ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2015 р. Справа № 914/3489/14

ОСОБА_1 апеляційний господарський суд у складі:

головуючого - судді Матущака О.І.

суддів: Галушко Н.А.

ОСОБА_2

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 комунального підприємства Залізничнетеплоенерго м. Львів

на ухвалу господарського суду Львівської області від 23.06.2015р.

про визнання недійсною постанови відділу примусових виконання рішень Державної виконавчої служби України

у справі № 914/3489/14

за позовом публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України м. Київ

до відповідача ОСОБА_1 комунального підприємства Залізничнетеплоенерго м. Львів

про стягнення 13 200 135, 46 грн.

за участю представників сторін від:

позивача: ОСОБА_3 за довіреністю №14-10 від 14.01.2015 р.;

відповідача: ОСОБА_4 за довіреністю №10-1 від 22.01.2015 р.;

ВДВС: ОСОБА_5 за довіреністю №20-22/115 від 27.04.2015 р.,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Львівської області від 23.06.2015 р. (суддя О.Ю.Бортник) у задоволенні скарги ОСОБА_1 комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» №10/1161 від 20.04.2015 р. на дії відділу примусового виконання рішень ДВС України в частині прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника і оголошення заборони на його відчуження від 03.04.2015 р. відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що станом на 03.04.2015 р. у державного виконавця існували встановлені ст. 19 згаданого Закону підстави для відкриття виконавчого провадження та вчинення інших виконавчих дій, а саме: наказ, виданий 13.03.2014 р., та заява стягувача, подана 02.04.2015 р., про його примусове виконання.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу господарського суду першої інстанції скасувати та винести постанову, якою скаргу задовольнити, визнати недійсними постанови відділу примусових виконання рішень Державної виконавчої служби України від 03.04.2015 р. ВП 47119354 про відкриття провадження та арешт майна боржника і оголошення заборони на його відчуження. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки на момент винесення постанови відділу примусових виконання рішень Державної виконавчої служби України, обовязок боржника в частині виконання рішення суду на суму в розмірі 6 000 000, 00 грн. був відсутній, а державним виконавцем накладено арешт на майно на значну більшу суму. Крім цього, скаржник зазначає, що факт оплати боржником 6 000 000, 00 грн. було встановлено постановою ОСОБА_1 апеляційного господарського суду від 19.02.2015 р. і таке рішення наявне у вільному доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень і державний виконавець, на думку скаржник, повинен був самостійно таке зясувати.

Представником ВДВС подано пояснення по суті апеляційної скарги, в яких просить ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Свої заперечення обґрунтовує тим, що відповідачем повідомлено ВДВС про часткову оплату боргу лише поданою заявою, яка надійшла в адресу виконавчої служби 16.04.2015 р., відтак, на момент відкриття виконавчого провадження 03.04.2015 р. дії ВДВС були правомірними. Разом з тим, зазначає, що подальше виконання вимог наказу господарського суду Львівської області у даній справі, виданого 13.03.2014 р. підлягає з урахуванням ухвали господарського суду Львівської області у справі №914/3489/14 від 02.06.2015 р. та з урахуванням обставин зменшення суми боргу за виконавчим документом на 6 000 000, 00 грн.

Ухвалою ОСОБА_1 апеляційного господарського суду від 25.08.2015 р. (у складі колегії суддів: головуючого судді Матущака О.І., суддів Галушко Н.А., Мельник Г.І.) відкладено розгляд справи на 09.09.2015 р.

Розпорядження голови ОСОБА_1 апеляційного господарського суду від 09..09.2015 р. у звязку із відпусткою судді Мельник Г.І., у склад колегії для розгляду даної справи введено замість судді Мельник Г.І. - суддю Галушко Н.А.

В судовому засіданні представниками сторін викладено доводи та заперечення по суті апеляційної скарги.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін у судовому засіданні, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено ОСОБА_1 апеляційним господарським судом, 09.12.2014 р. господарським судом Львівської області винесено рішення, яким позов у справі № 914/3489/14 задоволено частково та присуджено до стягнення з ЛКП «Залізничнетеплоенерго» на користь ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 10 388 891,71 грн. заборгованості, 577 737,78 грн. 3% річних,

1 491 148,58 грн. інфляційних, 867 631,98 грн. пені та 73 053,12 грн. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою ОСОБА_1 апеляційного господарського суду від 19.02.2015р. у даній справі вказане рішення залишено без змін, а апеляційну скаргу ЛКП «Залізничнетеплоенерго» без задоволення.

У звязку з цим, 13.03.2015р. господарським судом Львівської області видано наказ на примусове виконання рішення суду від 09.12.2014р.

В подальшому, 03.04.2015р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України на підставі заяви стягувача, поданої 02.04.2015 р., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 47119354 на примусове виконання наказу господарського суду Львівської області № 914/3489/14 про стягнення з ЛКП «Залізничнетеплоенерго» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» 10 388 891, 71грн. заборгованості, 577 737,78 грн. 3% річних, 1 491 148,58 грн. інфляційних, 867 631,98 грн. пені та 73 053,12 грн. судового збору, а також постанову від цього ж 02.04.2015 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження на таку ж суму.

Лише 02.06.2015 р., ухвалою місцевого господарського суду в межах даної справи, визнано таким, що не підлягає виконанню наказ від 13.03.2015 р. в частині 6 000 000 грн.

При прийнятті постанови судова колегія виходила з наступного.

Згідно з ст. 121-2 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена. Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги. За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень. Ухвалу може бути оскаржено у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ч.1 п. 1 статті 19, ч.2 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема судових наказів.

Державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Як підтверджується матеріалами справи, 03.04.2015 р. головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, розглянувши подану 02.04.2015 р. заяву на примусове виконання рішення суду, відкрив виконавче провадження з виконання наказу господарського суду Львівської області № 914/3489/14, виданого 13.03.2015 р., про стягнення з боржника усіх, вказаних в наказі сум.

Як встановлено місцевим господарським судом, станом на 03.04.2015 р. вищезгаданий наказ господарського суду Львівської області відповідав вимогам ст.ст. 17 та 18 Закону України «Про виконавче провадження», у державного виконавця існували встановлені ст. 19 згаданого Закону підстави для відкриття виконавчого провадження (наказ, виданий 13.03.2014 р., та заява стягувача, подана 02.04.2015 р., про його примусове виконання), а й відповідно підстави для прийняття постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження.

Виконавче провадження за цим наказом згідно з п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» було підвідомче відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, оскільки сума зобовязання за ним становила 13 398 463,17 грн. Наказ № 914/3489/14 станом на 03.04.2015р. таким, що не підлягає виконанню повністю або частково визнаний не був, ухвали про поворот виконання рішення, на виконання якого видано згаданий наказ, чи про повне або часткове припинення стягнення за зміненим або скасованим рішенням суду, господарським судом Львівської області не виносились.

Щодо тверджень апелянта про те, що боржник 29.12.2014 р. перерахував на рахунок стягувача 6 000 000 грн., необхідно зазначити таке.

Відповідно до ст. 12 вищевказаного Закону, сторони зобов'язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - про зміну місця роботи.

Як підтверджується матеріалами справи, докази такої сплати надіслано боржником виконавчій службі простим листом лише 10.04.2015 р. та отримано ВДВС лише 16.04.2015р.

З огляду на вищевикладене, станом на 03.04.2015 р. у державного виконавця існували встановлені ст.ст. 19-25 згаданого Закону підстави для відкриття виконавчого провадження і відповідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, а тому, у суду відсутні підстави для визнання вказаних постанов державного виконавця, недійсними.

Одночасно, апеляційна інстанція вважає за належне звернути увагу на те, що органи Державної виконавчої служби зобовязані врахувати часткову оплату відповідачем боргу у розмірі 6 000 000,00 грн. під час подальшого виконання вимог наказу господарського суду Львівської області у даній справі, виданого 13.03.2014 р. та з урахуванням ухвали у цій же справі про визнання наказу такого, що не підлягає виконанню в частині суми 6 000 000 грн. від 02.06.2015 р.

Згідно ст. 33, абзацу 2 ст. 34, ст. 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржником не подано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували обґрунтованість вимог, заявлених у апеляційній скарзі.

За таких обставин, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що ухвала прийнята із дотриманням норм чинного законодавства та у відповідності до обставин справи, тому підстав для її зміни чи скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106, 112-2 ГПК України, -

ОСОБА_1 апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу господарського суду Львівської області від 23.06.2015 р. у справі

№914/3489/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Матеріали справи скерувати в господарський суд Львівської області.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 14.09.2015 р.

Головуючий-суддя Матущак О.І.

Судді Галушко Н.А.

ОСОБА_2