РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2015Справа №910/17499/15
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О. розглянувши справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний Банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРРМЕТ" про звернення стягнення на предмет застави, за участю представників позивача - Ярчака І.С., довіреність №б/н від 18.06.2015 року, відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року позивач звернувся до господарського суду м. Києва з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет застави (породний відвал №1 шахти №19 лш «Лєсная», який знаходиться за адресою: Донецька область, м. Торез, вул. Шепетовська) згідно договору застави рухомого майна №1096/980-ЮО/ЗРМ-1, укладеного 31.01.2014 року з ТОВ "ТЕРРМЕТ" з визначенням початкової ціни предмету застави згідно визначеної сторонами у договорі застави рухомого майна №1096/980-ЮО/ЗРМ-1 ринкової вартості у сумі 820 169 487,00 грн., в рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Амбрела Девелопмент Інвестмент Корпорейшен" перед Публічним акціонерним товариством "Міський комерційний Банк" за кредитним договором №1096/980-ЮО від 23.01.2014 року у розмірі 68 936 840,43 грн., з яких: 52 180 000 грн. - заборгованість по основному зобов'язанню; 12 993 994,46 грн. заборгованість по відсоткам; 3 762 845,97 грн. - штрафні санкції (пеня).

Ухвалою господарського суду м. Києва від 09.07.2015 року порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду на 27.07.2015 року.

04.09.2015 року через канцелярію суду відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому він заперечував проти позову та просив відмовити в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що договір застави рухомого майна №1096/980-ЮО/ЗРМ-1 від 31.01.2014 року є припиненим з 31.12.2014 року на підставі п. 2.2.3. договору про співпрацю від 28.01.2014 року.

Представник відповідача у судове засідання 07.09.2015 року не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 64 ГПК України.

Враховуючи те, що нез'явлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов за відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 січня 2014 року між Публічним акціонерним товариством "Міський комерційний Банк" (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Амбрела Девелопмент Інвестмент Корпорейшен" (позичальник) укладено кредитний договір № 1096/980-ЮО, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 39 000 000 грн. 00 коп., починаючи з 23 січня 2014 року на умовах, передбачених цим договором, дата повернення кредиту - 22 січня 2015 року включно (п.1.1. договору).

Пунктом 1.5. договору передбачено, що процентна ставка за користування кредитними коштами: 28% процентів річних.

Відповідно до пункту 3.5 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту, щоденно за фактичну кількість днів у періоді. При розрахунку процентів за користування кредитом використовується метод "факт/факт". У випадку прострочення погашення кредиту, проценти нараховуються на суму заборгованості за кредитом і за період прострочення до моменту погашення заборгованості.

Договором №4 про внесення змін до Кредитного договору від 15.05.2014 року сторони п.1.1 договору виклали в наступній редакції: "банк надає позичальнику кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 39 000 000 грн. 00 коп., починаючи з 23 січня 2014 року на умовах, передбачених цим договором. 55 000 000 грн. 00 коп. (ліміт кредитної лінії), починаючи з 15 травня 2014 року на умовах, передбачених цим договором."

Договором №9 про внесення змін до кредитного договору від 16.08.2014 р. сторони виклали п.3.6.3 договору в наступній редакції: "сплатити нараховані відсотки за період з 01.05.2014 р. по 31.07.2014 р. в строк до 21 жовтня 2014 року включно".

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов кредитного договору № 1096/980-ЮО від 23.01.2014 року позивачем видано Товариству з обмеженою відповідальністю "Амбрела Девелопмент Інвестмент Корпорейшен" 36 000 000 грн. 00 коп.

У порушення умов кредитного договору № 1096/980-ЮО від 23.01.2014 року та приписів чинного законодавства у строки, визначені умовами цього договору, позичальником не сплачено 66 547 161 (шістдесят шість мільйонів п'ятсот сорок сім тисяч сто шістдесят одну) грн. 77 коп., з яких: 52 180 000 грн. 00 коп. - простроченої заборгованості по основному боргу; 1 040 740 грн. 83 коп. - поточної заборгованості по відсотках; 10 832 455 грн. 87 коп. - простроченої заборгованості по відсотках та 2 493 965 грн. 07 коп. - пені.

Вищевказані обставини встановлені рішенням господарського суду міста Києва від 29.04.2015 року у справі №910/5783/15-г, яке набрало законної сили та копія якого міститься в матеріалах справи.

Згідно зі ст. 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Отже, у судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що на час розгляду справи у позичальника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Амбрела Девелопмент Інвестмент Корпорейшен" існує заборгованість за кредитним договором №1096/980-ЮО від 23.01.2014 року 66 547 161 (шістдесят шість мільйонів п'ятсот сорок сім тисяч сто шістдесят одну) грн. 77 коп., з яких: 52 180 000 грн. 00 коп. - простроченої заборгованості по основному боргу; 1 040 740 грн. 83 коп. - поточної заборгованості по відсотках; 10 832 455 грн. 87 коп. - простроченої заборгованості по відсотках та 2 493 965 грн. 07 коп. - пені.

Також судом встановлено, що для забезпечення зобов'язань за кредитним договором № 1096/980-ЮО від 23.01.2014 року між Публічним акціонерним товариством "Міський комерційний Банк" (заставодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕРРМЕТ" (заставодавець) був укладений договір застави рухомого майна від 31.01.2014 р., відповідно до якого в забезпечення виконання основного зобов'язання за кредитними договором заставодавець передає заставодержателю в заставу належне йому рухоме майно, а саме: породний відвал №1 шахти №19 лш «Лєсная», який знаходиться за адресою: Донецька область, м. Торез, вул. Шепетовська.

Відповідно до п. 1.4. договору застави за згодою сторін ринкова вартість предмета застави складає 820 169 487,00 грн.

Відповідно до п. 5.1.1 договору застави заставодержатель набуває права звернути стягнення на предмет застави та його реалізацію якщо у момент настання строку виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором вони не будуть виконані повністю, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлені відповідно до кредитного договору строки суми кредиту; та/або при несплаті або частковій несплаті у передбачені кредитним договором строки сум відсотків за користування кредитом (у тому числі відсотків за неправомірне користування кредитом); та/або при несплаті в строк сум неустойки (пені, штрафу), що передбачені кредитним договором.

На виконання умов цього договору майнові права були зареєстровані позивачем в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, про що свідчать відповідні витяги з реєстру обтяжень.

Згідно зі ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Зокрема, застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом (ст. 1 Закону України "Про заставу").

Як передбачено ст. 572 Цивільного кодексу України, Законом України "Про заставу", в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Частиною 1 статті 20 Закону України "Про заставу" передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Відповідно до ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 590 Цивільного кодексу України передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Спосіб звернення стягнення на предмет застави заставодержатель визначає самостійно в порядку та на умовах, визначеному чинним законодавством України та цим договором.

Відповідно до ч. 6 ст. 20 Закону України "Про заставу" звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

Згідно з ч. 2 ст. 23 Закону України "Про заставу" заставодержатель набуває право вимагати в судовому порядку переводу на нього заставленого права в момент виникнення права звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до п. 3.2 договору звернення стягнення на предмет застави здійснюється на підставі рішення суду або позасудового способу звернення стягнення.

Заставодержатель має право на свій розсуд обрати порядок звернення стягнення на предмет застави в межах, передбачених п. 3.2 цього договору (п. 3.3 договору).

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002 кожна особа має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб'єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов'язком особи, яка потребує такого захисту.

На підставі викладеного, зважаючи на встановлені обставини у справі, суд вважає обгрунтованими вимоги позивача про звернення стягнення на предмет застави у судовому порядку в рахунок погашення кредитної заборгованості.

При цьому суд враховує, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються:

- загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження;

- опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача;

- заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні;

- спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону;

- пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження;

- початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження.

Якщо інше не передбачено рішенням суду, реалізація предмета забезпечувального обтяження проводиться шляхом продажу на публічних торгах у порядку, визначеному законом (ст. 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень").

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України "Про заставу" реалізація заставленого майна провадиться спеціалізованими організаціями з аукціонів (публічних торгів), якщо інше не передбачено договором, а державних підприємств та відкритих акціонерних товариств, створених у процесі корпоратизації, всі акції яких перебувають у державній власності, - виключно з аукціонів (публічних торгів).

Отже, з урахуванням викладеного суд встановлює спосіб реалізації предмета застави шляхом його продажу на публічних торгах на підставі договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.

Щодо початкової ціни предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації суд зазначає, що Верховний суд України в Узагальненні судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин (в редакції від 01.12.2011 р.) зазначив, що вирішуючи питання про початкову ціну майна, суди мають виходити з того, що ціна предмета застави встановлюється в самому договорі. Якщо при розгляді справи сторони з такою оцінкою погоджуються, то в суду немає підстав її не брати до уваги, оскільки вона є умовою договору.

За умовами договору застави оціночна вартість предмета застави становить 820 169 487,00 грн. (п. 1.4 договору застави).

Отже, суд вважає, що початкова ціна предмета застави має бути визначена у розмірі 820 169 487,00 грн.

За таких обставин, позовні вимоги про звернення стягнення на предмет застави (породний відвал №1 шахти №19 лш «Лєсная», який знаходиться за адресою: Донецька область, м. Торез, вул. Шепетовська) згідно договору застави рухомого майна №1096/980-ЮО/ЗРМ-1 від 31.01.2014 року з визначенням початкової ціни предмету застави згідно визначеної сторонами у договорі застави рухомого майна №1096/980-ЮО/ЗРМ-1 ринкової вартості у сумі 820 169 487,00 грн., в рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Амбрела Девелопмент Інвестмент Корпорейшен" перед Публічним акціонерним товариством "Міський комерційний Банк" за кредитним договором №1096/980-ЮО від 23.01.2014 року у розмірі 68 936 840,43 грн., з яких: 52 180 000 грн. - заборгованість по основному зобов'язанню; 12 993 994,46 грн. заборгованість по відсоткам; 3 762 845,97 грн. - штрафні санкції (пеня) обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Судом була надана належна оцінка відзиву на позовну заяву, в якому відповідач посилався на те, що договір застави рухомого майна №1096/980-ЮО/ЗРМ-1 від 31.01.2014 року є припиненим з 31.12.2014 року на підставі п. 2.2.3. договору про співпрацю від 28.01.2014 року.

Проте, викладені у вищезазначеному документі доводи судом не приймаються у зв'язку з відсутністю у справі доказів на підтвердження припинення договору застави рухомого майна №1096/980-ЮО/ЗРМ-1 від 31.01.2014 року.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до п.22 ст.5 Закону України «Про судовий збір» уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку, звільнена від сплати судового збору.

У зв'язку з чим та згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, у зв'язку із задоволенням позову стягується з відповідача в доход Державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

У рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Амбрела Девелопмент Інвестмент Корпорейшен" (03141, м. Київ, вул. Солом'янська, будинок 33, код 39037829) перед Публічним акціонерним товариством "Міський комерційний Банк" (03141, м. Київ, вул. Солом'янська, будинок 33, код 34353904) за кредитним договором №1096/980-ЮО від 23.01.2014 року у розмірі 68 936 840,43 грн., з яких: 52 180 000 грн. - заборгованість по основному зобов'язанню; 12 993 994,46 грн. заборгованість по відсоткам; 3 762 845,97 грн. - штрафні санкції (пеня), звернути стягнення на предмет застави: породний відвал №1 шахти №19 лш «Лєсная», який знаходиться за адресою: Донецька область, м. Торез, вул.Шепетовська, згідно договору застави рухомого майна №1096/980-ЮО/ЗРМ-1 від 31.01.2014 року та належить Товариству з обмеженою відповідальністю "ТЕРРМЕТ" (01030, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 17/52 «А», код 39028840).

Встановити спосіб реалізації предмету застави шляхом продажу на публічних торгах в ході виконавчого провадження з визначенням початкової ціни предмету застави згідно визначеної сторонами у договорі застави рухомого майна №1096/980-ЮО/ЗРМ-1 від 31.01.2014 року ринкової вартості у сумі 820 169 487 (вісімсот двадцять мільйонів сто шістдесят дев'ять тисяч чотириста вісімдесят сім) грн. 00 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРРМЕТ" (01030, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 17/52 «А», код 39028840) 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) 00 коп. судового збору в доход Державного бюджету України.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 14.09.2015 року.

Суддя С.О.Чебикіна