Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "02" вересня 2015 р. Справа № 906/894/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Купар І.Ю. - представник згідно контракту №61 від 27.09.2012;

від відповідача: Пелех Ю.В. - довіреність від 02.09.2015 №1041;

від третьої особи: Чорноус А.А., довіреність від 30.06.2015 року.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ)

до Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Бондаря Павла Євгеновича.

про стягнення 34123,42 грн.

Спір розглянуто в більш тривалий строк, ніж передбачено ч. 1 ст. 69 ГПК України.

Позивачзвернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 33083,42 грн. страхового відшкодування, 1040,00 грн. витрат на оплату послуг страхового комісара, 2000,00 грн. витрат на оплату правової допомоги.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 26.11.2010 близько 06:40 код. на 71 км автодороги Шепетівка - Чуднів - Бердичів Бондар Павла Євгеновича, 09.03.1962 року народження, порушив нормативи щодо обладнання місця проведення робіт: не виставив дорожні знаки, але виставив з включеним ближнім світлом фар автомобіль ГАЗ-31029, д.н. 2484 ЮА, на зустрічній смузі руху, внаслідок чого відбувся наїзд на даний автомобіль автомобілем «Фольксваген» д.н. АО 1866 АО під керуванням Лунги Миколи Миколайовича. В результаті дорожньо-транспортної пригоди (ДТП) автомобілі отримали механічні пошкодження.

На дату скоєння цієї пригоди цивільно-правова відповідальність Бондар П.Є. застрахована не була.

Постановою Романівського районного суду Житомирської області від 07.04.2011 підтверджується вина Бондаря Павла Євгеновича у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 124, 140 КУпАП, але провадження у справі було закрито із закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до відповідальності.

В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль «Фольцваген», д.н. АО 1866 АО, власником якого є Лунга Микола Миколайович, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності №ВЕ/6838432, укладеного із страховою компанією BAT «HACK «OPAHTA», строк дії якого з 28.10.2010 по 27.10.2011.

Також з постанова Романівського районного суду Житомирської області від 07.04.2011 вбачається, що Бондар П.Є. займав посаду тимчасово виконуючого обов'язки начальника філії «Романівський райавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України».

Крім цього відповідно до довідки ДАІ №70 від 15.05.2012 року ТЗ ГАЗ 31029 д.н. 2484 ІОА належить ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", тобто Бондар Є.П. на час скоєння ДТП використовував службовий автомобіль.

Отже на момент ДТП Бондар П.Є. перебував у трудових відносинах із філією «Романівський райавтодор», яке є структурним підрозділом ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України".

Розмір завданих збитків власнику автомобіля "Фольксваген" згідно Звіту №127 від 21.05.2012, складеного спеціалістом ДП «Експерт-Сервіс Авто» TOB УЕЦ «Експер-Сервіс Авто» був визначений в сумі 52571,03 грн., та прирівнюється до ринкової вартості автомобіля.

Згідно Звіту №128 від 21.05.2012 про оцінку майна вартість автомобіля "Фольксваген" д.н. АО 1866 АО на день оцінки становить 19487,61 грн.

26.04.2012 потерпілий повідомив про страховий випадок та 16.05.2012 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) з відповідною заявою.

06.06.2012 МТСБУ направило листи начальнику філії «Романівський райавтодор» Бондар П.Є. та безпосередньо до філії «Романівський райавтодор» з пропозицією врегулювати спір з потерпілим, які було залишено без належного реагування.

Завдана власнику автомобіля «Фольксваген», д.н. АО 1866 АО шкода особисто винуватцем ДТП відшкодована не була.

В зв'язку з настанням події, передбаченої п. п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ 26.06.2012 здійснило виплату страхового відшкодування Лунзі Миколі Миколайовичу в розмірі 33083,42 грн. (52 571,03 грн. (вартість автомобіля до ДТП) - 19 487,61 грн. (вартість автомобіля після ДТП = 33 083,42 грн. (страхове відшкодування)), відповідно до Наказу МТСБУ №1963 від 25.06.2012 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих.

Відповідно до норм ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Таким актом є Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин.

Згідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Крім цього ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

У відповідності до п.п. "а" п 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Як зазначалося раніше, у відповідності до зазначених норм позивачем було виплачено страхове відшкодування в сумі 33083,42 грн.

Підпунктом 38.2.1 підпункту 38.2 статті 38 Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Також статтею 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Згідно з Постанови пленуму Верховного суду України N6 від 27.03.1992 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (п. 4) джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля).

Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності. повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.ін.).

Таким чином вимога позивача щодо стягнення 33083,42 грн. виплаченого страхового відшкодування є обґрунтованою.

Також позивач просить стягнути витрати на оплату послуг аварійного комісара в сумі 1040,00 грн.

Суд вважає, що такі витрати не підлягають стягненню, оскільки вказані витрати належать до звичайної господарської діяльності позивача і не підлягають стягненню з особи, відповідальної за спричинену шкоду.

Як визначає ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Окрім вищенаведеного, позивач просить стягнути з відповідача 2000,00 грн. витрат на оплату правової допомоги. Розглянувши вказану вимогу суд дійшов наступних висновків.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 33083,42 грн. - страхового відшкодування обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню. В іншій частині позову суд відмовляє.

Відповідно до ст. 44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Пунктом 10 роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 04.03.1998 року № 02-578 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" визначено, що витрати позивачів та відповідачів, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, і платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг.

Виходячи з викладеного, відшкодування витрат, пов'язаних з оплатою послуг адвоката з надання правової допомоги можливе при сукупності наступних підстав: послуги повинні надаватись адвокатом (адвокатським бюро, колегією, фірмою, конторою чи іншими адвокатськими об'єднаннями); реальної оплати таких послуг до прийняття рішення у справі та підтвердження цієї оплати відповідними фінансовими документами.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 ГПК витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру". Дія цього Закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами. Поняття особи, яка є адвокатом, наводиться в ст. 2 Закону України "Про адвокатуру", де зазначено, що адвокатом може бути громадянин України, який має вищу юридичну освіту, стаж роботи за спеціальністю юриста або помічника адвоката не менше двох років, склав кваліфікаційні іспити, одержав свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та прийняв Присягу адвоката України. Згідно ст. 12 вказаного Закону, оплата праці адвоката здійснюється на підставі письмової угоди між громадянином чи юридичною особою і адвокатським об'єднанням чи адвокатом.

Як вбачається із матеріалів справи, 27.09.2012 між ФОП Купар І.Ю. та МТСБУ підписано контракт про надання правової допомоги.

Підтверджень того, що Купар І.Ю. має статус адвоката в матеріалах справи немає.

Крім цього відсутні у справі і докази оплати наданих правових послу (платіжні доручення тощо).

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні позову в частині стягнення вимог щодо витрат на оплату правової допомоги.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33,43,44,49,82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (10003, м. Житомир, вул. Перемоги, 75, ід. код 32008278)

- на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) (юр. адреса: 02154, м. Київ, Русанівський бульвар, 8; пошт. адреса: 21008, м. Вінниця, вул. Пирогова, 151 (к), оф. 8, ід. код 21647131) 33083,42 грн. заборгованості, а також 1771,32 грн. сплаченого судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 07.09.15

Суддя Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу.