Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "10" вересня 2015 р. Справа № 906/969/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Ляхевич А.А.

за участю представників сторін:

від позивачів:

1) Житомирської міської ради: не з'явився;

2) КП "Агентство з управління майном" Житомирської міської ради: ОСОБА_1, довіреність №2 від 12.01.2015р.;

від відповідача: ОСОБА_2, підприємець;

від прокуратури: ОСОБА_3, старший прокурор відділу прокуратури Житомирської області, службове посвідчення №031537 вид. 23.01.2015р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Прокурора м.Житомира в інтересах держави в особі Територіальної громади міста Житомира в особі Житомирської міської ради (м.Житомир), Комунального підприємства "Агентство з управління майном" Житомирської міської ради (м.Житомир)

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (м.Житомир)

про стягнення 6619,76 грн.

Прокурор м.Житомира звернувся до господарського суду Житомирської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Територіальної громада міста Житомира в особі Житомирської міської ради (м.Житомир), Комунального підприємства "Агентство з управління майном" Житомирської міської ради (м.Житомир) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення 6619,76 грн., з яких 5000,00грн. заборгованості з орендної плати та 1619,69 грн. пені.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 03.07.2015р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №906/969/15, розгляд справи призначено на 13.08.2015р.

В засідання суду 13.08.2015р. перший позивач - Житомирська міська рада повноважного представника в судове засідання не направив. В адресованій господарському суду заяві від 11.08.2015 представник першого позивача за довіреністю просив суд розглядати справу у відсутність представника Житомирської міської ради.

12.08.2015р. до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву (вх.№10786, а.с.26-28). У відзиві на позовну заяву, зокрема, зазначено, що не відповідають обставинам справи посилання у позові на існування договірних відносин за договором оренди нерухомого майна №1153 від 01.10.2010 р., оскільки рішенням господарського суду Житомирської області від 01.10.2013р. №906/114/13-г, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 04.11.2013р., встановлено, що договір оренди №1153 від 01.10.2010р. припинив свою дію 01.10.2012р. і його автоматична пролонгація, виходячи з законодавчих приписів, не відбулася. Відповідач вказує, що позивачі не уклали будь-якої додаткової письмової угоди щодо орендної плати, яка б мала сплачуватися на час розгляду судової справи, тому, нарахована орендна плата збільшена в односторонньому порядку, без її згоди, без письмово укладеної угоди про це, є необґрунтованою, а її стягнення неприпустимим. Відповідач посилається також на те, що враховуючи принципи добросовісності і розумності нею в добровільному порядку сплачувалися платежі в розмірі 1200,00грн. щомісячно за перебування в приміщенні після припинення договору оренди, при цьому, КП "Агентство з управління майном" Житомирської міської ради рахунків не виставляло, хоча згідно умов договору, на який підприємство посилається, орендна плата повинна вноситись згідно наданих рахунків. Посилаючись на викладене, відповідач вважає, що заборгованість по орендній платі відсутня, проведення взаєморозрахунків неможливо, а також, що оскільки договір оренди є таким, що припинив свою дію 01.10.2012 р., то недійсним є забезпечення виконання зобов'язання і штрафні санкції не можуть розраховуватися для їх стягнення.

Заслухавши пояснення прокурора, представника другого позивача і відповідача, дослідивши матеріали справи, з метою повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, враховуючи необхідність подання додаткових доказів та з урахуванням клопотання представника другого позивача (вх.№10908/15 від 13.08.2015р., а.с.47) про відкладення розгляду справи та продовження строку розгляду спору відповідно до ч.3 ст.69 ГПК України, господарський суд відклав розгляд справи на 10.09.2015р., продовживши встановлений строк розгляду справи відповідно до ч.3 ст.69 ГПК України за обґрунтованим клопотанням другого позивача.

10.09.2015р. до суду надійшли письмові пояснення прокурора міста (вх.№12043, а.с.52-53) по суті позовних вимог.

В засіданні 10.09.2015р. другим позивачем ОСОБА_4 з управління майном" Житомирської міської ради також подано до справи письмові пояснення (вх.№12135/15, а.с.54).

Прокурор і позивач у вищевказаних письмових поясненнях по суті позовних вимог зокрема, щодо нарахування пені, пояснили, що відповідно до ч.4 ст.231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Враховуючи що, прокурор і другий позивач посилаються на пункт 3.8. договору оренди нерухомого майна від 01.10.2010 р. №1153, яким встановлено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно, або не в повному обсязі, стягується з орендаря відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки, визначеної НБУ, за кожний день прострочення, включаючи день сплати.

В засіданні суду прокурор та представник другого позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Разом з тим, надаючи пояснення по суті спору прокурор зазначив суду, що відповідно до вимог чинного законодавства позивач вправі заявляти до стягнення з відповідача неустойку у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення, якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, проте, користуючись своїм правом визначати ціну позову, заявили вимогу про стягнення неустойки в розмірі подвійної облікової ставки, визначеної НБУ, за кожний день прострочення, включаючи день сплати, тобто, в розмірі, передбаченому договором. Другий позивач також подав для долучення до матеріалів справи довідку (вх.№12136, а.с.55), за якою заборгованість ФОП ОСОБА_2 з орендної плати в межах суми позову станом на 10.09.2015р. не змінилась та становить 5000,07 грн., та обґрунтований розрахунок по орендній платі станом на 25.06.2015р. (а.с.56). За усним клопотанням представника позивача до справи також долучено: рахунки на оплату, що виставлялись КП "Агентство з управління майном" Житомирської міської ради відповідачу для сплати орендної плати за період з вересня 2012 року по грудень 2014 року (а.с.57-70); копію рішення Житомирської міської ради від 30.08.2012р. №429 "Про затвердження Положення про оренду, методику розрахунку та порядок використання плати за оренду майна комунальної власності територіальної громади м.Житомира" (а.с.71-75).

Відповідач проти позову заперечила з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. За усним клопотанням відповідача до справи долучено копії платіжних доручень і квитанцій щодо сплати ФОП ОСОБА_2 орендної плати у період з жовтня 2010 року по травень 2015 року (а.с.76-98).

Враховуючи зазначене, належне повідомлення першого позивача про дату, час та місце розгляду справи та те, що Житомирська міська рада у своїх поясненнях просила здійснювати розгляд справи без участі її представника, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 10.09.2015 р. без участі представника першого позивача, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору.

Заслухавши пояснення присутніх прокурора, представника другого позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі ст.ст.626, 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень ст.283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

У відповідності до ч.1, ч.5 ст.762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

01.10.2010р. між КП "Агентство з управління майном" Житомирської міської ради (орендодавець) та ФОП ОСОБА_2 (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна №1153 (а.с.11-13), а саме, приміщення буфету комунального підприємства "Об'єднана дирекція кінотеатрів міста" Житомирської міської ради в будинку №10-а по вул.Михайлівській, що належить до комунальної власності міста та знаходиться на балансі комунального підприємства "Об'єднана дирекція кінотеатрів міста" Житомирської міської ради, для організації громадського харчування, загальною площею 35 кв.м.

В пункті 10.1 договору №1153 від 01.10.2010р. визначено, що строк дії попереднього договору оренди нерухомого майна від 21.11.2007р. за №501 припиняє свою дію з моменту підписання цього договору.

Пунктом.8.1 договору оренди №1153 встановлено, що договір діє з 01.10.2010р. по 01.10.2012р.

Відповідно до п.2.3 договору сторони погодили, що приміщення вважається повернутим орендодавцю з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі.

Відповідно до поданих до справи відповідачем матеріалів судом встановлено, що між сторонами існував спір щодо звільнення орендованого приміщення (за первісним позовом Комунального підприємства "Агентство з управління майном" Житомирської міської ради) та про зобов'язання продовжити договір оренди нежитлового приміщення (за зустрічним позовом ФОП ОСОБА_2К.), який розглядався господарським судом Житомирської області у справі №906/114/13-г.

Відповідно до ч.3 ст.35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням у господарській справі господарського суду Житомирської області №906/114/13-г від 01.10.2013р., залишеним в подальшому без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 04.11.2013р. у справі №906/114/13-г (ухвалою Вищого господарського суду України від 29.04.2014 р. по справі №906/114/13-г касаційну скаргу ФОП ОСОБА_2 на постанову апеляційного господарського суду повернуто), первісний позов задоволено, фізичну особу - підприємця ОСОБА_2 зобовязано звільнити приміщення за адресою: м.Житомир, вул.Михайлівська,10-а, та передати його згідно з актом прийому - передачі балансоутримувачу комунальному підприємству "Обєднана дирекція кінотеатрів міста" Житомирської міської ради та орендодавцеві Комунальному підприємству "Агентство з управління майном" Житомирської міської ради. В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Вищевказаним рішенням у справі №906/114/13-г від 01.10.2013р. встановлено наступні обставини, які приймаються судом до уваги як такі, що не потребують додаткового доведення у даній справі:

- до закінчення строку дії договору оренди нерухомого майна №1153 від 01.10.2010р. ФОП ОСОБА_2 звернулася до КП "Агентство з управління майном" Житомирської міської ради із заявою від 13.08.2012р. про продовження договору оренди нерухомого майна, площею 35 кв.м., за адресою: вул.Михайлівська, 10а для використання під буфет на строк 2 роки 11 місяців;

- відповідно до Положення про оренду, методику розрахунку та порядок використання плати за оренду майна комунальної власності територіальної громади м.Житомира (пункт 1.5), затвердженого рішенням Житомирської міської ради від 30.08.2012р. №429, питання продовження договору оренди було винесено на засідання комісії у справах використання нежитлових приміщень комунальної власності міста, яке відбулося 02.10.2012р. За результатами розгляду даного питання комісією було рекомендовано міськвиконкому відмовити в укладанні договору оренди на новий термін ФОП ОСОБА_2 щодо оренди частини нежитлового приміщення в комунальній установі "об'єднана дирекція кінотеатрів міста" Житомирської міської ради площею 35 кв.м. за адресою вул.Михайлівська, 10а у зв'язку з закінченням строку, на який його було укладено;

- листом від 02.10.2012р. балансоутримувач повідомив орендодавця про припинення договору оренди №1153 від 01.10.2010р. та подальше використання приміщень за власною потребою;

- 03.10.2012р. виконавчим комітетом Житомирської міської ради прийнято рішення №425, яким відмовлено ФОП ОСОБА_2 в укладанні договору оренди на новий термін;

- не погодившись з прийнятим рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №425 від 03.10.2012р. ФОП ОСОБА_2 оскаржила його Корольовського районного суду м.Житомира. Ухвалою суду від 22.05.2013р. закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Житомирської міської ради про часткове скасування рішення №425 від 03.10.2012р.;

- рішення №425 від 03.10.2013р., яким відмовлено в укладанні договору оренди на новий термін ФОП ОСОБА_2, є чинним;

- на виконання рішення міськвиконкому №425 від 03.10.2012р. КП "Агентство з управління майном" Житомирської міської ради листом від 10.10.2012р. повідомило відповідача за первісним позовом про припинення договору оренди нерухомого майна №1153 від 01.10.2010р. у зв'язку з закінченням строку, на який його було укладено, та надало ФОП ОСОБА_2 5 денний термін для звільнення нежитлового приміщення площею 35 кв.м. за адресою: м.Житомир, вул.Михайлівська, 10-а, із поверненням його балансоутримувачу - комунальній установі "Об'єднана дирекція кінотеатрів міста" згідно акту прийому-передачі;

- після закінчення строку дії договору (та на час прийняття рішення у справі №906/114/16-г) орендоване приміщення так і не було повернуто орендодавцю (акти обстеження від 13.11.2012р. та 22.01.2013р.;

- повідомлення позивача про намір скористатись правом на продовження дії договору оренди нерухомого майна №1153 від 01.10.2010р. надіслане орендодавцеві в порушення строку, визначеного в п.8.4. договору.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд в рішенні по справі №906/114/13-г встановив, що волевиявлення орендодавця відносно припинення договору в зв'язку з закінченням строку його дії 01.10.2012р. і небажання продовжувати орендні відносини, підтверджується рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №425 від 03.10.2012 року, листом комунального підприємства "Агентство з управління майном" Житомирської міської ради від 10.10.2012 року, який в межах встановленого законом і договором місячного терміну надіслано та вручено позивачеві.

Також, в рішенні встановлено, що договір оренди припинив свою дію 01.10.2012р. і його автоматична пролонгація, відповідно до чинного законодавства не відбулася.

Наведені обставини приймаються судом до уваги як встановлені факти, тому, будь-які доводи сторін у даній справі, що суперечать преюдиційним фактам суд вважає необґрунтованими.

Також, як встановлено судом, після закінчення строку дії договору і до 27.05.2015р. відповідачем здійснювались часткові сплати за користування приміщенням, проте, сплата відповідачем коштів за користування майном по закінченню строку дії договору оренди не є підставою вважати, що даний договір автоматично продовжує свою дію при наявності заперечень з боку орендодавця стосовно його продовження. Дана позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду України у справі №36/369 від 28.04.2009р.

Заявляючи вимоги в даній справі в інтересах держави в особі Територіальної громади міста Житомира в особі Житомирської міської ради та Комунального підприємства "Агентство з управління майном" Житомирської міської ради до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення 6619,76 грн., з яких 5000,07 грн. заборгованості з орендної плати та 1619,69 грн. неустойки, прокурор м.Житомира послався на договір оренди нерухомого майна №1153 від 01.10.2010 р. та п.3.1., 3.9. даного договору (за яким орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності та орендна плата сплачується орендарем по день фактичного повернення приміщення згідно з актом прийому-передачі).

Слід зазначити, що поряд з тим, що договір оренди нерухомого майна №1153 від 01.10.2010р., укладений між сторонами, припинив свою дію 01.10.2012р., суд приймає до уваги наведене у пункті 5.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна", з урахуванням положень статей 653, 795 ЦК України та умов договору, якщо останніми передбачено, що після закінчення або дострокового розірвання договору оренди нарахування орендної плати за фактичне користування майном припиняється з моменту підписання акта приймання-передачі приміщень орендодавцеві, нарахування орендної плати за відповідний період є правомірним.

У даному випадку, договором оренди нерухомого майна №1153 від 01.10.2010р., на підставі якого між сторонами виникли правовідносини з оренди нерухомого майна, в пункті 3.9. даного договору сторонами передбачалось, що орендна плата сплачується орендарем по день фактичного повернення приміщення згідно з актом прийому-передачі.

Відповідно до наявних у справі доказів, згідно з актом прийому-передачі фізичною особою - підприємцем повернуто орендодавцю та балансоутримувачу орендоване приміщення загальною площею 35 кв.м. по вул.Михайлівській,10-а, лише 15 грудня 2014 року (а.с.14).

Враховуючи наведене, а також, перевіривши і встановивши правильність обґрунтованого розрахунку другого позивача по орендній платі (а.с.56), здійсненого по дату фактичного повернення приміщення (15.12.2014 р.) у розмірі, визначеному у п.3.3. договору (905,8 грн. без ПДВ) у місяць, з урахуванням щомісячного індексу інфляції та податку на додану вартість, господарський суд визнає обґрунтованими і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам чинного законодавства вимоги позовної заяви прокурора про стягнення 5000,07 грн. заборгованості з орендної плати.

Відповідно до ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ч.2 ст.785 Цивільного кодексу України, якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

У даному випадку, надаючи пояснення по суті спору в судовому засіданні прокурор зазначив суду, що відповідно до вимог чинного законодавства позивач вправі заявляти до стягнення з відповідача неустойку у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення, якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, проте, користуючись своїм правом визначати ціну позову, прокурор заявив вимогу про стягнення неустойки в розмірі подвійної облікової ставки, визначеної НБУ, за кожний день прострочення, включаючи день сплати, тобто, в розмірі, передбаченому договором.

Слід зазначити, що неустойка, стягнення якої передбачено частиною другою статті 785 ЦК України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається як подвійна плата за користування річчю за час прострочення. Водночас, у даному випадку, як пояснив прокурор, останній, користуючись своїм правом визначення ціни позову, визначив суму неустойки за порушення обов'язку щодо повернення орендованого майна в розмірі, меншому від передбаченого нормою ст.785 ЦК України.

Враховуючи, що розмір заявленої до стягнення у позові неустойки нарахований в межах суми правомірно нарахованої неустойки, прямо передбаченої приписами ст.785 ЦК України, господарський суд визнає позовні вимоги в частині стягнення 1619,69 грн. неустойки такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, позов задовольняється судом повністю.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати, пов'язані з розглядом даної справи, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (10008, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства "Агентство з управління майном" Житомирської міської ради (10014, Житомирська обл., м.Житомир, вул.Щорса,4, ідентифікаційний код 34788934):

- 5000,07 грн. заборгованості з орендної плати,

- 1619,69 грн. неустойки.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (10008, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в доход Державного бюджету України:

- 1827,00 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 21.09.15

Суддя Ляхевич А.А.

віддрук.прим.:

1 - до справи

2 - прокурору (реком.)

3,4 - позивачам (реком.)

5 - відповідачу (реком.)