ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2015 року Справа № 915/1256/15

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль С.М.,

при секретарі Сьяновій О.С.,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, довіреність № 04/1052 від 30.12.2014;

від відповідача ОСОБА_2, довіреність № 3577 від 17.07.2015.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз, 54003, м. Миколаїв, вул. Чигрина, 159

До відповідача: Квартирно експлуатаційного відділу м. Миколаєва, 54056, м. Миколаїв, пр т Миру, 62-а

про: стягнення з відповідача 2 141804,54 грн.

встановив:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою в якій просить суд стягнути з Квартирно експлуатаційного відділу м. Миколаєва заборгованості в розмірі 2 141804,54 грн., з якої: 1869044,29 грн. основний борг, 11768,63 грн. 3% річних, 219893,38 грн. пеня, 41098,24 грн. інфляційні.

Відповідач у наданому відзиві на позовну заяву заперечував частково. Так, дослідивши наданий позивачем розрахунок основного боргу, КЕВ м.Миколаїв зясував, що залишок боргу у сумі 1746109,50 грн. не відповідає дійсності у звязку із тим, що загальна сума боргу згідно акту прийому-передачі від 30.04.2015 року та 31.05.2015 року складає 1746109,46 грн. та проти нарахування штрафних санкцій заперечує та зазначає, що квартирно-експлуатаційний відділ м. Миколаєва є бюджетною установою МО України, яка утримується за рахунок державного бюджету України. Фінансова діяльність квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаїв здійснюється на підставі діючого законодавства, відповідно Бюджетного кодексу України. Відповідно до положень ст. 51 Бюджетного кодексу України: Розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та провадять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Квартирно-експлуатаційний відділ м. Миколаїв, як бюджетна установа МО України, не може, у порушення бюджетного законодавства витрачати кошти державного бюджету, які не передбачені її кошторисом.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача господарський суд, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:

19.01.2015 між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз та Квартирно експлуатаційним відділом м. Миколаєва було укладено договір № ТПБ 2011174МГ на постачання природного газу за регульованим тарифом (далі - Договір), відповідно до умов якого, постачальник постачає природний газ (далі газ) споживачу в обсягах і порядку передбачених Договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених Договором (п. 1.1 Договору).

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що передача газу за цим Договором здійснюється на межах балансової належності обєктів споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування (далі пункти призначення). Перелік комерційних вузлів обліку газу та газоспоживного обладнання визначається сторонами в Додатку № 1 до Договору.

У відповідності до п. 2.6 Договору, послуги з постачання газу підтверджуються підписаним сторонами актом приймання передачі газу та актом виконаних робіт, що оформлюється за даними вузлів обліку, визначених у Додатку № 1 до Договору.

Згідно п. 2.7 Договору, постачальник до 3 - го числа, наступного за звітним місяцем направляє споживачу два примірники акта приймання передачі газу та акти виконаних робіт за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою постачальника.

Відповідно до абз.1 п. 3.3 Договору, кількість реалізованого газу споживачу визначається на межі балансової належності обєктів споживача за допомогою вузлів обліку, визначених у Додатку № 1 до Договору.

Пунктом 4.6 Договору визначено, що оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем поточними платежами по розрахунку договірного обсягу постачання газу протягом місяця постачання газу періоду оплати відповідно до додатку 2 до Договору. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці. У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 5-го числа місяця, наступного за розрахунковим. У разі переплати за фактично спожитий газ сума переплати зараховується постачальником в рахунок оплати поставленого газу в наступному розрахунковому періоді. У разі збільшення підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду споживач здійснює оплату додатково заявлених обсягів газу в пятиденний строк після збільшення цього обсягу в установленому Договором порядку.

Згідно п. 4.7 Договору, оплата вартості послуг з постачання газу за Договором здійснюється споживачем виключно грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок постачальника.

Так, згідно наданого позивачем розрахунку, на виконання вимог Договору позивач протягом січня-червня 2015 року, поставив а відповідач прийняв природний газ в загальному обсязі 1482,445 тис. куб.м. на суму 12992969,20 грн., що підтверджується актами прийому-передачі природного газу (а.с. 9 14).

Відповідач вимоги Договору в частині розрахунку за отриманий газ на умовах встановлених Договором виконав частково сплативши позивачеві 11123915,91 грн. таким чином борг відповідача за отриманий на протягом січня-червня 2015 року по Договору газ становить 1869044,29 грн.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ч. 1 ЦК України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Заявою від 11.09.2015 позивач уточнив позовні вимоги, якою зменшив розмір заявленої до стягнення суми у звязку із повною оплатою відповідачем суми боргу у розмірі 1869044,25 грн.

Як наголошено в п. 4.4 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Визнання боржником претензії кредитора не є способом припинення зобов'язання і не свідчить про відсутність спору; особа, претензія якої визнана боржником, вправі звернутися до господарського суду з позовом про стягнення визнаної суми коштів. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення

З огляду на викладене та виходячи з того, що відповідачем після порушення провадження у справі було повністю оплачено суму основного боргу у розмірі 1869044,25 грн., що підтверджується реєстром руху грошових коштів по банку за період з 01.07.2015-30.09.2015 та актом звіряння від 03.09.2015р., суд вважає в частині стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 1869044,29 грн. провадження у справі припини на підставі п.1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до п. 6.2.2 Договору, у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 Договору, з споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Так, позивач згідно наданого до суду розрахунку (а.с. 16-17) нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 219893,38 грн. за період з 13.02.2015 по 10.07.2015.

Пунктом 3 ч.1 ст.83 ГПК України встановлено, що господарський суд має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання. Частина третя статті 551 ЦК України передбачає, що суд може зменшити розмір неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Частина перша статті 233 ГК України також передбачає таку можливість. При цьому згідно приписів цієї статті при зменшення розміру неустойки повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але і інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

В обгрунтування заявленого клопотання щодо зменшення пені, відповідач посилається на те, що стягнення пені в повному обсязі спричинить до негативних фінансових санкцій для КЕВ.

Враховуючи вищенаведене та виходячи з того, що відповідач знаходиться у скрутному фінансовому стані, на підставі ч.3 статті 83 ГПК України, суд вважає за можливе зменшити розмір пені, що стягується до 70000,00 грн.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач згідно наданого до суду розрахунку (а.с. 16-17) нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 11768,63 грн. за період з 13.02.2015 по 10.07.2015, розмір яких є обґрунтованим відповідно до вимог Закону та Договору та підлягає задоволенню.

Згідно наданого до позовної заяви розрахунку (а.с. 16,17) позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні за період з лютого 2014 року по липень 2015 року в загальному розмірі 41098,24 грн., розмір яких є обґрунтований відповідно до вимог Закону та Договору та підлягає задоволенню.

Заперечення відповідача є безпідставними та відхиляються судом.

Частиною 5 ст. 49 ГПК України визначено, що - суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, п.1-1 ст. 80, 821, 83, 84, 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Припинити провадження в частині стягнення 1869044,29 грн. суми основного боргу.

2. Позовні вимоги задовольнити частково.

3. Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м.Миколаєва (54056, м.Миколаїв, пр.-т Миру, 62-а, р/р 2746 в ГУ ДКСУ в Миколаївській області, МФО 826013, ) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" (54003, м. Миколаїв, вул. Чигрина, 159, р/р НОМЕР_1 в ПАТ КБ Клірінговий дім, МФО 300647, ) 11768 (одинадцять тисяч сімсот шістдесят вісім) грн. 63 коп. 3% річних, 70000 (сімдесят тисяч) грн. 00 коп. пені, 41098 (сорок одна тисяча девяносто вісім) грн. - інфляційних та 42836 (сорок дві тисячі вісімсот тридцять шість) грн. 10 коп. судового збору.

4. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення у відповідності зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Сторони, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково у порядку і строки встановлені ст.93 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.М. Коваль

Повний текст рішення складено 15.09.2015