ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.08.2015 Справа № 905/1049/15 Господарський суд Донецької області, у складі судді Огороднік Д.М.,розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Берінг»
доПублічне акціонерного товариства «ДТЕК Октябрська ЦЗФ»
стягнення 19005,30 грн.
Представники сторін: від позивача: ОСОБА_1 представник за довіреністю; від відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3 - представники;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду Донецької області передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Берінг» до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Октябрська ЦЗФ» про стягнення 19005,30грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач неналежним чином виконав умови договору №ЦО-2014/3-КП від 20.01.2014 в частині оплати вартості отриманого товару.

На підтвердження вказаних обставин, позивач надав належним чином завірені копії: договору поставки №ЦО-2014/3-КП від 20.01.2014, специфікації, видаткових накладних,, довіреностей, товаро-супровідних накладних.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач заявив клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з можливістю мирного врегулювання спору. Позивач заперечив проти задоволення клопотання та зазначив про відсутність домовленостей між сторонами щодо мирного врегулювання спору. У задоволенні клопотання судом відмовлено.

Відповідач проти задоволення позову заперечує та посилається на не настання у відповідача грошових зобовязань, оскільки умовами договору передбачений строк оплати, який відліковується від дати прийняття відповідачем товару, який на видаткових накладних відсутній. Одноособове визначення позивачем датою отримання відповідачем товару дату зазначену у видаткових накладних є односторонньою зміною умов договору, яка не допускається у порядок визначений позивачем.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача та відповідача, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

20.01.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Берінг», як постачальником (позивач) та Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Октябрська ЦЗФ», як покупцем (відповідач) підписаний договір №№ЦО-2014/3-КП, відповідно до умов якого постачальник зобовязується поставити у власність покупця продукцію та/ або обладнання виробничо-технічного призначення по ціні, якості, кількості, якісними характеристиками, погодженими сторонами в цьому договорі та в специфікаціях до ньог , а покупець зобовязується прийняти та оплатити продукцію на умовах цього договору.

Згідно з п. 4.3 договору на підтвердження поставки постачальник зобовязаний передати покупцю наступні товаросупровідні документи:- рахунок-фактуру; податкову накладну; відповідні товаросупровідні накладні; сертифікат якості, сертифікат відповідності, технічну документацію.

Датою поставки вважається дата, зазначена представником покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих постачальником про приймання товару (п. 4.4 договору).

Право власності на продукцію переходить від постачальника до покупця після виконання покупцем усіх необхідних процедур по прийманню продукції по кількості, якості та комплектації та підписання покупцем видаткової накладної (п. 4.11 договору).

Згідно з п. 5.3 договору розрахунку за поставлену постачальником продукцію по цьому договору здійснюються покупцем шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника протягом 60 календарних днів з моменту поставки партії продукції.

Між сторонами підписані специфікації до договору на загальну суму 8641,52 грн. , на суму 10363,78 грн.

В якості належного виконання позивачем своїх зобовязань по договору, останній надав до матеріалів справи копії наступних документів:

- видаткової накладної від 01.10.2014 №355 на загальну суму 8641,52 грн., товаро-транспортної накладної від 01.10.2014 №БР-0000012, довіреності на отримання товаро-матеріальних цінностей від 29.09.2014 №570;

- видаткової накладної від 03.12.2014 №446 на загальну суму 10363,78 грн., товаро-транспортної накладної від 03.10.2014 №БР-0000011, довіреності на отримання товаро-матеріальних цінностей від 28.11.2014 №663.

Вказані документи містять підписи осіб про передачу та прийняття товару.

Відповідач не погоджується з доводами позивача про те, що вищевказані документи є належними доказами поставки позивачем та отримання відповідачем вказаних в них товарів. Судом відхиляються доводи відповідача виходячи з наступного.

Оцінивши зміст зазначеної угоди, з якої виникли цивільні права та обов'язки сторін, суд дійшов висновку, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм ст. 712 Цивільного кодексу України та ст.ст. 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (ст.ст. 655-697 Цивільного кодексу України).

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтями 662, 663, 664 Цивільного кодексу встановлено наступне. Продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов'язку передати товар.

Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов'язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв'язку для доставки покупцеві.

Як вбачається з доданих позивачем документів, позивач передав товар уповноваженій особі відповідача, яка діяла на підставі довіреностей, товар доставлявся позивачем до місця поставки визначеного в специфікації. Відсутність дати прийняття товару представником відповідача свідчить лише про те, що дата прийняття співпадає з датою зазначеною у видаткових накладних. В матеріалах справи відсутні докази відмови відповідача від договору у звязку з відсутністю поставки товару та або надіслання вимоги позивачу про поставку товару. Відповідачем не надано жодних доказів відсутності поставки позивачем товару та прийняття останнього відповідачем.

За таких обставин, вищевказані видаткові накладні є належними доказами на підтвердження здійснення позивачем поставки товару та отримання останнього відповідачем.

Згідно ч. 1 ст. 666 Цивільного кодексу України, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві .

Позивачем не надано доказів встановлення відповідачу строку для надання документів, що стосуються товару, не надано доказів відмови від прийняття товару, відмови від договору, повернення відповідачу товару. Згідно пояснень позивача, документи передбачені п. 432 передавались разом з товаром.

За таких обставин, матеріалами справи спростовуються доводи відповідача про не надання позивачем усіх товаросупровідних документів на товар, отже матеріалами справи підтверджується передача позивачем та отримання відповідачем товару, датою отримання товару слід вважати дату зазначену у видаткових накладних.

Оскільки відповідачем отримано товар, відповідно до вищезазначених накладних, у позивача без будь-яких зауважень, оплата повинна здійснюватись в терміни, передбачені сторонами у договорі.

Однак, як зазначає позивач, відповідач вартість отриманого товару за вищезазначеними видатковими накладними не оплатив, заборгованість становить 19005,30 грн.

Відповідач розмір заборгованості не спростував, доказів оплати не надав.

Згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення сплати за товар продавець має право вимагати сплати товару.

Як визначено положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до умов укладеного договору.

При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як роз'яснено у п.п.1.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" передбачено, що - якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 Цивільного кодексу України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов'язку негайного виконання; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 Цивільного кодексу України.

Судом встановлено, що відповідно до умов договору позивачем було здійснено поставку товару відповідачу, вартість якого відповідачем повинна бути оплачена протягом 60 календарних днів з дня отримання товару.

Проте відповідач свої зобов'язання не виконав, станом на момент звернення позивача до суду, заборгованість відповідача становить 19005,30грн.

Відповідачем не надано жодних доказів в підтвердження перерахування відповідачу коштів у розмірі 19005,30 грн., а матеріали справи таких не містять.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 19005,30грн. суми основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Судовими доказами, за визначенням ст.ст. 32-36 Господарського процесуального кодексу України, слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Беручи до уваги викладене суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Октябрська ЦЗФ» (85043, Донецька область, м. Білецьке, вул. Красноармійська,1а, код 00176549 з будь якого рахунку виявленого державним виконавцем під час виконавчого провадження) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Берінг» (49000, м.Дніпропетровськ, вул. Немировича-Данченка, 26, корп.. 2, кВ. 25, код 36960280) суму основного боргу у розмірі 19005 (девятнадцять тисяч пять) грн. 30коп., судовий збір у розмірі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

3. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення повного рішення та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя Д.М. Огороднік

Дата складення повного рішення 20.08.2015.