ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 року Справа № 915/1456/15

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi Мавродієвої М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Долгової А.О.,

представника позивача: Бровкіна І.О. - дов. №20/7-1587 від 14.11.2014,

представника відповідача: Маліченко А.А. - дов. від 20.08.2015,

присутній працівник ТОВ «Морський спеціалізований порт Ніка-Тера» ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт»

(65026, м.Одеса, пл.Митна, 1),

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський спеціалізований порт Ніка-Тера» (54052, м.Миколаїв, вул.Айвазовського,23)

про: стягнення 8520000,0 грн. матеріальних збитків,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 8520000,0 грн. матеріальних збитків за неналежне виконання умов Договору оренди державного рухомого майна №КД-11433 від 20.12.2007, що призвело до пошкодження та часткового знищення окремих вузлів та агрегатів об'єкту оренди - мобільного крану LIEBHERR LHM-150.

В обґрунтування своїх вимог позивач у позові та додаткових поясненнях (т.2 а.с.5, 6) зазначає, що 05.02.2015 на мобільному крані LIEBHERR LHM-150 відбулась пожежа, внаслідок якої було пошкоджено державне майно, а саме обладнання двигуна машинного відділення крану, а також знищено окремі вузли та агрегати, чим спричинено матеріальні збитки державному рухомому майну, яке знаходиться у господарському віданні та перебуває на балансі позивача. За умовами Договору оренди державного рухомого майна №КД-11433 від 20.12.2007, укладеному з відповідачем (орендарем за договором) останній зобов'язаний забезпечити збереження орендованого майна, запобігати його пошкодженню та псуванню, здійснювати заходи протипожежної безпеки; утримувати орендоване майно у стані, передбаченому санітарними та протипожежними правилами, виконувати вимоги охорони праці, нести відповідальність за їх порушення; сприяти здійсненню заходів по упровадженню автоматизованих засобів виявлення пожеж; уникати ушкодженням та загибелі майна. За невиконання або неналежне виконання зобов'язань, передбачених договором оренди, сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та самим договором. За умовами пунктів 9.3, 9.4 Договору оренди державного рухомого майна №КД-11433 від 20.12.2007, орендар відшкодовує орендодавцю заподіяні ним матеріальні збитки у повному обсязі незалежно від сплати пені та несе персональну відповідальність за порушення правил протипожежної безпеки орендованого майна.

Відповідач заперечує проти позовних вимог вказуючи на відсутність складу цивільного правопорушення, що є необхідною умовою застосування цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування заподіяних збитків за порушення договірних зобов'язань.

Під час розгляду справи, представники сторін підтримали доводи, викладені у позові та запереченнях проти позову.

У судовому засіданні 27.08.2015 судом оголошувалась перерва.

У судовому засіданні 10.09.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

При прийнятті рішення судом взято до уваги наступне.

20.12.2007 між ТОВ «МСП Ніка-Тера» (орендар) та ДП «Одеський морський торговельний порт» (орендодавець) був укладений Договір оренди державного рухомого майна №КД-11433 (надалі - Договір №КД-11433) (т.1 а.с.8-11), за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування мобільний кран LIEBHERRLHM-150, інвентарний номер 004200, вартістю 6646500,0 грн., що знаходиться на балансі орендодавця.

Строк дії договору сторонами неодноразово продовжувався. На кожний новий строк, об'єкт оренди передався відповідачу по актах приймання-передачі.

Крім того, додатковими угодами до Договору №КД-11433 сторони вносили зміни до умов договору в частині визначення орендної плати, оціночної вартості об'єкту оренди тощо.

Так, Додатковою угодою №КД-11433/9 від 15.05.2015 (т.1 а.с.31), сторони визначили загальну вартість майна станом на 31.01.2015 у розмірі 24053200,0 грн.; та продовжили строк дії Договору №КД-11433 до 31.12.2015.

05.02.2015 о 14 год. 40 хв. відбулась пожежа машинного відділення мобільного крану, внаслідок чого були знищені окремі вузли і агрегати машинного відділення. Факт пожежі підтверджується Актом про пожежу складеним 05.02.2015 провідним (головним) інспектором Корабельного РВ у м. Миколаїв ГУДСНС України у Миколаївській області (т.1 а.с.36, 37).

На підставі даних, отриманих в результаті огляду місця пожежі, проведеного 05.02.2015, а також на підставі пояснень очевидців та ознайомлення з матеріалами по пожежі Дослідно-випробувальною лабораторією Аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС України у Миколаївській області ДСУ з надзвичайних ситуацій складено висновок за №08/В2015 від 12.02.2015, з якого вбачається, що причиною пожежі може бути займання в результаті несправності механізмів агрегату (руйнування рухомих вузлів та деталей дизельного двигуна), яка разом з тим підлягає перевірці із залученням експерта відповідного фаху (т.1 а.с.342-349).

На замовлення позивача, ТОВ «Консалтингова компанія «Бюро оцінки Стефановича» було проведено оцінку величини матеріального збитку, завданого ДП «Одеський морський торговельний порт» в результаті спалаху мобільного крану LIEBHERRLHM-150, інвентарний номер 004200, відповідно до якої розмір збитків становить 8520000,0 грн., які позивач просить стягнути з відповідача (т.1 а.с.43-76).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що причиною пожежі стала несправність механізмів агрегату, тому відповідач, як особа, яка за Договором №КД-11433 взяла на себе зобов'язання забезпечити збереження орендованого майна, запобігати його пошкодженню та псуванню, здійснювати заходи протипожежної безпеки; утримувати орендоване майно у стані, передбаченому протипожежними правилами, має нести відповідальність у вигляді відшкодування збитків за неналежне виконання зобов'язань, передбачених Договором №КД-11433.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст.623 ЦК України боржник який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Згідно ст.ст.224, 225 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Тобто, збитки - це об'єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони за договором, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також неодержаних кредитором доходів, які б він одержав, коли зобов'язання було виконано боржником.

Обов'язок відшкодування збитків є загальною формою цивільно-правової відповідальності, яка настає для боржника внаслідок порушення ним зобов'язання.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності відповідно до ст.623 ЦК України.

За загальним правилом застосування цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування як заподіяних збитків за порушення договірних зобов'язань, так і заподіяної позадоговірної шкоди, можливе за наявності повного складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка (дії чи бездіяльність), шкідливий результат такої поведінки, причинний зв'язок, вина правопорушника.

Обов'язковими умовами покладання відповідальності на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв'язку між діями особи та збитками, які складають об'єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Підставою для відшкодування понесених збитків внаслідок неналежного виконання зобов'язання за договором, також є наявність прямого причинного-наслідкового зв'язку між неправомірними діями однієї сторони та зменшення майнових прав іншої.

Не доведення хоч би одного з елементів складу цивільного правопорушення виключає можливість задоволення вимоги про стягнення збитків.

Наведеної правової позиції дотримується Верховний Суд України у справах про відшкодування збитків (постанова від 04.07 2011 у справі №42/78-10).

Відповідно до ст.283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ). До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.ч.3, 4 ст.285 ГК України орендар зобов'язаний берегти орендоване майно відповідно до умов договору, запобігаючи його псуванню або пошкодженню. Орендар відшкодовує орендодавцю вартість орендованого майна у разі відчуження цього майна або його знищення чи псування з вини орендаря.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до приписів ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В якості доказу того, що пошкодження орендованого майна внаслідок пожежі, сталось з вини орендаря, позивач вказує на порушення останнім приписів п.п.5.1., 5.5., 5.6., 5.8 Договору №КД-11433, за якими відповідач зобов'язався забезпечити збереження орендованого майна, запобігати його пошкодженню та псуванню, здійснювати заходи протипожежної безпеки; утримувати орендоване майно у стані, передбаченому санітарними та протипожежними правилами, виконувати вимоги охорони праці, нести відповідальність за їх порушення; сприяти здійсненню заходів по упровадженню автоматизованих засобів виявлення пожеж; уникати ушкодженням та загибелі майна.

Однак, жодних доказів невиконання з боку відповідача своїх зобов'язань за Договором №КД-11433 позивач суду не надав.

Слід зазначити, що сам по собі факт виникнення пожежі майна, що перебуває в оренді відповідача не може свідчити про недотримання останнім умов його експлуатації та утримання.

Навпаки, надані відповідачем суду докази свідчать, що відповідач використовував орендоване майно за його цільовим призначенням та з урахуванням умов його безпечної експлуатації.

Так, з метою забезпечення технічними засобами, а також для ефективного та безаварійного виконання вантажних операцій відповідачем були створені, такі структурні одиниці як служба механізації порту, до задач якої входить, зокрема, організація робіт підрядних організацій з виконання аварійних, ремонтних робіт, а також організація та координація аварійних, ремонтних і модернізуючих робіт штатними підрозділами механіків та електриків підприємства; служба малої механізації, до задач якої входить, зокрема, забезпечення належного технічного стану транспортних засобів, організація технічного обслуговування техніки, ремонт вантажно-розвантажувальних машин; вантажний район № 3, до задач якого входить, зокрема, забезпечення постійного контролю за дотриманням правил та інструкцій про охорону праці, про заходи пожежної безпеки, а також забезпечення виконання робіт без травм та аварій. Положення про вказані структурні підрозділи надані відповідачем до суду (т.1 а.с.306-322).

У наданих суду витягах з вахтового журналу машиніста крану; журналу огляду, технічного обслуговування та ремонту вантажопідйомних кранів; розділу «Теєхнічне обслуговування крану» Інструкції з експлуатації крану та технічному обслуговуванню (т.1 а.с.257-305) містяться відмітки про систематичне проведення відповідачем регламентних робіт, передбачених технічною документацією заводу виробника та графіками проведення оглядів крану за 2011-2015рр., затверджених головним інженером порту (т.2 а.с.66-78), зокрема, технічне обслуговування мобільного крану, його огляд; заміна фільтрів; перевірка рівня охолоджуючої рідини, мастила; натяжка ременю генератора тощо. Відміток про наявність сторонніх звуків, стуків, які б вказували на несправність та необхідність перевірки крану на предмет несправності шатунного гвинта, яка стала причиною аварії та пожежі, зазначені документи не містять.

Крім того, відповідачем надані суду:

- укладений між ним та ТОВ «Сфіфт Сервіс» (з правами сервісного партнера «LIEBHERRWERKNENZINGGmbH» на території України) договір №С-10-2011 від 15.11.2011 про сервісне обслуговування (ремонт діагностика, налагодження, регулювання, ТО та ін.), включаючи у себе регламентні роботи, обумовлені технічною документацією заводу виробника (т.1 а.с.249-256);

- генеральний договір №СД-01-09 укладений з ТОВ «Діалаб» ЛТД (т.1 а.с.231-246), з правами спеціалізованого експертно-технічного центру, зареєстрованого та діючого відповідно до законодавства України, за яким ТОВ «Діалаб» ЛТД зобов'язалось по заявці виконувати, зокрема, наступні роботи: експертне обстеження, технічне діагностування, первинний, частковий та позачерговий повний технічний огляд портових кранів; видача висновків на продовження експлуатаційного ресурсу; поглиблене діагностування портових кранів, зі задіянням неруйнуючих методів контролю; інструментальна перевірка ступеню відхилення основних геометричних параметрів елементів металоконструкцій кранів та їх рейкових шляхів від проектного положення.

Матеріали справи свідчать, що на замовлення відповідача ТОВ «Діалаб» ЛТД регулярно проводило технічні огляди мобільного крену, звіти про які зафіксовані у розділі «Запис про результати технічного огляду» паспорту крану. 21.10.2012 ТОВ «Діалаб» ЛТД був проведений повний технічний огляд крану, дійсний до 21.10.2015, за результатами якого кран був визнаний технічно справним та допущений до експлуатації, а 21.10.2014 був проведений його частковий технічний огляд, за результатами якого кран також був визнаний технічно справним (т.1 а.с.247-249).

Судом також взято до уваги, що за умовами п.5.10 Договору №КД-11433 (в редакції додаткової угоди №6 від 03.01.2012), сторони передбачили обов'язок орендаря застрахувати орендоване майно на користь орендодавця від ризиків випадкової загибелі та пошкодження. Страхування майна мало бути здійснено на суму 14929552,0 грн., означену в звіті експертної оцінки, з наступним наданням орендодавцю копії страхового полісу та платіжного доручення. Договір страхування мав постійно поновлюватись, таким чином, щоб увесь строк оренди майно було застрахованим.

В підтвердження виконання і цієї умови Договору №КД-11433, відповідачем надано суду договір добровільного страхування майна №4182/1600 від 12.06.2014, укладений з ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра-Україна», з якого вбачається, що станом на момент аварії, об'єкт оренди був застрахований. 09.02.2015 відповідач повідомив страховика про настання страхового випадку для вирішення питання щодо відшкодування збитків вигодонабувачу, яким є позивач (т.1 а.с.327).

Таким чином, майновий інтерес позивача із відшкодування вартості збитку, спричиненого загорянням мобільного крану LIEBHERRLHM-150: інвентарний номер 004200 може бути задоволений страховиком - ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра-Україна». Доказів зворотного позивачем суду не надано.

Вказані обставини, на думку суду, свідчать про належне виконання з боку відповідача умов Договору №КД-11433 в частині забезпечення збереження орендованого майна та запобігання його пошкодженню та псуванню, у т.ч. внаслідок пожежі.

З наданих суду Технічного висновку №08/В2015 від 12.02.2015 (т.1 а.с.342-349) складеного Дослідно-випробувальною лабораторією Аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС України у Миколаївській області ДСУ з надзвичайних ситуацій та Висновку комплексного експертного дослідження, проведеного Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром УМВС України у Миколаївській області МВС України №12 від 19.05.2015 (т.1 а.с.328-341), вбачається, що причиною пожежі могло бути займання в результаті несправності механізмів агрегату (руйнування рухомих вузлів та деталей дизельного двигуна) внаслідок механічних пошкоджень на поверхні стрижня шатуна виведеного з ладу двигуна мобільного крану, у вигляді деформації корпусу, зладженості шліців та зсуву металу. На думку експерта, пожежа у машинному відділі мобільного крану виникла у результаті дії джерела запалювання, що відноситься до групи «розігрів від тертя»в результаті руйнування рухомих вузлів та деталей дизельного двигуна. Як імовірні причини видалення гвинта експерти зазначають: відсутність спеціальних засобів фіксації гвинта від само видалення (шплінтів, штифтів, шайб та ін.); наявність похибки шагу шлиців стрижня шатуна та кришки, що сприяло до поступової просадки кришки й зменшення затяжки гвинта; збільшення рівня вібрації у результаті експлуатаційного зносу деталей кривошипно-шатунного механізму двигуна; попереднє часткове видалення гвинта за допомогою слюсарного інструменту, або не повна фіксація гвинта після проведення будь-яких робіт..

Зазначені висновки, в силу приписів ст.42 ГПК України не є обов'язковими для суду і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими ст.43 цього Кодексу

На думку суду, зазначені у вказаних висновках можливі та імовірні причини виникнення пожежі мобільного крану не підтверджують достеменно, що причиною займання стали певні дії або бездіяльність відповідача під час виконання ним Договору №КД-11433.

Доказів притягнення посадових осіб або працівників Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський спеціалізований порт Ніка-Тера» до кримінальної відповідальності по кримінальному провадженню №0000408 від 05.02.2015 відкритому за фактом пожежі, та встановлення вини останніх у заподіянні збитків Державному підприємству «Одеський морський торговельний порт» відповідним вироком суду, позивачем суду також не надано.

Таким чином, докази, які містяться в матеріалах справи не свідчать про вчинення відповідачем неправомірних дій (бездіяльності), в порушення умов Договору оренди державного рухомого майна №КД-11433 від 20.12.2007, виникнення пожежі мобільного крану саме з вини відповідача, і, відповідно, вини останнього у заподіянні позивачу збитків через зменшення майнових прав останнього.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем не доведена наявність всіх умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності відповідно до ст.623 ЦК України., у зв'язку з чим позовні задоволенню не підлягають.

Судові витрати підлягають покладенню на позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 821,84, 85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду, у відповідності зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом

Згідно ст.ст.91, 93 Господарського процесуального кодексу України, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення оформлено у відповідності до ст.84 ГПК України

та підписано суддею 15 вересня 2015 року.

Суддя М.В.Мавродієва