РІШЕННЯ

10.09.2015Справа №910/19497/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., при секретарі судового засідання Нечай О.Н., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/19497/15

за позовом приватного підприємства «Енерго-Ресурс», м. Київ,

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Київ,

про стягнення 63 910,55 грн.,

за участю представників:

позивача - Танцюра О.І. (довіреність від 07.07.2015 № 07/07-15-1);

відповідача - не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство «Енерго-Ресурс» (далі - Підприємство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1.) про стягнення: 9 801,03 грн. боргу з компенсації комунально-експлуатаційних витрат за договором від 01.08.2012 № 01/08/2012/-суб суборенди приміщення (далі - Договір суборенди); 16 330 грн. боргу за договором від 01.09.2013 № 138/4/П-К оренди приміщення (далі - Договір); 26 689,23 грн. боргу з компенсації комунально-експлуатаційних витрат за Договором; 3 035,68 грн. пені; 7 696,55 грн. втрат від інфляції; 358,06 грн. 3% річних, а всього 63 910,55 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.07.2015 порушено провадження у справі та призначено судовий розгляд на 10.09.2015.

08.09.2015 позивач подав суду документи для долучення до матеріалів справи на виконання вимог ухвали суду від 31.07.2015.

Представник позивача у судовому засіданні 10.09.2015 надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав повністю.

Представники відповідача у судове засідання 10.09.2015 не з'явилися; про причини неявки суд не повідомили; вимоги ухвали суду не виконали та відзив на позовну заяву не подали.

Ухвалу Господарського суду міста Києва було надіслано відповідачу на адресу, зазначену у позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що також підтверджується відмітками канцелярії на звороті такої ухвали.

До матеріалів справи долучено конверт з копією ухвали суду, який повернуто з адреси відповідача з відміткою пошти «за закінченням встановленого строку зберігання».

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (далі - Постанова № 18) зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд визнав наявні в матеріалах справи документи достатніми для вирішення спору та відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) розглянув справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 10.09.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складався протокол судового засідання, який долучено до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

01.08.2012 Підприємством (орендар) і ФОП ОСОБА_1 (суборендар) укладено Договір суборенди, за умовами якого:

- орендар передає, а суборендар приймає у тимчасове платне користування на строк та на умовах Договору суборенди приміщення площею 53,60 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 (пункт 1.1 Договору суборенди);

- суборендна плата не включає в себе вартість комунальних послуг та експлуатаційних витрат (водопостачання та водовідведення, електро- та теплопостачання (пункт 3.5 Договору суборенди);

- усі витрати по утриманню та обслуговуванню суборендованого приміщення, зазначені в пункті 3.5 Договору суборенди, сплачуються суборендарем орендарю згідно рахунків фактур наданих орендарем (пункт 3.6 Договору суборенди);

- не пізніше 10-го числа кожного місяця орендар надає суборендарю акт наданих послуг за фактичну суборенду приміщення за попередній місяць, що являється фактичним підтвердженням користування приміщенням (пункт 3.7 Договору суборенди).

01.09.2013 Підприємством (орендодавець) і ФОП ОСОБА_1 (орендар) укладено Договір, за умовами якого:

- орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне користування на строк та на умовах Договору приміщення з № 1 по № 6 групи приміщень № 4 (літ. А), загальною площею 53,60 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 (пункт 1.1 Договору);

- Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін (пункт 2.1 Договору);

- Договір укладено строком з 01.09.2013 по 31.08.2014 (пункт 2.2 Договору);

- орендна плата за один місяць складає 10 720 грн. (без врахування вартості комунальних послуг та електроенергії) (підпункт 3.1.1 пункту 3.1 Договору);

- орендна плата сплачується орендарем щомісячно до 5-го числа поточного місяця на підставі Договору оренди приміщення шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок орендодавця (пункт 3.2 Договору);

- орендна плата не включає в себе вартість комунальних послуг та експлуатаційних витрат (водопостачання та водовідведення, електро- та теплопостачання) (пункт 3.5 Договору);

- не пізніше 10-го числа кожного місяця орендар надає орендарю акт наданих послуг за фактичну оренду приміщення за попередній місяць, що являється фактичним підтвердженням користування приміщенням (пункт 3.7 Договору).

Договори підписано уповноваженими особами, а саме, від позивача - директором ОСОБА_3, який діяв на підставі статуту, та відповідачем ФОП ОСОБА_1, та скріплено печаткою.

Договори у встановленому порядку не оспорені, не визнані недійсними.

Таким чином, договори є дійсними, укладеними належним чином та є обов'язковими для виконання сторонами.

Договір було укладено сторонами, у зв'язку з тим, що Підприємство стало власником приміщення (об'єкту оренди), а тому Договір суборенди припинив свою дію.

Сторонами було визначено розмір орендної плати та компенсації комунально-експлуатаційних витрат і продовжено дію Договору до 31.12.2014 шляхом укладення таких додаткових угод: від 01.06.2014 № 1; від 01.09.2014 № 2; від 01.10.2014 № 3.

Частиною першою статті 759 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Отже, укладений учасниками процесу Договір за своєю правовою природою є договором з оренди майна.

Судом встановлено, що позивач передав, а відповідач прийняв нежитлове приміщення, що підтверджується актом приймання-передачі в оренду приміщень від 01.09.2013, який підписано повноважними представниками сторін і скріплено печаткою Підприємства.

У частині першій статті 762 ЦК України зазначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частинами першою та четвертою статті 286 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Під час дії Договору суборенди у відповідача виникла заборгованість з компенсації комунально-експлуатаційних витрат у сумі 9 801,03 грн.

Факт користування відповідачем приміщенням та отримання комунально-експлуатаційних послуг під час дії Договору суборенди, підтверджується такими актами здачі прийнятих робіт (надання послуг): від 31.01.2013 № ОУ-0000178; від 28.02.2013 № ОУ-0000363; 31.03.2013 № ОУ-0000555; від 30.04.2013 № ОУ-0000781; від 31.05.2013 № ОУ-0000987; від 30.06.2013 № ОУ-0001205; від 31.07.2013 № ОУ-0001399; від 31.08.2013 № ОУ-0001599; від 30.09.2013 № ОУ-0001818; від 31.05.2014 № ОУ-0000947.

Вказані акти підписані повноваженими представниками сторін та скріплені печаткою позивача.

Підприємство виставило ФОП ОСОБА_1 такі рахунки-фактур: від 12.06.2013 № СФ-0000507; від 18.03.2013 № СФ-0000535; від 18.07.2013 № СФ-0000623; від 16.08.2013 № СФ-0000695; від 15.10.2013 № СФ-0000784; від 17.10.2013 № СФ-0000852; від 16.06.2014 № СФ-0000517.

Відповідач заборгованість за Договором суборенди у сумі 9 801,03 грн. не погасив; доказів протилежного суду не подано.

У свою чергу, користування приміщенням та отримання комунально-експлуатаційних послуг за Договором, підтверджується такими актами здачі прийнятих робіт (надання послуг): від 30.09.2013 № ОУ-0001758; від 31.10.2013 № ОУ-0001947; від 30.11.2013 № ОУ-0002158; від 31.12.2013 № ОУ-0002349; від 31.01.2014 № ОУ-0000088; від 28.02.2014 № ОУ-0000307; від 31.03.2014 № ОУ-0000489; від 30.04.2014 № ОУ-0000690; від 31.05.2014 № ОУ-0000877; від 30.06.2014 № ОУ-0001052; від 31.07.2014 № ОУ-0001223; від 31.08.2014 № ОУ-0001386; від 30.09.2014 № ОУ-0001566; від 31.10.2014 № ОУ-0001724; від 30.11.2014 № ОУ-0001895; від 31.12.2014 № ОУ-0002082; від 31.01.2015 № ОУ-0000037; від 30.09.2013 № ОУ-0001817; від 31.10.2013 № ОУ-0002003; від 30.11.2013 №ОУ-0002251; від 31.12.2013 № ОУ-0002407; від 31.01.2014 № ОУ-0000144; від 28.02.2014 № ОУ-0000393; від 31.03.2014 № ОУ-0000600; від 30.04.2014 № ОУ-0000784; від 31.05.2014 № ОУ-0000946; від 30.06.2014 № ОУ-0001149; від 31.07.2014 № ОУ-0001335; від 31.08.2014 № ОУ-0001465; від 30.09.2014 № ОУ-0001659; від 31.10.2014 № ОУ-0001840; від 30.11.2014 № ОУ-0002032; від 31.12.2014 № ОУ-0002211; від 31.01.2015 № ОУ-0000163; від 31.03.2015 № ОУ-0000523.

Вказані акти підписані повноваженими представниками сторін та скріплені печаткою позивача, крім акта від 31.03.2015 № ОУ-0000523, примірник якого не було повернуто відповідачем.

Підприємство виставило ФОП ОСОБА_1 такі рахунки фактури для оплати: від 17.10.2013 № СФ-0000851; від 27.11.2013 № СФ-0000916; від 06.12.2013 № СФ-0001038; від 15.01.2014 № СФ-0000019; від 28.02.2014 № СФ-0000168; від 18.03.2014 № СФ-0000258; від 15.04.2014 № СФ-0000365; від 12.05.2014 № СФ-0000447; від 16.06.2014 № СФ-0000516; від 17.07.2014 № СФ-0000623; від 18.08.2014 № СФ-0000714; від 18.09.2014 № СФ-0000754; від 17.10.2014 № СФ-0000855; від 19.11.2014 № СФ-0000937; від 17.12.2014 № СФ-0001035; від 31.12.2015 № СФ-0001092; від 13.02.2015 № СФ-0000090; від 20.02.2015 № СФ-0000093.

Загальна сума боргу відповідача перед позивачем за Договором склала: 16 330 грн. з орендної плати та 26 689,23 грн. з компенсації комунально-експлуатаційних витрат.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення боргу за договорами у сумі: 9 801,03 грн. боргу з компенсації комунально-експлуатаційних витрат за Договором суборенди; 16 330 грн. боргу з оренди за Договором; 26 689,23 грн. боргу з компенсації комунально-експлуатаційних витрат за Договором, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім основної заборгованості позивач просить суд стягнути з відповідача: 3 035,68 грн. пені; 358,06 грн. 3% річних і 7 696,55 грн. втрат від інфляції.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Що ж до стягнення пені, то Господарський суд міста Києва вважає за необхідне зазначити таке.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 343 ГК України і статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 6.3 Договору передбачено, що за затримку розрахунків з орендної плати та комунальних платежів більше ніж на п'ять робочих днів орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі подвійної ставки НБУ за кожен день прострочення платежу.

За приписом частини шостої статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином, вирішуючи спір про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, суд визначає розмір такої пені за ставкою, що не перевищує подвійної облікової ставки НБУ.

Так, перевіривши здійснені позивачем розрахунки, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що вони правильні.

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно з статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2.3 Постанови № 18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Відповідач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (03039, АДРЕСА_2; реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків: НОМЕР_1) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь приватного підприємства «Енерго-Ресурс» (01601, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 34, 3-й під'їзд, оф. 306; ідентифікаційний код: 36087128): 9 801 (дев'ять тисяч вісімсот одну) грн. 03 коп. боргу з компенсації комунально-експлуатаційних витрат; 16 330 (шістнадцять тисяч триста тридцять) грн. боргу з оренди; 26 689 (двадцять шість тисяч шістсот вісімдесят дев'ять) грн. 23 коп. боргу з компенсації комунально-експлуатаційних витрат; 3 035 (три тисячі тридцять п'ять) грн. 68 коп. пені; 7 696 (сім тисяч шістсот дев'яносто шість) грн. 55 коп. втрат від інфляції; 358 (триста п'ятдесят вісім) грн. 06 коп. 3% річних та 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 16.09.2015.

Суддя І.Д. Курдельчук