ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2015 року Справа № 925/246/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіСибіги О.М.,
суддівПолянського А.Г., Фролової Г.М.
розглянувши матеріали касаційної скаргиКомунального підприємства "Черкасиводоканал" Черкаської міської ради, м. Черкаси
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 10.06.2015 року
у справі господарського суду Черкаської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Азот", м. Черкаси
доКомунального підприємства "Черкасиводоканал" Черкаської міської ради, м. Черкаси
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача1. Черкаської міської ради, м. Черкаси; 2. Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, м. Київ; 3. Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, м. Київ
простягнення 8 861 015,16 грн.

за участю представників

позивача: Шимановський А.В.,

відповідача: Грищенко І.Д.,

третьої особи-1: Луговський О.С.,

третьої особи-2: не з'явився,

третьої особи-3: не з'явився

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Азот" (далі за текстом - ПАТ "Азот") звернулось до господарського суду Черкаської області з позовом до комунального підприємства "Черкасиводоканал" Черкаської міської ради (далі за текстом - КП "Черкасиводоканал") про стягнення 8 861 015, 16 грн. заборгованості за очистку стічних вод за період з березня по червень 2014 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 27.02.2015 року до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача було залучено Черкаську міську раду, Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг та Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 02.04.2015 року залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2015 року позов задоволено повністю: присуджено до стягнення з КП "Черкасиводоканал" на користь ПАТ "Азот" 8 861 015, 16 грн. основного боргу за надані послуги.

Вищезазначені судові акти мотивовано законністю та обгрунтованістю позовних вимог щодо наявності заборгованості відповідача перед позивачем за надані КП "Черкасиводоканал" у березні - червні 2014 року послуги з очистки стічних вод на відповідну суму, оскільки сторонами вчинені узгоджені дії, згідно з якими після припинення дії Договору № 36-213 відповідач продовжував передавати стічні води на очистку, а позивач продовжував їх приймати та очищувати, при цьому, відсутність письмового договору щодо надання послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення відповідача від встановленого законом обов'язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди надавача послуг, а відтак, зобов'язання відповідача оплатити послуги з очищення стічних вод виникає на підставі закону з узгоджених дій надавача і споживача послуг.

Не погоджуючись з судовими актами попередніх інстанцій, КП "Черкасиводоканал" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Черкаської області від 02.04.2015 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2015 року і прийняти нове рішення у справі, яким позовні вимоги ПАТ "Азот" задовольнити частково на суму 3 720 343, 49 грн.

Позивачем відзиву на касаційну скаргу подано не було.

Розпорядженням від 07.09.2015 року № 03-05/1353 сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Сибіга О.М., судді - Полянський А.Г., Фролова Г.М.

В судовому засіданні представники відповідача та третьої особи-1 просили касаційну скаргу задовольнити, рішення господарського суду Черкаської області від 02.04.2015 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2015 року - скасувати і прийняти нове рішення у справі, яким позовні вимоги ПАТ "Азот" задовольнити частково на суму 3 720 343, 49 грн., а представник позивача проти доводів касаційної скарги заперечував та просив залишити її без задоволення, а судові акти попередніх інстанцій - без змін.

Третіх осіб-2, -3 згідно з приписами ст. 1114 ГПК України було належним чином повідомлено про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак вони не скористались передбаченим законом процесуальним правом на участь в розгляді справи касаційною інстанцією.

Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи-1, приймаючи до уваги межі перегляду справи в суді касаційної інстанції, перевіривши повноту встановлення господарськими судами обставин справи та правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

18.11.2003 Черкаською міською радою прийнято рішення № 1211 "Про затвердження Правил приймання стічних вод у міську каналізаційну мережу м. Черкаси та порядок стягнення платежів за скидання забруднюючих речовин", яким дозволено КП "Черкасиводоканал" здійснювати на рахунок ВАТ "Азот" оплату за очистку стоків, які скидаються в систему комунальної каналізації міста і очищаються на очисних спорудах ВАТ "Азот" згідно договору на очищення стоків, який щороку поновлювати.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що 01.02.2013 року КП "Черкасиводоканал" та ПАТ "Азот" за результатами конкурсних торгів був укладений Договір про надання послуг № 36-213 (далі за текстом - Договір), за яким позивач зобов'язався надати, а відповідач - прийняти та оплатити позивачу послуги з очищення стічних вод (видалення рідких відходів, код ДКПП ДК 016-97:90.00.1) (послуги), за видами послуг і цінами, які зазначені у Специфікації, що додається до Договору і є його невід'ємною частиною, а також в обсягах і терміни, передбачені Договором.

В п. п. 3.1, 3.2 Договору сторони передбачили, що ціна договору становить 31 330 800 грн. з ПДВ і може бути зменшена за взаємною згодою сторін; у специфікації послуг (додаток № 1 до Договору) сторони погодили ціну послуги з очищення 1000 метрів кубічних стічних вод (видалення рідких відходів), яка дорівнює 1 160,40 грн.

Відповідно до п. 10.2 Договору від 01.02.2013 його дія припинялась 31.12.2013 року.

30.12.2013 року сторони підписали Додаткову угоду № 1 до Договору № 36-213 від 01.02.2013 року, якою відповідно до ч. 6 ст. 40 Закону України "Про здійснення державних закупівель" № 2289-VI від 01.06.2010 року (у редакції Закону України № 3681-VI від 08.07.2011 року) продовжили дію Договору на строк достатній для проведення процедури закупівель на початку наступного року в обсязі, що не перевищує 20 відсотків від суми, визначеної у Договорі, укладеному у попередньому році, що становить 6 266 160,00 грн. з ПДВ.

З 16.03.2014 року по 01.07.2014 року (дата затвердження тарифу згідно з постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 30.05.2014 року № 637 з 01.07.2014 року) між сторонами не було укладено окремого письмового договору, разом з тим послуги надавалися згідно з актами про кількість стічних вод, перекачаних КП "Черкасиводоканал" на очисні споруди ПАТ "Азот":

від 31.03.2014 року, згідно з яким кількість стічних вод, які передані КП "Черкасиводоканал" на очистку ПАТ "Азот" за березень 2014 року становить: по ГНС №1 715 297 м.куб.; по ГНС №2 1 494 689 м.куб. Загальний об'єм стічних вод 2 209 986 м.куб.;

від 30.04.2014 року, згідно з яким кількість стічних вод, які передані КП "Черкасиводоканал" на очистку ПАТ "Азот" за квітень 2014 року становить: по ГНС №1 666 512 м.куб.; по ГНС №2 1 483 082 м.куб. Загальний об'єм стічних вод 2 149 594 м.куб.;

від 30.05.2014 року, згідно з яким кількість стічних вод, які передані КП "Черкасиводоканал" на очистку ПАТ "Азот" за травень 2014 року становить: по ГНС №1 815 810 м.куб., по ГНС №2 1 514 411 м.куб. Загальний об'єм стічних вод 2 330 221 м.куб.;

від 27.06.2014 року, згідно з яким кількість стічних вод, які передані КП "Черкасиводоканал" на очистку ПАТ "Азот" за травень 2014 року становить: по ГНС №1 742 588 м.куб., по ГНС №2 1 275 690 м.куб. Загальний об'єм стічних вод 2 018 278 м.куб.

За вказаний період відповідач сплатив 514 032, 65 грн. за очистку ПАТ "Азот" згідно з цими актами стічних вод, однак листом від 23.12.2014 року № 192 відповідач змінив призначення платежу, зазначивши, що суму 514 032,65 грн., сплачену згідно з платіжними дорученнями від 24.06.2014 року № 2442, від 24.06.2014 року № 963, слід вважати оплатою по Договору від 01.02.2013 року № 36-213.

19.12.2014 року позивач направив на адресу відповідача претензію-вимогу № 501-06/466-4396 про сплату боргу в 7-ти денний термін, відповіді на яку відповідачем надано не було.

Таким чином, господарські суди попередніх інстанцій дійшли вірних висновків про те, що отримавши послуги по очищенню стічних вод, відповідач за них з позивачем не розрахувався.

Правовідносини сторін за своєю правовою природою є наданням послуг у сфері збирання і оброблення стічних вод. Сторонами вчинені узгоджені дії, згідно з якими, після припинення дії Договору № 36-213 відповідач продовжував передавати стічні води на очистку, а позивач продовжував їх приймати та очищувати. Отримання від позивача послуг з очистки стічних вод у встановленому судом об'ємі відповідач визнає, але не погоджується з їх вартістю.

Відповідно до ст. 1 Водного кодексу України вода стічна - це вода, що утворилася в процесі господарсько-побутової і виробничої діяльності (крім шахтної, кар'єрної і дренажної води), а також відведена з забудованої території, на якій вона утворилася внаслідок випадання атмосферних опадів.

Позивач здійснював приймання стічних вод через приєднані мережі та їх очищував. Відповідно до Класифікації видів економічної діяльності (КВЕД), затвердженої наказом Держкомстату від 26.12.2005 року (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), вилучення побутових стічних і дощових вод через каналізаційну систему та іншими засобами, їх оброблення та видалення, видалення стічних вод методом розбавлення, відстоювання, оброблення за допомогою фізичних, біологічних чи інших засобів є санітарними послугами: збирання і оброблення стічних вод.

Статтею 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання, відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник (відповідач) зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець (позивач) має право вимагати від замовника відповідної оплати, є грошовим зобов'язанням.

Відповідно до положень ст. 218 Цивільного кодексу України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Недійсність договору з очищення стічних вод у зв'язку з недодержанням юридичними особами письмової форми законом не встановлена, а тому виниклі між сторонами зобов'язання є дійсними і їх виконання повинне здійснюватися у відповідності до норм цивільного законодавства (правові позиції Верховного Суду України в постанові від 25.11.2014 року у справі № 916/3566/13 та в постанові від 30.10.2013 року у справі № 6-59цс13).

Частиною 4 ст. 632 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

З урахуванням викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками господарських судів попередніх інстанцій про необхідність задоволення позовних вимог з огляду на те, що відсутність письмового договору щодо надання послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення відповідача від встановленого законом обов'язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користувався ними зі згоди надавача послуг, а тому зобов'язання відповідача оплатити послуги з очищення стічних вод виникає на підставі закону з узгоджених дій надавача і споживача послуг.

Крім того, судами попередніх інстанцій вірно відзначено, що відсутність встановлених уповноваженими органами державної влади тарифів на очистку стічних вод ПАТ "Азот" у спірний період не звільняє відповідача від оплати отриманих від позивача послуг.

Доводи сторін, що правовідносини між ними є позадоговірними господарськими судами попередніх інстанцій правомірно не було прийнято до увагу з огляду на те, що доказами виникнення саме договірних відносин є вищевказані акти приймання-передачі стічних вод, документи про оплату відповідача за цими актами і про подальшу зміну цільового платежу.

Вирішуючи питання про ціну, за якою повинен сплачувати відповідач, суди вмотивовано виходили саме з ціни, установленої Договором № 36-213 як звичайної ціни, що склалася на аналогічні послуги на момент виникнення спірних правовідносин.

Також, судами правомірно зауважено, що доводи відповідача про те, що він почав отримувати менше коштів за той самий об'єм наданих послуг спростовується тарифами, встановленими відповідними постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, оскільки позивач просив суд стягнути кошти за надані послуги, виходячи з ціни 1,160,40 грн. за 1 м.куб., що є меншим ніж 1,54428 (закладені в тарифи КП "Черкасиводоканал" витрати на очищення стічних вод іншими підприємствами до початку спірного періоду) і 1,81932 (закладені в тарифи КП "Черкасиводоканал" витрати на очищення стічних вод іншими підприємствами після спірного періоду).

Крім того, з 01.07.2014 року набрала чинності постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 30.05.2014 року № 635 "Про встановлення тарифів на централізоване водовідведення ПАТ "АЗОТ" (м. Черкаси), якою відповідно до Закону України "Про державне регулювання у сфері комунальних послуг", Указу Президента України від 23.11.2011 року № 1073 "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг" та постанови Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року № 869 "Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги" установлено ПАТ "АЗОТ" (м. Черкаси) тариф на централізоване водовідведення - 1,18 грн. за 1 куб. м (без ПДВ).

До того ж, відповідачем не було надано судам попередніх інстанцій доказів на підтвердження обґрунтованості задоволення позовних вимог про стягнення вартості наданих послуг з очищення стічних вод із розрахунку 487,2 грн. за тис.м.куб., як і доказів щодо погашення суми заборгованості відповідача перед позивачем.

Таким чином, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що під час розгляду справи господарськими судами попередніх інстанцій фактичні обставини справи встановлено на основі повного, всебічного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки судів відповідають цим обставинам і їм надана вірна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Поряд з цим, колегія суддів Вищого господарського суду України відзначає, що доводи КП "Черкасиводоканал", викладені у касаційній скарзі, зводяться до переоцінки наявних у справі доказів, вільного тлумачення правових норм та не спростовують законних і обгрунтованих висновків судів попередніх інстанцій.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення спору.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, які відповідають матеріалам справи та чинному законодавству, у зв'язку з чим підстав для скасування чи зміни оскаржуваних судових актів не вбачається.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2015 року у справі № 925/246/15 - залишити без змін.

Головуючий суддяО.М. Сибіга

СуддіА.Г. Полянський

Г.М. Фролова