КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2015 р. Справа№ 925/650/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Лобаня О.І.

Федорчука Р.В.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 09.09.2015

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу комунального підприємства Христинівського виробничого управління житлово-комунального господарства на рішення господарського суду Черкаської області від 23.06.2015 (повне рішення складено 01.07.2015)

у справі №925/650/15 (суддя Дорошенко М.В.)

за позовом заступника прокурора Кіровоградської області в інтересах держави в особі Державного агентства автомобільних доріг України, публічного акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» та дочірнього підприємства «Кіровоградський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Автомобільні дороги України»

до комунального підприємства Христинівське виробниче управління житлово-комунального господарства

про стягнення 42 368, 90 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Черкаської області від 23.06.2015 у справі №925/650/15 позов задоволено повністю. Стягнуто з КП Христинівське виробниче управління житлово-комунального господарства на користь ДП «Кіровоградський облавтодор» ВАТ «Автомобільні дороги України» 42 368,90 грн. боргу. Стягнуто з КП Христинівське виробниче управління житлово-комунального господарства в дохід Державного бюджету України 1 827,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, КП Христинівське виробниче управління житлово-комунального господарства звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Черкаської області від 23.06.2015 у справі №925/650/15 скасувати та прийняти нове рішення суду, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В своїх доводах скаржник посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийнято після неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи та має місце порушенням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалою від 21.07.2015 Київським апеляційним господарським судом прийнято до провадження вказану вище апеляційну скаргу та призначено справу №925/650/15 до розгляду у судовому засіданні за участю уповноважених представників сторін.

Заступником прокурора Кіровоградської області на підставі ст. 96 Господарського процесуального кодексу України надано суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу КП Христинівське виробниче управління житлово-комунального господарства залишити без задоволення, а рішення господарського суду Черкаської області від 23.06.2015 у справі №925/650/15 - без змін.

Прокурор, представник позивача-3 брали участь в судовому засіданні, надавали пояснення, заперечували щодо доводів апеляційної скарги та просили рішення господарського суду Черкаської області від 23.06.2015 у справі №925/650/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу КП Христинівське виробниче управління житлово-комунального господарства - без задоволення.

Представник відповідача брав участь в судовому засіданні, в якому підтримував доводи апеляційної скарги, надавав пояснення та просив апеляційну скаргу КП Христинівське виробниче управління житлово-комунального господарства задовольнити, а рішення господарського суду Черкаської області від 23.06.2015 у справі №925/650/15 скасувати та прийняти нове рішення суду, яким у позові відмовити.

В судове засідання апеляційної інстанції позивачі-1, -2 повноважних представників не направили, своїм процесуальним правом, передбаченим ст. 22 ГПК України, не скористалися. Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання про розгляд апеляційної скарги, а також приймаючи до уваги те, що ухвалою про призначення справи до розгляду учасників судового процесу було попереджено, що неявка учасників судового процесу без поважних причин у судове засідання не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за можливе розглянути справу без участі в судовому засіданні представників позивачів-1, -2.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.12.2010 між філією «Гайворонський райавтодор» дочірнього підприємства «Кіровоградський облавтодор» (продавець) та Христинівським виробничим управлінням житлово-комунального господарства (покупець) укладено договір №45 купівлі-продажу товарів, відповідно до умов якого продавець зобов'язується надати продавцю, а останній прийняти і оплатити 15,5 тонн асфальтобетону на суму 9 858,74 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що у п. 9.6 примірника договору купівлі-продажу товарів від 08.12.2010 №45, наданого суду відповідачем, зазначено, що даний договір здобуває силу з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань, але в будь-якому випадку до 31.12.2010, а в п. 9.6 примірника вказаного договору, наданого суду прокурором, 2010-й рік у кінцевій даті дії цього договору виправлений на 2011-й. При цьому, саме це виправлення не засвідчене і не оговорене у договорі сторонами.

20.09.2011 між філією «Гайворонський райавтодор» ДП «Кіровоградський облавтодор» (продавець) і Христинівським виробничим управлінням житлово-комунального господарства (покупець) укладено договір №40 купівлі-продажу товарів, відповідно до умов якого продавець зобов'язується надати продавцю, а останній прийняти і оплатити 37,905 тонн асфальтобетону за ціною 857,67 грн. за одну тонну на суму 32 510,16 грн.

Згідно з п. 9.6 договору №40 сторони погодили, що даний договір набуває силу з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань, але в будь-якому випадку до 31.12.2011.

Відповідно до п. 5.2 договору №45 купівлі-продажу товарів від 08.12.2010 та договору №40 купівлі-продажу товарів від 20.09.2011 розрахунки за товар здійснюються на підставі умов, зазначених у додаткових угодах цих договорів, які є його невід'ємною частиною.

Однак, додаткові угоди до вказаних договорів купівлі-продажу товарів між сторонами не укладались.

30.09.2011 філією «Гайворонський райавтодор» ДП «Кіровоградський облавтодор» передано, а Христинівським виробничим управлінням житлово-комунального господарства прийнято товар, а саме асфальтобетон на загальну суму 42 368,90 грн., що підтверджується накладними №49 та №50 від 30.09.2011, які підписані сторонами та скріплені печатками підприємств.

Станом на 01.07.2012, 01.08.2013, 01.04.2014, 22.09.2014 та 01.01.2015 між філією «Гайворонський райавтодор» ДП «Кіровоградський облавтодор» та Христинівським виробничим управлінням житлово-комунального господарства за допомогою факсимільного зв'язку проведено звірку взаємних розрахунків та складено відповідні акти, які підписані та скріплені печатками сторін.

З копій актів звірки взаєморозрахунків, які містяться в матеріалах справи, вбачається, що у Христинівського виробничого управління житлово-комунального господарства перед філією «Гайворонський райавтодор» ДП «Кіровоградський облавтодор» існує заборгованість у розмірі 42 368,90 грн.

13.02.2015 ДП «Кіровоградський облавтодор» звернулось до КП Христинівське виробниче управління житлово-комунального господарства з претензією, в якій просив терміново сплатити заборгованість за придбаний асфальтобетон у розмірі 42 368,90 грн.

Однак, КП Христинівське виробниче управління житлово-комунального господарства оплату не здійснило, у зв'язку з чим, у квітні 2015 року заступник прокурора Кіровоградської області в інтересах держави в особі Державного агентства автомобільних доріг України, публічного акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» та дочірнього підприємства «Кіровоградський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Автомобільні дороги України» звернувся до господарського суду Черкаської області з позовом до КП Христинівське виробниче управління житлово-комунального господарства про стягнення боргу за договорами купівлі-продажу товарів у розмірі 42 368,90 грн.

При прийнятті оскаржуваного рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Однак, не погоджуючись з даним рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що акт звірки взаєморозрахунків не можна вважати документом, що підтверджує наявність заборгованості, оскільки не відповідає вимогам до первинних документів.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Пункт 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Так, судом встановлено, що позивач-3 передав відповідачу, а останній прийняв товар на загальну суму 42 368,96 грн., що підтверджується накладними, копії яких містяться в матеріалах справи.

Посилання відповідача на наявність виправлення у наданому прокурором примірнику договору купівлі-продажу товарів від 08.12.2010 №45 року у кінцевій даті дії цього договору з 2010-го на 2011-й, як і решта приведених відповідачем в обґрунтування заперечень проти позову обставин, а саме: відсутність у податковій накладній обов'язкових для зазначення у ній відомостей; відсутність у відповідача наданих позивачем актів звірки взаєморозрахунків; засвідчення поданих з позовом документів не належним чином; відсутність паспортів на кожну партію асфальтобетонної суміші; неотримання відповідачем від позивача попереджень і претензій щодо сплати боргу за асфальтобетону колегія суддів не приймає до уваги, оскільки дані твердження не спростовують факт передачі філією «Гайворонський райавтодор» ДП «Кіровоградський облавтодор» Христинівському виробничому управлінню житлово-комунального господарства асфальтобетону за накладними №49 та №50 від 30.09.2011 на загальну суму 42 368,90 грн. і не звільняють відповідача від виконання зобов'язань щодо оплати отриманого ним товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Судом встановлено, що на підставі укладених між сторонами договорів купівлі-продажу товарів та із дій сторін щодо передачі філією «Гайворонський райавтодор» ДП «Кіровоградський облавтодор» Христинівському виробничому управлінню житлово-комунального господарства і прийняття останнім асфальтобетону за накладними на загальну суму 42 368,90 грн. у відповідача виникли грошові зобов'язання перед позивачем-3 щодо оплати вартості товару одразу ж після його прийняття покупцем.

Невиконання відповідачем даного зобов'язання порушило право ДП «Кіровоградський облавтодор» на одержання плати за наданий відповідачу товар, а тому з метою захисту свого порушеного права позивач-3 вправі вимагати примусового виконання покупцем грошового зобов'язання в натурі, шляхом стягнення з відповідача на свою користь 42 368,90 грн. боргу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Нормами ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

В силу приписів ч. 1 ст. 692 ЦК України Христинівське виробниче управління житлово-комунального господарства мало оплатити куплений ним асфальтобетон одразу ж після його прийняття від продавця за накладними №49 від 30.09.2011 та №50 від 30.09.2011. Отже, перебіг загальної позовної давності тривалістю у три роки за заявленими позивачами вимогами почався з 01.10.2011.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що проведення між сторонами звірки взаємних розрахунків станом на 01.07.2012, 01.08.2013, 01.01.2014, 01.04.2014, 22.09.2014 та 01.01.2015 і підписання ними відповідних актів звірки, які підтверджують заборгованість Христинівського виробничого управління житлово-комунального господарства перед філією «Гайворонський райавтодор» ДП «Кіровоградський облавтодор» за отриманий товар на суму 42 368,90 грн. свідчить про визнання відповідачем свого боргу перед позивачем-3. Тобто, вказані дії свідчать про переривання перебігу позовної давності.

Таким чином, на день звернення заступника прокурора Кіровоградської області до господарського суду з позовом, загальний строк позовної давності тривалістю у три роки не сплив.

Твердження скаржника про те, що акти звірки взаєморозрахунків не підтверджують наявність зобов'язання за господарським договором, оскільки вони не відповідають вимогам до первинних документів, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на те, що акти звірки взаємних розрахунків складені та підписані повноважними представниками сторін, підписи яких скріплені печатками товариств, а тому є належним доказом у справі в розумінні ст. 34 ГПК України.

Отже, з огляду на вищенаведене та враховуючи те, що відповідачем не надано суду доказів оплати переданого товару, з КП Христинівське виробниче управління житлово-комунального господарства на користь ДП «Кіровоградський облавтодор» ВАТ «Автомобільні дороги України» підлягає стягненню 42 368,90 грн. заборгованості.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Нормами ст. 43 ГПК України визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду Черкаської області від 23.06.2015 у справі №925/650/15 прийнято після повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, та відповідністю висновків, викладених в рішенні суду обставинам справи, а також у зв'язку із правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, і є таким що відповідає нормам закону.

Зважаючи на те, що доводи відповідача законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, рішення господарського суду Черкаської області від 23.06.2015 у справі №925/650/15 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу КП Христинівське виробниче управління житлово-комунального господарства - без задоволення.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу комунального підприємства Христинівське виробниче управління житлово-комунального господарства на рішення господарського суду Черкаської області від 23.06.2015 у справі №925/650/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Черкаської області від 23.06.2015 у справі №925/650/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи №925/650/15 повернути до господарського суду Черкаської області.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.І. Лобань

Р.В. Федорчук