ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.09.2015 Справа № 905/1503/15

Суддя господарського суду Донецької області Гринько С.Ю. при секретарі судового засідання Предко А.В., розглянувши матеріали позовної заяви за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Южхімресурси» м.Дніпропетровськ до відповідача Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» м.Краматорськ про стягнення 34877,01грн.

за участю представника позивача: ОСОБА_1 довіреність №2 від 01.09.2015р.

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача 19507,20грн. боргу за поставлену продукцію, 953,99 грн. - 3%річних, 14415,82 грн. інфляційні витрати за несвоєчасну оплату продукції, отриманої відповідачем за договором № 15/1106 від 16.09.2013року.

Відповідач надав 10.09.2015р. відзив на позов, в якому викладено наступне: не погоджується з вимогами позову на тій підставі, що відповідно договору, який є підставою позову, строк і умови поставки товару вказуються у специфікаціях, якими визначений строк оплати - від дня отримання оригіналів рахунків на оплату і сертифіката якості. Відповідно до п.9.7 договору у випадку неотримання документів, вказаних в п.6.1 договору покупець має право не оплачувати продукцію до моменту отримання документів. Строк поставки визначений п. 2 договору в термін 5 днів після заявки покупця. Оплата здійснюється після поставки в термін 10 банківських днів. Рахунок, на який посилається позивач № 14204 від 24.09.2013року не являється доказом в рамках даного спору, оскільки не має посилання на договір № 15/1106 від 16.09.2013року, сума не відповідає сумі специфікації № 1 від 16.09.2013року, в рахунку вказаний строк дії 5 банківських днів, який закінчився 02.10.2013року. За цим в порушення умов договору позивач до наступного часу не виставив відповідачу рахунок за спірною поставкою, а тому зобовязання відповідача по оплаті даної продукції і відповідних штрафних санкцій не порушено, так як не настав час його оплати. 10.09.2015р. надано додаток до відзиву, в якої просить суд зменшити суму штрафних санкцій у звязку з тяжким фінансовим становищем підприємства, про що свідчить звіт про фінансовий стан на 30.06.2015року, за 1 півріччя 2015року, звіт про взаєморозрахунки з нерезидентами станом на 30 червня 2015року підприємства відповідача, довідка головного територіального управління юстиції у Донецькій області (Краматорського міського управління юстиції), довідку головного бухгалтера про данні щодо несвоєчасної виплаті заробітної плати працівникам підприємства за період з 01 січня по 20 червня 2015року. Підставою для зменшення розміру нарахованої неустойки вважає надмірно високі санкції по відношенню до сум боргу.

Приймаючи до уваги достатність документів, наданих позивачем для вирішення спору по суті, господарський суд після завершення підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК), відкриття судового засідання, роз'яснення сторонам судового процесу їх прав та обов'язків і розгляду інших клопотань і заяв переходить безпосередньо до розгляду позовних вимог, тобто до з'ясування у передбаченому ГПК порядку обставин справи та здійснення їх правової оцінки, про що зазначається в протоколах судового засідання. При цьому неявка у судове засідання сторін, за умови, що їх належним чином повідомлено про час і місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог.

Перевіряючи надані сторонами документи, якими вони обґрунтовують позовні вимоги і заперечення, господарський суд встановивши фактичні обставини та їх повноту, надавши юридичну оцінку цим обставинам,

ВСТАНОВИВ:

Предметом даного спору є стягнення боргу за зобовязаннями і нарахування відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційні витрати і 3% річних за несвоєчасне виконання грошових зобовязань. Підставою позову є виконання сторонами договору поставки № 15/1106 від 16.09.2013року.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

При дослідженні матеріалів справи господарським судом встановлено, що за договором поставки № 15/1106 від 16.09.2013р. постачальник (позивач) поставляє, а покупець (відповідач) приймає і оплачує на умовах договору продукцію, кількість, одиниці виміру, ціна, виробник якої зазначені в специфікаціях. Сторони визначилися з умовами оплати. Пунктом 9.3 договору сторони передбачили, що покупець здійснює оплату за поставлену продукцію в термін строку, вказаного в специфікації від дня отримання рахунку на оплату і сертифікату якості, якщо інше не передбачено самою специфікацією.

За своїм змістом та правовою природою договір, на який позивач посилається як на підставу своїх вимог, є договором поставки та підпадає під правове регулювання норм статті 712 ЦК України та статей 264-271 ГК України. В частині, що не суперечить Договору, до вказаного правочину також застосовуються норми ЦК України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 ЦК України).

Специфікацією №1 від 16.09.13р. сторонами узгоджений предмет поставки, стандарт товару, кількість, ціна,строк поставки і строк оплати.

Відповідно до п.2 строк поставки: в термін 5 днів після заявки покупця.

Відповідно до п.3специфікації оплата здійснюється після поставки в термін 10 банківських днів.

За умовами статті 193 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону і укладеного договору.

Виданий рахунок на оплату № 14209 від 24.09.2013р. та податкова накладна №08102013, але доказів відправки відповідачу позивачем не надано.

Відповідно до видаткової накладної № 3212 від 08.10.2013р. представник відповідача за довіреністю № 2376 від 07.10.2013р.отримав без будь-яких зауважень товар на загальну суму 19507,20 грн. Доказів оплати отриманого товару до цієї накладної відповідачем не надано

За ст.692 ЦК України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття та прийняття товаророзпорядчих документів на нього., якщо договором або актом цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати на нього.

Заперечення відповідача стосовно невідповідності довіреності той, яка надана позивачем не знайшла свого підтвердження, а тому не приймаються судом до уваги.

Що стосується передачі документів, передбачених розділом 6.1 договору, позивач мав право витребувати їх у постачальника в момент прийняття товару, або після приймання.

За загальними правилами ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач не надав суду докази виконання грошового зобовязання. Представник відповідача підтвердив факт, що вартість отриманого товару на суму 19507,20 грн. залишилась несплаченою до моменту звернення позивача з позовом до господарського суду.

Оскільки грошове зобовязання відповідачем не виконано, господарський суд вважає доведеними підстави виникнення спору відносно стягнення заборгованості, а тому позов в цій частині задовольняє.

Посилання відповідача на п.9.3 договору, в якому зазначається, що покупець здійснює оплату за поставлену продукцію в термін строку, вказаного специфікацією від дня отримання оригіналів рахунку на оплату і сертифікату якості, якщо інше не передбачено специфікацією, не приймається судом, оскільки в тексті специфікації сторони узгодили строк оплати здійснюється після поставки в термін 10 банківських днів.

Оскільки специфікація являється невідємною частиною договору і змінює умови оплати, визначені в п.9.3, зокрема, в частині «якщо інше не передбачено специфікацією», господарський суд вважає, що зазначене в специфікації означає перевагу.

Позивач з посиланням на норми ст.625 Цивільного Кодексу України, заявив вимоги про стягнення з боржника, який не виконав своєчасно грошові зобовязання інфляційних витрат в сумі 14415,82грн. за період з 30.12.2013р. по 17.08.2015р. і 3% річних в сумі 953,99грн. за цей же період.

Вирішуючи ці питання, суд виходить з наступного: ст.625 Цивільного кодексу України не звільняє боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, за вимогою кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Відтак, встановлені статтею 625 ЦК України відсотки річних та інфляційні витрати підлягають нарахуванню до моменту фактичного виконання грошового зобов»язання.

Враховуючи, що матеріалами справи доведений факт порушення відповідачем строків оплати товару, який починається з 22.10.2013р., господарський суд, провівши власний розрахунок, вважає правомірними вимоги позивача в частині стягнення інфляційних витрат в розмірі 14415,82грн. і 3 % річних в розмірі 953,99грн.

Приймаючи до уваги, що позов виник з вини відповідача, на нього покладаються судові витрати в розмірі 1827,00грн.

.На підставі ст.ст.526,530,546,549,610,612,625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 67,193 Господарського кодексу України та, керуючись статтями 49, 82, 84, 81-1, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов в повному обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» ЄРДПОУ 00210602, м.Краматорськ - 84306, Донецька область на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Южхімресурси», ЄРДПОУ 31685169, м.Дніпропетровськ 49089, АДРЕСА_1 заборгованість в розмірі 19507,20 грн., інфляційні втрати в сумі 14415,82 грн. та 3% річних в сумі 953,99грн., судові витрати в розмірі 1827,00 грн.

Суддя С.Ю. Гринько