ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2015 р. Справа № 911/3112/15

Господарський суд Київської області у складі судді Лилака Т.Д., розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредмаш Сервіс», м. Кременчук
до приватного акціонерного товариства «Коммунтранс», Київська обл., м. Бровари
про стягнення коштів,
за участю представників:

позивача:ОСОБА_1, довіреність №4 від 01.09.2015 року;
відповідача:не зявилися;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У липні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредмаш Сервіс» (позивач) звернулося до господарського суду Київської області з позовною заявою до приватного акціонерного товариства «Коммунтранс» (відповідач) про стягнення 101 254,00 грн. основного боргу у звязку з неналежним виконанням останнім зобовязань з оплати поставленого товару та наданих послуг за договором виконання робіт №09-У/02-13 від 01.02.2012 року, договором поставки №01-У01-13 від 03.01.2013 року та оплати поставленого товару за видатковими накладними.

Ухвалою господарського суду Київської області від 21.07.2015 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 03.09.2015 року.

Ухвалою господарського суду Київської області від 03.09.2015 року розгляд справи було відкладено на 17.09.2015 року.

Представник відповідача у судове засідання 17.09.2015 року не зявився, відзив на позов не надав, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15 березня 2010 року №01-08/140 «Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Згідно з пп. 3.9.2 п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що незявлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.02.2012 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Кредмаш Сервіс» (виконавець) та приватним акціонерним товариством «Коммунтранс» (замовник) було укладено договір виконання робіт №09-У/02-13 (договір), згідно п. 1. якого, виконавець приймає на себе зобовязання забезпечити виконання в узгоджений термін роботи з шеф-демонтажу (м. Донецьк) та в послідуючому шеф-монтажу і пусконалагодженню (м. Херсон) асфальтомішувальної установки ДС-168 (зав. №0602038) в комплекті з агрегатом целюлозної добавки, а замовник прийняти зазначені роботи. Термін виконання робіт з шеф-демонтажу і пуско-налагодженню до 40-ка робочих днів з моменту прибуття представників виконавця за умови виконання замовником своїх зобовязань згідно розділу 2.1. та 4. договору виконання робіт №№09-У/02-13 від 01.02.2013 року.

Відповідно до п. 2. договору, вартість робіт з шеф-демонтажу (м. Донецьк) та в послідуючому шеф-монтажу і пусконалагодженню (м. Херсон) асфальтомішувальної установки ДС-168 (зав. №0602038) в комплекті з агрегатом целюлозної добавки складає 164 520,00 грн. з ПДВ.

Відповідно п. 2.1. договору, замовник здійснює 100% оплату грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця відповідно до п. 2 цього договору, згідно наступного графіку: - 75 000,00 грн. в строк до 08.02.2013 року; - 89 520,00 грн. на протязі 5 днів з моменту підписання акту виконаних робіт з шеф-монтажу асфальтомішувальної установки ДС-168 (зав. №0602038) та агрегату целюлозної добавки.

03.01.2013 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Кредмаш Сервіс» (постачальник) та приватним акціонерним товариством «Коммунтранс» (покупець) було укладено договір поставки №001-У01-13 (договір поставки), згідно п. 1.1. якого, постачальник зобовязується відпустити покупцеві товар в асортименті згідно заявки і виставлених рахунків до цього договору, а покупець сплатити і прийняти товар.

Відповідно до п. 2.1. договору поставки, ціна на товар, що постачається вказується в специфікаціях до цього договору, що є його невідємною частиною на кожну партію товару.

Відповідно до ст. 181 Господарського кодексу України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограммами, тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення данного виду договорів.

Згідно статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обовязкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Детально дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивач на виконання вимог договору та договору поставки, з дотриманням положень ст.ст. 526, 629, 712 Цивільного кодексу України, поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 562 164,00 грн., що підтверджується актом виконаних робіт та видатковими накладними, які підписані представниками відповідача без будь-яких заперечень з приводу зазначених у вказаних видаткових накладних вартості, кількості та якості поставленого позивачем товару, з метою засвідчення факту прийняття відповідачем товару в обсязі, кількості, якості та вартості, визначених у видатковій накладній, копії яких знаходяться в матеріалах справи і достовірність яких відповідач не заперечує. Факт прийняття товару за вказаними видатковими накладними уповноваженим представником відповідача підтверджується довіреностями, копії яких знаходиться в матеріалах справи та достовірність яких відповідач не заперечує.

Тобто, підписані відповідачем акт виконаних робіт та видаткові накладні без будь-якого зазначення відповідачем про незгоду із зазначеною у вказаних видаткових накладних вартістю, обсягом та якістю поставленого позивачем товару свідчать про належне виконання позивачем своїх зобовязань за договором.

Як вказує позивач, відповідач належним чином не виконав зобовязань за договором щодо повної оплати отриманого товару, оплативши товар частково, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість у сумі 101 254,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Абзацом 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правововідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач довів суду та відповідач не спростував належними і допустимими доказами те, що у відповідача перед позивачем наявна заборгованість у сумі 101 254,00 грн.

Детально дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні належні докази сплати відповідачем заборгованості у сумі 101 254,00 грн.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення заборгованості у вигляді боргу у сумі 101 254,00 грн. є обгрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 36 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що копії документів, які знаходяться в матеріалах справи та надавались позивачем суду в якості доказів, є належними та допустимими письмовими доказами, які стосуються предмета спору.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Надані позивачем докази не спростовані та відповідачем протягом розгляду справи не заперечувались.

Судовий збір, сплачений позивачем у розмірі 2 025,08 грн. відповідно до положень статті 49 ГПК України підлягає стягненню з відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Коммунтранс» (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Кірова, буд. 90, оф. 18, каб. 4, код 302026358) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредмаш Сервіс» (39610, м. Кременчук, проїзд Галузевий, 20, код 36618647) 101 254 (сто одну тисячу двісті пятдесят чотири) грн. 00 коп. боргу, 2 025 (дві тисячі двадцять пять) грн. 08 коп. судового збору.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено:22.09.2015 р.

Суддя Т.Д. Лилак