ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"14" вересня 2015 р. Справа № 926/1190/15

За позовом Фірми "Волиньфарм" у формі товариства з обмеженою відповідальністю, м. Луцьк

до фізичної особи-підприємця Угренюка Ігора Васильовича, м. Чернівці

про стягнення заборгованості в сумі 37680,82 грн.

Суддя Т.І. Ковальчук

Представники:

Позивача - не з'явився

Відповідач - не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 37680,82 грн. по розрахунках за поставлені лікарські засоби, в тому числі 27538,42 грн. основного боргу, 393,83 грн. 3% річних та 9748,57 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що по накладних від 08.01.2015 року позивач продав відповідачеві лікарські засоби на загальну суму 27538,42 грн., однак розрахунку не отримав, у зв'язку з чим просить також стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних за користування чужими коштами за період прострочення платежу.

Провадження у справі порушено ухвалою від 15.07.2015 р., розгляд справи в судовому засіданні призначено на 04.08.2015 р. за участю представників сторін, позивача зобов'язано надати оригінали видаткових накладних для огляду в судовому засіданні, відповідача зобов'язано надати відзив на позов та докази на його обґрунтування.

У судове засідання 04.08.2015 р. відповідач не з'явився, відзиву на позов на надав.

З'ясовуючи причини неявки відповідача в судове засідання 04.08.2015 р., суд встановив, що позивач у позовній заяві неправильно зазначив квартиру відповідача, в зв'язку з чим, враховуючи, що ухвалу від 15.07.2015 р. відповідачеві надіслано на вказану в позовній заяві адресу, останній, не виключено, об'єктивно був позбавлений можливості знати про дату, місце і час розгляду справи в судовому засіданні 04.08.2015 р. та забезпечити представництво своїх інтересів і подати відзив на позов.

У зв'язку з цим ухвалою від 04.08.2015 р. розгляд справи було відкладено на 14.09.2015 р., ухвалу надіслано ФОП Угренюку І.В. на адресу, вміщену в ЄДРПОУ - м. Чернівці, вул. Руська, буд. 275, кв. 47 (а.с. 23).

14.09.2015 р. від позивача надійшла заява від 07.09.2015 р., в якій Фірма "Волиньфарм" у формі ТОВ просить здійснити розгляд справи без участі її представника за наявними матеріалами, при цьому зазначає, що позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ФОП Угренюк І.В. у судове засідання 14.09.2015 р. не з'явився без повідомлення причин неявки, не направив уповноваженого представника до суду для участі в засіданні, відзиву на позов не надіслав.

У відповідності до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони мають право, зокрема, брати участь у господарських засіданнях, подавати докази, брати участь в їх дослідженні та ін.

Позивач належним чином довів до відома суду волевиявлення про те, що його представник участі в засіданні 14.09.2015 р. не прийматиме, додаткові докази від позивача суд не витребовував, у зв'язку з чим вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника Фірма "Волиньфарм" у формі ТОВ у судовому засіданні 14.09.2015 р.

Надіслана відповідачеві на вміщену в ЄДРПОУ адресу ухвала від 04.08.2015 р. повернута без вручення з довідкою підприємства зв'язку про повернення за закінченням терміну зберігання (а.с. 37-39).

У відповідності до ст. 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам, прокурору, якщо він є заявником, за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Відповідач про зміну адреси суд не повідомляв, за адресою, що вміщена в ЄДРПОУ, ухвалу суду від 04.08.2015 р. не отримав, отже, суд виходить з того, що відповідач ФОП Угренюк І.В. вважається належним чином повідомленим про місце, дату і час судового засідання 14.09.2015 р. і його неявка в судове засідання і неподання відзиву на позов не перешкоджають розгляду справи по суті.

У відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд встановив наступне.

Позивач Фірма "Волиньфарм" у формі товариства з обмеженою відповідальністю здійснює підприємницьку діяльність в тому числі з оптової та роздрібної торгівлі фармацевтичними, медичними та ортопедичними товарами і має Ліцензію на оптову, роздрібну торгівлю лікарськими засобами від 05.02.2010 р. серія АВ № 518281 (а.с. 17-19).

Згідно з Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідач фізична особа-підприємець Угренюк Ігор Васильович здійснює економічну діяльність - роздрібну торгівлю фармацевтичними товарами в спеціалізованих магазинах, та має Ліцензію на роздрібну торгівлю лікарськими засобами від 28.01.2014 р. серії АЕ № 193750 (а.с. 12-13).

08 січня 2015 року позивач відпустив відповідачеві лікарські препарати на загальну суму 27538,42 грн., у тому числі:

1) по накладній № 572 на суму 26127,41 (а.с. 8-10) та

2) по накладній № 988 на суму 1411,01 грн. (а.с. 11).

04.08.2015 р. представник позивача подавав для огляду в судовому засіданні оригінали зазначених видаткових накладних, ці накладні містять оригінальні підписи і печатки обох сторін, наявні в матеріалах справи копії накладних відповідають їх оригіналам, оглянутим судом.

В накладних від 08.01.2015 р. містяться реквізити постачальника Фірми "Волиньфарм" у формі ТОВ та отримувача - ФОП Угренюка І.В., підтверджується факт отримання відповідачем лікарських засобів на загальну суму 27538,42 грн., дата оплати товару в накладних не зазначена.

08.06.2015 р. позивач звертався до відповідача з вимогою про оплату поставленого товару на суму 27538,42 грн., однак належного платежу від відповідача не отримав (а.с. 15-16).

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Таким чином, підписання сторонами спору накладних на отримання товару та фактичне отримання товару відповідачем свідчить про укладення договору купівлі-продажу в спрощений спосіб, і цей договір є підставою для виникнення у його сторін майново-господарських зобов'язань

Згідно зі статтею 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 526 ЦК України унормовує, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 193 Господарського кодексу України також передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 175 Господарського кодексу України встановлено, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

У відповідності до статей 173 - 174 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 ЦК України)

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами, а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.ст. 525, 629 Цивільного кодексу).

Як видно з накладних від 08.01.2015 р. № 572 та № 988, строк здійснення оплати отримувачем (відповідачем) за переданий товар в цих накладних не зазначено.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Тобто, оплату вартості лікарських засобів, відпущених відповідачеві по накладних від 08.01.2015 р. № 572 та № 988, останній повинен був провести 08.01.2015 р. - після отримання товару від позивача і підписання накладних.

У пункті 1.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" роз'яснено, якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов'язку негайного виконання; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 ЦК України.

Отже, враховуючи, що обставини, на які позивач посилається в обгрунтування своїх позовних вимог, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, оцінку яких суд здійснює за правилами ст. 43 ГПК України, суд доходить висновку, що позовні вимоги щодо стягнення основної суми боргу є обгрунтованими і підлягають задоволенню.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із зазначеної норми, позивач нарахував відповідачеві 393,83 грн. три проценти річних за період з 09.01.2015 р. по 02.07.2015 р. та 9748,57 грн. інфляційних за період з січня по травень 2015 року (а.с. 14).

Перевіривши розрахунки позивача, суд встановив, що суми нарахованих позивачем 3% річних та інфляційних за вказані періоди не перевищують розраховані судом за допомогою Інформаційно-пошукової системи "ЛІГА: Закон Еліт 9.4.1" (а.с. 22), фактичні обставини справи, які свідчать про наявність заборгованості відповідача перед позивачем, її розмір та період прострочення платежу доведені дослідженими в судовому засіданні належними і допустимими доказами, відповідач не надіслав до суду жодних доказів на спростування позовних вимог, а суд з наявних матеріалів справи не встановив інших обставин, які мають значення для правильного вирішення спору, відтак дійшов висновку, що й у частині вимог про стягнення 3% річних та інфляційних позов підлягає задоволенню.

В зв'язку із задоволенням позову судовий збір належить стягнути з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 12, 49, 82, 84, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Угренюка Ігора Васильовича (58000, м. Чернівці, вул. Руська, буд 275, кв. 47, ідентифікаційний номер ) на користь фірми "Волиньфарм" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (43025, м. Луцьк, вул. Крилова, 4, кв. 1, р/р 388 у філії АТ "Укрексімбанк" у м. Луцьк, ) 27538,42 грн. основного боргу, 393,83 грн. 3% річних, 9748,57 грн. інфляційних втрат та 1827,00 грн. судового збору.

З набранням судовим рішенням законної сили видати наказ.

Повний текст рішення підписано 14 вересня 2015 року.

Суддя Т.І. Ковальчук