по Рівненській області УССР зареєстрована за №43 приходська православна община Св. Успенської церкви у с. Птича Вербського району Рівненської області з наданням общині у користування церковної будівлі і культового майна, що підтверджується довідкою №43-19 від 05.05.1946 р.

За реєстровим №43-21 від 05.05.1946 р. зареєстрований список Церковної ради церкви с. Птича Вербського району, що також підтверджується довідкою про реєстрацію церковної ради №43-21 від 05.05.1946 р.

24.12.1968 р. за №43 зареєстрований виконавчий орган та ревізійна комісія релігійного товариства с. Птича Дубенського району Рівненської області, що підтверджується довідкою уповноваженого Радою у справах російської православної церкви при СНК СРСР по Рівненській області УССР.

Таким чином, Суд приходить до висновку, що передача у власність Відповідачу - 1 культової будівлі у с. Птича Дубенського району Рівненської області на підставі рішення виконкому Рівненської обласної ради №173 від 25.09.1991 року було здійснено з урахуванням прав єдиної релігійної громади на території с. Птича, яка існувала станом на день передачі будівлі у власність, та користувалась культовою будівлею до введення в дію Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», тобто в межах наданих йому повноважень та норм чинного законодавства України.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що рішення виконкому Рівненської обласної ради народних депутатів №173 від 25.09.1991 року в частині передачі Відповідачу - 1 в особисту власність культової будівлі є недійсним, оскільки Відповідач - 1 не є правонаступником жодної організації, яка правомірно користувалась культовою будівлею з посиланням на ст. 17 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», а тому спірна будівля могла бути передана лише у безоплатне користування, а тому рішення виконкому Рівненської обласної ради народних депутатів №173 від 25.09.1991 року було прийнято з перевищенням повноважень.

Стаття 55 Конституції України визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади чи місцевого самоврядування.

Згідно з частиною першою статті 21 названого Кодексу суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий, зокрема, органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", акти органів місцевого самоврядування визнаються незаконними в судовому порядку.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов»язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв»язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних інтересів позивача по справі.

У пункті 2 роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України від 26.01.2000 року № 02-5/35 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів" також зазначено, що обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі; якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Господарський суд міста Києва, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, прийшов до висновку, що Позивачем не надано суду жодних належних і допустимих доказів відповідно до норм ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження його доводів стосовно перевищення повноважень Рівненською обласною районною радою при прийнятті рішення №173 від 25.09.1991 року в частині передачі культової будівлі у с. Птича Дубенського району Рівненської області релігійній громаді Свято - Успенської парафії Рівненської Єпархії Української Православної Церкви с. Птича Дубенського району, а також жодних доказів на підтвердження неправомірних дій Відповідачів, направлених на порушення прав та інтересів як Позивача, так і третіх осіб, оскільки, як встановлено вище у судовому рішенні, Відповідач - 2 діяв в межах наданих йому повноважень та норм чинного законодавства України.

Крім того, Суд звертає увагу, що на час передачі культової будівлі у с. Птича Дубенського району Рівненської області релігійній громаді Свято - Успенської парафії Рівненської Єпархії Української Православної Церкви с. Птича Дубенського району на підставі рішення №173 від 25.09.1991 року, права Позивача та охоронювані законом інтереси останнього не могли бути порушені, оскільки лише 12.01.2015 року зареєстрована Релігійна громада Успіння Пресвятої Богородиці парафії Рівненської Єпархії Української Православної Церкви - Київський Патріархат с. Птича Дубенського району, що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

За таких підстав, позовні вимоги Релігійної громади Успіння Пресвятої Богородиці парафії Рівненської Єпархії Української Православної Церкви - Київський Патріархат с. Птича Дубенського району в частині визнання недійсним рішення виконкому Рівненської обласної ради народних депутатів №173 від 25.09.1991 року в частині передачі релігійній громаді Свято - Успенської парафії Рівненської Єпархії Української Православної Церкви с. Птича Дубенського району у власність культової будівлі, приміщення церкви, що розташована в с. Птича Дубенського району Рівненської області задоволенню не підлягають у зв'язку з недоведеністю.

Щодо позовних вимог про визнання недійсним реєстраційного посвідчення Рівненського обласного БТІ від 03.09.1996 року, яким посвідчено, що культова будівля, приміщення церкви в с. Птича Дубенського району Рівненської області зареєстрована за релігійною громадою УПЦ Св. Успенської церкви на праві особистої власності на підставі рішення обласної ради від 25.09.1991 року, Суд вважає, що вказані позовні вимоги також не підлягають задоволенню як похідні від основної вимоги про визнання недійсним рішення, в задоволенні якої Суд відмовив.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року № 6 "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Таким чином, позовні вимоги Релігійної громади Успіння Пресвятої Богородиці парафії Рівненської Єпархії Української Православної Церкви - Київський Патріархат с. Птича Дубенського району до Релігійної громади Свято - Успенської парафії Рівненської Єпархії Української Православної Церкви с. Птича Дубенського району, Рівненської обласної державної адміністрації, Рівненського обласного бюро технічної інвентаризації про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Рівненської обласної ради народних депутатів та визнання недійсним реєстраційного посвідчення Рівненського обласного БТІ від 03.09.1996 року, яким посвідчено, що культова будівля, приміщення церкви в с. Птича Дубенського району Рівненської області зареєстрована за релігійною громадою УПЦ Св. Успенської церкви на праві особистої власності на підставі рішення обласної ради від 25.09.1991 року, задоволенню не підлягають в повному обсязі.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору залишаються за Позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. У задоволенні позовних вимог Релігійної громади Успіння Пресвятої Богородиці парафії Рівненської Єпархії Української Православної Церкви - Київський Патріархат с. Птича Дубенського району до Релігійної громади Свято - Успенської парафії Рівненської Єпархії Української Православної Церкви с. Птича Дубенського району, Рівненської обласної державної адміністрації, Рівненського обласного бюро технічної інвентаризації про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Рівненської обласної ради народних депутатів та визнання недійсним реєстраційного посвідчення Рівненського обласного бюро технічної інвентаризації від 03.09.1996 р. - відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 04 вересня 2015 року.

Суддя О.В. Чинчин