ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2015 р. Справа № 911/3508/15

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Софія Ойл»

до Приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей»

про стягнення 12124,19 грн.

секретар судового засідання (пом. судді): Новікова І.С.

за участю представників:

від позивача: Орлова А.Ю. - директор (наказ № 1 від 14.10.2014 р.)

від відповідача: не з'явився

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Софія Ойл» (далі - ТОВ «Софія Ойл», позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» (далі - ПП «Консалтингова фірма «Прометей», відповідач) про стягнення 12124,19 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання ПП «Консалтингова фірма «Прометей» зобов'язань за договором поставки нафтопродуктів № SO-1/26-05 від 26.05.2015 р. в частині своєчасного проведення розрахунку за переданий у власність відповідача товар, у зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 10131,79 грн. пені, 506,60 грн. 3% річних, 1485,80 грн. інфляційних втрат, а також судовий збір.

У судовому засіданні 07.09.2015 р. представник позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач у судове засідання 07.09.2015 р. представника не направив.

Згідно з пп. 3.9.2 п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України в разі, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 07.09.2015 р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

26.05.2015 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Софія Ойл» (постачальник) та Приватним підприємством «Консалтингова фірма «Прометей» (покупець) було укладено договір поставки нафтопродуктів № SO-1/26-05, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити нафтопродукти (товар).

Згідно з пп. 4.2.2 п. 4.2 договору покупець зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату вартості товару.

У відповідності з п. 5.1 договору покупець здійснює 100% оплату за товар протягом 14 календарних днів з дати поставки товару та підписання сторонами видаткових накладних шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Пунктом 5.3 договору передбачено, що датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

У разі несплати або несвоєчасної оплати вартості відвантаженого товару, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу від вартості несплаченого або несвоєчасно оплаченого товару за весь час прострочення до повного погашення заборгованості (п. 7.4 договору).

На виконання умов договору № SO-1/26-05 від 26.05.2015 р. ТОВ «Софія Ойл» було поставлено ПП «Консалтингова фірма «Прометей» нафтопродукти на суму 371450,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 22 від 28.05.2015 р.

Проте, відповідач за поставлений товар розрахувався не у строки, передбачені договором, у зв'язку з чим ТОВ «Софія Ойл» і звернулось з даним позовом до суду про стягнення з відповідача на підставі договору № SO-1/26-05 від 26.05.2015 р. 10131,79 грн. пені, 506,60 грн. 3% річних, 1485,80 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Приписами ч. 2 п. 1 ст. 193 ГК України передбачено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як слідує з матеріалів справи, відповідач здійснював розрахунки за отриманий від позивача товар з порушенням строків, встановлених умовами договору, у зв'язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача 10131,79 грн. пені.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з приписами ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Як зазначалося вище, згідно з п. 7.4 договору у разі несплати або несвоєчасної оплати вартості відвантаженого товару, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу від вартості несплаченого або несвоєчасно оплаченого товару за весь час прострочення до повного погашення заборгованості.

З долученого до матеріалів справи розрахунку пені вбачається, що позивачем було визначено розмір пені в сумі 10131,79 грн. за період з 10.06.2015 р. до 09.07.2015 р., який є обґрунтованим, арифметично вірним, у зв'язку з чим пеня підлягає стягненню з відповідача у заявленому позивачем розмірі.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача 506,60 грн. 3% річних та 1485,80 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З долученого до матеріалів справи розрахунку 3% річних вбачається, що розмір 3% річних було визначено у сумі 506,60 грн. за період з 10.06.2015 р. до 09.07.2015 р., який є арифметично вірним та обґрунтованим, у зв'язку з чим 3% річних підлягають стягненню з відповідача в заявленому позивачем розмірі.

Розмір інфляційних втрат, визначений позивачем, становить 1485,80 грн. за період з 10.06.2015 р. до 17.06.2015 р.

Слід зазначити, що індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом, і його найменший період визначення становить місяць, тому прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат.

Таким чином, інфляційна складова боргу може бути розрахована виключно за період, що складається з повних календарних місяців прострочення платежів, а не за кожний день окремо, оскільки Держкомстат не визначає індекс інфляції на кожен день місяця чи на частину місяця.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 15.09.2010 р. у справі № 11/14-10, від 01.12.2010 р. у справі № 3/111-10, від 19.01.2011 р. у справі № 4/54-10-1818, від 15.03.2011 р. у справі № 32/301.

Порядок проведення підрахунку інфляційних втрат передбачено листом Верховного Суду України від 03.04.1997 р. № 62-97р «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ», відповідно до якого розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції проводиться шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення сплати заборгованості. Сума, внесена в період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

З урахуванням викладеного, згідно з арифметичним розрахунком, який зроблений судом, інфляційні втрати не підлягають стягненню судом, оскільки

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
10.06.2015 - 14.06.1.0000.00371450.00
За таких обставин суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Софія Ойл».

Судові витрати відповідно до вимог ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 32-34, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» (09000, Київська обл., м. Сквира, вул. Р. Люксембург, 14, код 30668980) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Софія Ойл» (08131, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Софіївська Борщагівка, вул. Південна, 7, корп. 3, кв. 208, код 39440179) - 10131 (десять тисяч сто тридцять одну) грн. 79 коп. пені, 506 (п'ятсот шість) грн. 60 коп. 3% річних, 1603 (одну тисячу шістсот три) грн. 10 коп. судового збору.

3. У решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення підписане 14.09.2015 р.

Суддя В.М. Бабкіна