ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2015 р.Справа № 915/552/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Лавриненко Л.В.
суддів: Пироговського В.Т., Філінюка І.Г.

при секретарі судового засідання Мельник Ю.М.

розглянувши матеріали апеляційної скарги заступника військового прокурора Миколаївського гарнізону
на рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.06.2015 р.
у справі № 915/552/15
за позовом заступника військового прокурора Миколаївського гарнізону в інтересах держави в особі:
1) Міністерства оборони України;
2) Квартирно експлуатаційного відділу міста Миколаєва
до відповідачів:
1) Військової частини НОМЕР_1 с. Ульянівка, Миколаївська область;
2) Товариства з обмеженою відповідальністю ЛАН с. Староолексіївка, Миколаївська область
про визнання недійсним договору про спільну обробку землі від 20.02.2012 р. № 63,

за участю:
прокуратури: Чалий М.Г.

представників сторін:
від Міністерства оборони України: Дідух С.П. за довір.
від Військової частини НОМЕР_1 с. Ульянівка, Миколаївська область: Ліхолєтов В.В. за довір.
від Квартирно експлуатаційного відділу міста Миколаєва: Терешкова А.А. за довір.
від Товариства з обмеженою відповідальністю ЛАН с. Староолексіївка, Миколаївська область: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 16.07.2015 р., прийнята до провадження та призначена до розгляду апеляційна скарга заступника військового прокурора Миколаївського гарнізону на рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.06.2015 р. по справі № 915/552/15.
Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв`язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.
Апеляційна скарга розглянута в межах строку, вставленого частиною 2 ст. 102 ГПК України.

В квітні 2015 року заступник військового прокурора Миколаївського гарнізону звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовом в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаїва до Військової частини НОМЕР_1 с. Ульянівка, Миколаївська область та Товариства з обмеженою відповідальністю ЛАН с. Староолексіївка, Миколаївська область про визнання недійсним (на майбутнє) договору про спільний обробіток землі від 20.02.2012 р. № 63.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірний договір укладено з порушенням встановленого законом порядку, що суперечить вимогам чинного законодавства, а тому повинен бути визнаний недійсним на підставі ст. ст. 203, 215, 227 Цивільного кодексу України.
Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 15.06.2015 р. у задоволенні позову відмовлено з мотивів його недоведеності.
Не погодившись з наведеним судовим рішенням, заступник військового прокурора Миколаївського гарнізону звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скарго, в якій просить суд оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
В обґрунтування свої вимог, прокурор посилається на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Згідно Державного акту на право користування землею від 1978 р. №062408 Військовій частині № НОМЕР_2 , яка перейменована в Військову частину НОМЕР_3 , надано в безстрокове та безоплатне користування 7 102,5 га землі згідно з планом землекористування, для військових потреб.
20.02.2012 р. між Військовою частиною НОМЕР_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю ЛАН с. Староолексіївка, Миколаївська область з метою відпрацювання співпраці з підприємствами і залучення додаткових джерел фінансування для підтримання на належному рівні бойової та мобілізаційної готовності та життєдіяльності Військової частини НОМЕР_3 укладено договір про спільний обробіток землі №63.
Згідно наведеного договору, сторони домовились про спільну діяльність і співробітництво без утворення юридичної особи з використання земель, які надані Військовій частині НОМЕР_3 в безстрокове користування, та можливостей Товариства з обмеженою відповідальністю ЛАН с. Староолексіївка, Миколаївська область спільно діяти для досягнення загальних цілей, а саме для вирощування зернових, технічних та решти культур, не віднесених до інших класів рослинництва, збирання, зберігання та їх подальша реалізація.
За умовами п. 1.2 договору, спільний обробіток землі буде здійснюватися наступним чином:
- Військова частина НОМЕР_3 бере на себе зобов`язання залучити площу земельної ділянки під спільну діяльність та проводити її обстеження на предмет наявності та, в подальшому, проведення заходів своєчасного знешкодження вибухонебезпечних предметів, а також шкідливих для оточуючої середи, життя та здоров`я людей предметів з метою створення безпечних умов праці;
- Товариство з обмеженою відповідальністю ЛАН с. Староолексіївка, Миколаївська область бере на себе зобов`язання власними силами та коштами провести необхідний комплекс заходів по забезпеченню повного сільськогосподарського циклу вирощування продукції, яка обумовлена договором.
Відповідно до п. 3.1 договору Військова частина НОМЕР_3 зобов`язалась залучити до спільної обробки, що буде проводитися разом з Товариством з обмеженою відповідальністю ЛАН с. Староолексіївка, Миколаївська область земельні ділянки, що надані Військовій частині НОМЕР_3 в безстрокове користування, згідно Державного акту на право постійного користування від 1978 року за №062408, площею 990 га, терміном на 4 сільськогосподарських років, тобто до 01.12.2015 р.
У розділах 5, 6, 8, 9 сторони обумовили порядок ведення спільних справ, свої внески і частки сторін, розподіл результатів спільної діяльності, витрати та збитки.
Згідно з п. 12.1 договору, договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його укладення.
Договір підписано та скріплено печатками сторін.
19.10.2012 р. між сторонами укладено Додаткову угоду б/н до Договору № 63, відповідно до якої сторони внесли зміни до п.6.1 Договору.
Зокрема, сторони домовилися, що внесок Військової частини НОМЕР_3 до спільної діяльності є вартість права обробки земельних ділянок загальною площею 999 га, згідно акту обміру земельної ділянки, який є невід`ємною частиною Договору, складає 158442 грн.
На підставі директиви Міністра оборони України від 30.11.2011 р. №Д-322/1/16дск та директиви командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 10.12.2012 р. №Д-7дск, командуванням Збройних Сил України було прийнято рішення щодо розформування Військової частини НОМЕР_3 та визначення її правонаступником Військову частину НОМЕР_1 .
Договором про заміну сторони у договорі спільного обробітку землі від 05.01.2013 р., Військова частина НОМЕР_3 передала свої повноваження за договором спільного обробітку землі від 20.02.2012р. №63 Військовій частині НОМЕР_1 .
Додатковою угодою від 05.03.2013 р. №2 до Договору від 20.02.2012 р. №63 Військовою частиною НОМЕР_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю ЛАН с. Староолексіївка, Миколаївська область внесено зміни до п.3.1 Договору, відповідно до якого Військова частина НОМЕР_1 зобов`язується залучити до спільного обробітку землі, що буде проводитися разом з Товариством з обмеженою відповідальністю ЛАН с. Староолексіївка, Миколаївська область земельні ділянки площею 1010,52 га терміном до 01.12.2015 р.
Додатковою угодою від 06.01.2014 р. №3 до Договору від 20.02.2012 р. №63 сторони внесли зміни до п.3.1, 6.1, 8.6, розділ 11 та п.12.2, зокрема, домовились залучити до спільного обробітку землі, що буде проводитися разом з Товариством з обмеженою відповідальністю ЛАН с. Староолексіївка, Миколаївська область земельні ділянки, площею 1010,52 га, терміном до 31.12.2020 р.
Предметом даного спору у справі є вимога заступника військового прокурора Миколаївського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Квартирно експлуатаційного відділу м. Миколаїв про визнання недійсним (на майбутнє) договору про спільний обробіток землі від 20.02.2012 р. № 63, укладеного між Військовою частиною НОМЕР_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю ЛАН с. Староолексіївка, Миколаївська область.
Підставами для визнання оспорюваного договору недійсним заступник прокурора вважає, що Військовою частиною НОМЕР_1 не вжито передбачених законодавством заходів щодо переоформлення правовстановлюючих документів на користування спірною земельною ділянкою, в результаті чого договір про спільну обробку земельної ділянки укладений Військовою частиною НОМЕР_1 без відповідних на цю земельну ділянку документів.

За результатами розгляду матеріалів справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга заступника військового прокурора Миколаївського гарнізону підлягає задоволенню за наступними підставами.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.
За приписами ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.
Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.
Згідно зі ст. 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії:
а) землі сільськогосподарського призначення;
б) землі житлової та громадської забудови;
в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення;
г) землі оздоровчого призначення;
ґ) землі рекреаційного призначення;
д) землі історико-культурного призначення;
е) землі лісогосподарського призначення;
є) землі водного фонду;
ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.
Частиною 5 ст. 20 Земельного кодексу України встановлено, що види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.
Відповідно до ст. 77 Земельного кодексу України, в редакції станом на момент укладення спірного договору, землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України.
Землі оборони можуть перебувати у державній та комунальній власності.
Навколо військових та інших оборонних об`єктів у разі необхідності створюються захисні, охоронні та інші зони з особливими умовами користування.
Порядок використання земель оборони встановлюється законом.
Земельні ділянки, що належать до земель оборони, використовуються виключно згідно з Законом України Про використання земель оборони.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про використання земель оборони" військовим частинам для виконання покладених на них функцій та завдань земельні ділянки надаються у постійне користування відповідно до вимог Земельного кодексу України.
Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 3 Закону України "Про використання земель оборони" навколо військових частин та оборонних об`єктів можуть створюватися зони з особливим режимом використання земель з метою забезпечення функціонування цих військових частин та об`єктів, збереження озброєння, військової техніки, іншого військового майна, охорони державного кордону України, захисту населення, господарських об`єктів і довкілля від впливу аварійних ситуацій, стихійних лих і пожеж, що можуть виникнути на цих об`єктах. Розмір та правовий режим зон з особливим режимом використання земель встановлюються відповідно до закону.
За приписами ч. 1 ст. 4 Закону України "Про використання земель оборони" військові частини за погодженням з органами місцевого самоврядування або місцевими органами виконавчої влади і в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, можуть дозволяти фізичним і юридичним особам вирощувати сільськогосподарські культури, випасати худобу та заготовляти сіно на землях, наданих їм у постійне користування.
Статтею 124 Земельного кодексу України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.
Відповідно до ст. 125, ч. 3 ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою.
Як вбачається з матеріалів справи, Військова частина НОМЕР_1 в установленому чинним законодавством порядку правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку не оформила, і з огляду на це не мала права здійснювати дії, спрямовані на розпорядження нею, в т.ч. шляхом укладення додаткових угод до договору від 20.02.2012 р. № 63.
Відповідно до ч.1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
З огляду на викладені обставини розпорядження Військовою частиною НОМЕР_1 земельною ділянкою без оформлення правовстановлюючих документів на неї суперечить вимогам земельного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 2015 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
За цих обставин позов заступника військового прокурора Миколаївського гарнізону підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 85, 91, 93, 99, 101-105 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника військового прокурора Миколаївського гарнізону задовольнити.
Рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.06.2015 р. по справі № 915/552/15-г скасувати.
Позов заступника військового прокурора Миколаївського гарнізону задовольнити.
Визнати недійсним на майбутнє договір про спільний обробіток землі від 20.02.2012 р. № 63 з усіма додатковими угодами до нього, укладеними Військовою частиною НОМЕР_1 з Товариством з обмеженою відповідальністю ЛАН с. Староолексіївка, Миколаївська область.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.
Повний текст постанови складено та підписано 21.09.2015 року.

Головуючий суддя Л.В. Лавриненко

Судді В.Т. Пироговський

І.Г. Філінюк