РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2015Справа №910/13163/15
За позовом Військового прокурора Дарницького гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України

до Концерну «Техвоєнсервіс»

про стягнення 484302 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Остапенко В.В. (представник за довіреністю);

від відповідача - Татарчук Р.О. (представник за довіреністю);

від прокуратури - не з'явилися.

СУТЬ СПОРУ:

Військовий прокурор Дарницького гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (далі - Позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Концерну «Техвоєнсервіс» (далі - Відповідач) про стягнення, з урахуванням прийнятої судом заяви про збільшення розміру позовних вимог в порядку ст.ст. 22, 55 ГПК України від 01.07.2015, 484302 грн. санкцій у зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем умов Договору від 02.07.2014 № 294/14/8.

Позивач у судових засіданнях підтримував вимоги прокурора, у тому числі з урахуванням поданого збільшення.

Відповідач скористався наданим йому правом на судовий захист та у судові засідання представника направив, однак по суті спору заперечень не висловив та обставин, на які посилається прокуратура за підтримки Позивача в обґрунтування своїх позовних вимог не спростував. Щодо розміру санкцій, які заявлено до стягнення, то Відповідачем подано клопотання про зменшення їх при стягненні у відповідності до ст. 233 ГК України до 1 грн.

Представник прокуратури у судове засідання 02.09.2015 не з'явився, хоча про час та дату судового засідання його було повідомлено під розписку в минулому судовому засіданні.

У пункті 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» викладено правову позицію, що у випадку нез'явлення в засідання суду представників обох сторін або однієї справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка представників не перешкоджає вирішенню спору.

Явка представників сторін у судове засідання обов'язковою не визнавалась. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, та перед судом не доведено обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір у даному судовому засіданні. Отже, суд дійшов висновку про відсутність встановлених ст. 77 ГПК України підстав для відкладення розгляду справи та здійснює її розгляд.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та прокуратури, які приймали участь в судових засіданнях, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі укладеного 02.07.2014 між Позивачем, як замовником, та Відповідачем, як виконавцем, Договору № 294/14/8 (далі - Договір), Відповідач зобов'язався надавати послуги з обслуговування та ремонтування автотранспортних засобів за номенклатурою, у кількості, в терміни та за цінами, які зазначені в календарному плані надання послуг (Додаток №1 до Договору), а Позивач зобов'язався прийняти та оплатити ці послуги.

За умовами Договору, 28.07.2014 Позивачем було здійснено нарахування попередньої оплати у розмірі 1864499 гривень 96 копійок на рахунок Відповідача, натомість останній відповідно до п. 4.5 Договору був зобов'язаний в місячний термін надати Позивачу звітні документи, що підтверджують використання отриманих коштів або повернути невикористані кошти на рахунок Позивача.

До умов Договору сторонами вносилися зміни Додатковими угодами від 27.08.2014, від 03.12.2014 та від 15.12.2014, у тому числі щодо обсягу робіт, їх вартості та строків виконання.

Станом на 24.05.2015 наданою Позивачем довідкою підтверджено відсутність у Відповідача заборгованості по виконанню робіт за Договором, тобто роботи були виконані на всю суму попередньої оплати.

Проте Відповідачем було порушено встановлені п. 4.5 Договору зобов'язання в місячний термін надати Позивачу звітні документи, що підтверджують використання отриманих коштів або повернути невикористані кошти на рахунок Позивача.

Так, станом на 28.08.2014 від Відповідача звітних документів щодо використання попередньої оплати та/або аргументованої відповіді щодо невиконання умов Договору не надано. Кошти на розрахунковий рахунок Позивача також станом на 28.08.2014 повернуто не було. Матеріали справи не містять доказів протилежного.

Акти приймання-передачі послуг та повернення автомобільної техніки було підписано з простроченням, а саме:

- 28.11.2014 на суму 1664999 гривень 96 копійок;

- 19.12.2014 на суму 220000 гривень.

Відповідачем не спростовано факт порушення ним Договірних зобов'язань щодо своєчасного виконання послуг по Договору, надання документів, що підтверджують використання отриманих коштів або повернення невикористаних коштів на рахунок Позивача. Тобто Відповідачем порушено строки виконання зобов'язань за Договором (зобов'язання були виконані пізніше, що Відповідачем не заперечується).

Отже, виходячи з положень ст. 610, 611, 612 ЦК України, ч. 2 ст. 193 ГК України, Відповідач є порушником зобов'язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених Договором та законом, зокрема у вигляді нарахування та стягнення:

- штрафних санкцій відповідно до п. 7.2.3 Договору за несвоєчасне надання звітності щодо використання попередньої оплати;

- штрафу та пені відповідно до ст. 231 ГК України та п. 7.2.2 Договору.

Відповідач скористався наданим йому правом на судовий захист, однак по суті спору заперечень не висловив та обставин, на які посилається прокуратура за підтримки Позивача в обґрунтування своїх позовних вимог не спростував.

Перевіривши наданий прокуратурою та підтриманий Позивачем розрахунок вищевказаних санкцій, суд дійшов висновку про обґрунтованість розрахунку, його арифметичну правильність, відповідність вимогам закону та умовам Договору, та зокрема оскільки розраховані санкції не перевищують дозволені до стягнення згідно з законом, тому визнає обґрунтованими нараховані Позивачем 60862,27 грн. - штрафних санкцій за несвоєчасне надання звітності та 423440 грн. - пеня та штраф за несвоєчасне надання послуг.

Щодо порушення інтересів держави в межах даного спору, що стали підставою для подання даного позову прокурором, то суд погоджується з його доводами, викладеними у позові. З огляду на наведене, а також враховуючи системний аналіз приписів статті 36 Закону України «Про прокуратуру», норм ГПК України та рішення Конституційного Суду України від 08.04.99 N 3-рп/99, суд дійшов висновку про наявність у прокурора права на звернення до господарського суду з даним позовом.

Щодо розміру санкцій, які підлягають стягненню, то розглянувши клопотання Відповідача про зменшення у відповідності до ст. 233 ГК України розміру санкцій, які підлягають стягненню до 1 грн., дійшов наступних висновків.

Враховуючи скрутний фінансовий стан Відповідача, який при цьому є державним підприємством, створеним на підставі наказу МОУ (Позивача), та виконує стратегічні завдання по відновленню військової техніки, та оскільки станом на даний час роботи по Договору Відповідачем хоч і з простроченням, але виконані в повному обсязі, та таке прострочення не завдало фінансових збитків Позивачу (ані прокуратурою, ані Позивачем не доведено протилежного), тобто права Позивача хоч і порушені несвоєчасним виконанням, але фінансових збитків він не отримав, тобто його майновий стан не постраждав, тому суд, у відповідності до ст. 233 ГК України вбачає підстави для зменшення на 50% заявленого до стягнення розміру санкцій, та стягує з Відповідача 30431,14 грн. - штрафних санкцій за несвоєчасне надання звітності та 211720 грн. - пеня та штраф за несвоєчасне надання послуг.

Відповідно до статті 49 ГПК України, судовий збір 9686,04 грн., від сплати якого прокурор звільнений, стягується з Відповідача у повному обсязі.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Концерну «Техвоєнсервіс» (м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6; ідентифікаційний код 33689867) на користь Міністерства оборони України (м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6; ідентифікаційний код 00034022) 30431 (тридцять тисяч чотириста тридцять одну) грн. 14 коп. штрафних санкцій за несвоєчасне надання звітності, 211720 (двісті одинадцять тисяч сімсот двадцять) грн. пені та штрафу за несвоєчасне надання послуг.

У іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Концерну «Техвоєнсервіс» (м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6; ідентифікаційний код 33689867) у дохід Державного бюджету України 9686 (дев'ять тисяч шістсот вісімдесят шість) грн. 04 коп. судового збору.

Видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 17.09.2015

Суддя Сташків Р.Б.