КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2015 р. Справа№ 5002-21/3961-2012

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Гаврилюка О.М.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання Куценко К.Л.

за участю представників:

від позивача (стягувача): Шиманська Л.І. - довіреність № 1 від 01.01.2015;

від відповідача (заявника): Купельський О.М. - довіреність б/н від 16.01.2015;

від ДВС: не з'явились;

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства "Артек-Союз"

на ухвалу Господарського суду Київської області від 11.08.2015

за скаргою Приватного підприємства "Артек-Союз"

на дії Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції

у справі № 5002-21/3961-2012 (суддя Подоляк Ю.В.)

за позовом Дочірнього підприємства "Націонал-Плюс" Приватного підприємства "Націонал"

до Приватного підприємства "Артек-Союз"

про стягнення 368 870,73 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Автономної Республіки Крим від 11.06.2013 у справі № 5002-21/3961-2012 позовні вимоги Дочірнього підприємства «Націонал-Плюс» Приватного підприємства «Націонал» до Приватного підприємства «Артек-Союз» про стягнення коштів задоволено. Стягнуто з Приватного підприємства «Артек-Союз» на користь Дочірнього підприємства «Націонал-Плюс» Приватного підприємства «Націонал» суму заборгованості в розмірі 233589,94 грн., пеню в розмірі 107155,16 грн., 20892,87 грн. 3 % річних, а також 7232,76 грн. судового збору.

На виконання зазначеного рішення судом першої інстанції було видано відповідний наказ від 01.07.2013.

03.06.2015 ПП «Артек-Союз» звернулося до Господарського суду Київської області зі скаргою вх. № 130/15 в порядку ст. 121-2 ГПК України на дії Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, в якій просить суд відмінити постанову державного виконавця Першого Малиновського ВДВС Одеського МУЮ від 23.04.2015 про відкриття виконавчого провадження № 47355007 про стягнення з ПП «Артек-Союз» грошової суми в розмірі 368870,73 грн., з мотивів того, що стягувач пропустив строк пред'явлення наказу до виконання, а тому державний виконавець повинен був відмовити в прийнятті такого наказу до виконання. В подальшому від скаржника надійшло клопотання, в якому останній просить суд зупинити стягнення на підставі наказу Господарського суду Автономної Республіки Крим від 01.07.2013 по справі № 5002-21/3961-2012.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.08.2015 відмовлено в задоволенні скарги ПП "Артек-Союз" на дії Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, боржник - ПП "Артек-Союз" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 11.08.2015 та прийняти нове рішення, яким задовольнити скаргу ПП "Артек-Союз" на дії Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції прийняв ухвалу з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, не дослідив, що у органу ДВС були відсутні підстави вважати, що строк пред'явлення наказу до виконання переривався, а також проігнорував ті обставини, що частина боргу вже була стягнута до моменту пред'явлення наказу для виконання до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції. Дані обставини, за твердженням апелянта, зумовили наявність подвійного стягнення однієї заборгованості.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.09.2015 апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 15.09.2015.

Через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому сторона зазначила про необґрунтованість апеляційної скарги, а також про те, що дії державного виконавця щодо прийняття оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження повністю відповідають вимогам чинного законодавства.

У судовому засіданні 15.09.2015 представник заявника підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу місцевого господарського суду та прийняти рішення, яким задовольнити скаргу ПП "Артек-Союз" на дії Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції. Зазначив, що посилання заявника в поясненнях на апеляційну скаргу (поданих 07.09.2015) на наявність двох виконавчих проваджень по справі № 901/4024/13 було здійснено помилково.

Представник позивача (стягувача) у судовому засіданні 15.09.2015 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначив, що вважає ухвалу місцевого господарського суду законною та обґрунтованою та просив залишити її без змін. Зауважив, що подвійного стягнення боргу з відповідача не відбулося, оскільки на рахунок позивача була зарахована виключно та сума, яка була стягнута з ПП "Артек-Союз" рішенням Господарського суду Автономної Республіки Крим від 11.06.2013 у справі № 5002-21/3961-2012 (про що свідчать наявні в матеріалах справи докази). Тоді як 17.07.2015 Першим Малиновським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у зв'язку зі сплатою боржником суми боргу, витрат на виконавче провадження та збору.

Представник органу ДВС у судове засідання 15.09.2015 не з'явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлявся належним чином, зокрема, надсиланням копій ухвали від 02.09.2015 на адресу Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції. Отримання зазначеної ухвали органом ДВС 08.09.2015 підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 019.

В свою чергу, згідно частини 3 пункту 3.12. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 неявка у судове засідання сторін або однієї з сторін, за умови, що їх належним чином повідомлено про час і місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені частиною першою статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статтею 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком учасників апеляційного провадження, зважаючи на обмежений ч. 2, ст. 102 ГПК України строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу господарського суду, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість здійснення перевірки ухвали Господарського суду Київської області в апеляційному порядку за відсутності представника органу ДВС, який був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників стягувача та заявника, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Відповідно ст. 124 Конституції України та ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження" (далі - ЗУ "Про виконавче провадження").

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). (стаття 1 ЗУ "Про виконавче провадження").

Згідно зі ст. 2 цього Закону примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу" (далі - державні виконавці).

Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом (стаття 116 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 25 ЗУ "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Так, судом першої інстанції правомірно встановлено, що Державним виконавцем першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції було винесено оскаржувану постанову від 23.04.2015 про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду Автономної Республіки Крим від 01.07.2013.

З матеріалів справи вбачається, що наказ Господарського суду Автономної Республіки Крим у справі № 5002-21/3961-2012 виданий 01.07.2013 зі строком пред'явлення до виконання протягом року з наступного дня після набрання рішення законної сили.

Відповідно до п. 1 ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст. 23 ЗУ «Про виконавче провадження» строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: пред'явленням виконавчого документа до виконання; частковим виконанням рішення боржником; наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Частиною 3 ст. 23 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленоюзаконом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

З матеріалів виконавчого провадження (копії яких наявні в матеріалах справи) вбачається, що за наслідками розгляду заяви стягувача, поданої до органу державної виконавчої служби 09.10.2013, Залізничним відділом державної виконавчої служби Сімферопольського міського управління юстиції АР Крим винесено постанову від 11.10.2013 про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу, виданого на виконання рішення у даній справі. Постановою Залізничного відділу державної виконавчої служби Сімферопольського міського управління юстиції АР Крим від 18.10.2013 виконавче провадження з виконання наказу, виданого на виконання рішення у даній справі приєднано до зведеного виконавчого провадження про стягнення заборгованості з боржника.

Разом з цим, загальновідомим є факт, що внаслідок збройної агресії Російської Федерації територія Автономної Республіки Крим на час здійснення виконавчого провадження з виконання наказу суду, виданого на виконання рішення у даній справі, тимчасово окупована.

Так, судом першої інстанції правомірно встановлено, що після вказаних подій виконавчими органами Російської Федерації на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим виносились ряд постанов з виконання наказу суду, виданого на виконання рішення у даній справі, зокрема, постанова про відкриття виконавчого провадження від 11.08.2014, постанова про відмову в відкритті виконавчого провадження від 13.08.2014 (а.с. 18).

Саме вищезазначені обставини (відмова у відкритті виконавчого провадження на території Автономної Республіки Крим внаслідок її тимчасової окупації) зумовили повторне звернення стягувача з виконавчим документом до органів ДВС. В даному випадку - до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, внаслідок чого органом ДВС було винесено оскаржувану постанову від 23.04.2015 про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду Автономної Республіки Крим від 01.07.2013.

Як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції скаржник наполягав на тому, що державний виконавець не мав права виносити оскаржувану постанову, зокрема, через відсутність законних обставин для поновлення строку на пред'явлення наказу до виконання.

Відмовляючи в задоволенні скарги заявника, суд першої інстанції зазначив, що оскаржувана постанова Першого Малиновського ВДВС Одеського МУЮ від 23.04.2015 винесена правомірно та в межах строку пред'явлення наказу до виконання.

В цій частині суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду, враховуючи наступне.

Так, Закон України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (далі - Закон), який набрав чинності 27.04.2014, визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб (ст. 2 Закону).

Згідно положень ст. 3 зазначеного Закону сухопутна територія Автономної Республіки Крим визначається тимчасово окупованою територією.

Відповідно до приписів ч. 2, 3 ст. 9 вказаного Закону, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

З огляду на вказані норми Закону акти (рішення, документ) видані виконавчими органами Російської Федерації на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим з виконання наказу суду виданого на виконання рішення у даній справі є недійсними і не створюють правових наслідків.

За вказаних обставин, правомірним є висновок місцевого господарського суду про те, що строк пред'явлення наказу виданого на виконання рішення суду у даній справі до виконання перервався пред'явленням його до виконання 09.10.2013 до Залізничного відділу державної виконавчої служби Сімферопольського міського управління юстиції АР Крим. Тоді як за відсутності можливості у державного органу виконавчої служби в повному обсязі або частково виконати в примусовому порядку рішення суду у даній справі за вказаним наказом на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, з часу її окупації і в силу положень частини 3 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» строк пред'явлення вказаного виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня визнання території Автономної Республіки Крим тимчасово окупованою, а саме з набранням чинності 27.04.2014 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України".

Оскільки у відповідності до ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» час, що минув до переривання строку до нового строку не зараховується, то висновок місцевого господарського суду про те, що строк пред'явлення наказу Господарського суду Автономної Республіки Крим від 01.07.2010 № 5002-21/3961-2012 до виконання спливає 27.04.2015, є обґрунтованим.

Таким чином також правомірним є висновок місцевого господарського суду про те, що оскаржувана постанова Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 23.04.2015 про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу суду від 01.07.2013 виданого на виконання рішення у даній справі, яке набрало законної сили 01.07.2013, винесена правомірно в межах строку пред'явлення наказу до виконання.

Доказів наявності факту подвійного стягнення з відповідача саме на користь позивача суми боргу, зазначеного у рішенні Господарського суду Автономної Республіки Крим по справі № 5002-21/3961-2012, заявником надано не було. Натомість заявником не заперечується, що арешт, який був накладений на майно ПП "Артек-Союз" в межах первинного виконавчого провадження, яке здійснювалося в АР Крим, фактично було скасовано (а.с. 103-105).

Таким чином, скаржником не доведено належними та допустимими доказами порушення його прав прийняттям постанови державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 23.04.2015 про відкриття виконавчого провадження № 47355007, зокрема, не надано доказів того, що винесення оскаржуваної постанови відбувалося з порушенням норм чинного законодавства, в тому числі положень ст. 23 ЗУ «Про виконавче провадження», а також не доведено наявності факту здійснення подвійного стягнення на користь позивача, яке би відбулося в межах даної справи або в межах оскаржуваного виконавчого провадження.

Отже доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду ухвали в суді апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних доказів на спростування висновків суду першої інстанції, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції по даній справі в розумінні ст. 104 ГПК України, з урахуванням меж перегляду, передбачених ст. 101 ГПК України.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись статтями 32-34, 36, 43, 49, 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Артек-Союз" на ухвалу Господарського суду Київської області від 11.08.2015 у справі № 5002-21/3961-2012 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 11.08.2015 у справі № 5002-21/3961-2012 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 5002-21/3961-2012 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді О.М. Гаврилюк

В.В. Сулім