ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2015 р. Справа № 911/2704/15

Господарський суд Київської області у складі судді Лилака Т.Д., розглянувши справу

за позовом публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м Київ
до Броварської центральної районної лікарні, Київська обл., м. Бровари
про стягнення коштів,
за участю представників:

позивача:Єгоров В.С., довіреність №14-137 від 13.05.2014 року;
відповідача:Корнійко Л.О., довіреність №49 від 08.01.2015 року;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У червні 2015 року публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (позивач) звернулося до господарського суду Київської області з позовною заявою до Броварської центральної районної лікарні (відповідач) про стягнення 65 855,29 грн. інфляційних втрат, 16 132,38 грн. 3% річних, 81 836,35 грн. пені, а загалом 163 824,03 грн. у зв'язку з неналежним виконанням останнім зобов'язання з оплати переданого природного газу за договором №13/2977-БО-17 про закупівлю природного газу від 25.01.2013 року.

Ухвалою господарського суду Київської області від 03.07.2015 року порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду на 16.07.2015 року.

Ухвалою господарського суду Київської області від 16.07.2015 року розгляд справи було відкладено на 27.08.2015 року.

11.08.2015 року через відділ діловодства господарського суду Київської області відповідач подав заперечення на позовну заяву №2016 від 06.08.2015 року, у якому заперечив проти позовних вимог та просив суд відмовити у задоволенні позову.

17.08.2015 року через відділ діловодства господарського суду Київської області відповідач подав клопотання №2067 від 13.08.2015 року про залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Броварське фінансове управління Броварської районної державної адміністрації та Броварське управління Державної казначейської служби України, у задоволенні, якого судом відмовлено з причин необґрунтованості та безпідставності, так, як дані органи не є засновниками відповідача, згідно п. 1.3. статуту позивача, не здійснюють спільної діяльності з відповідачем, а також позивачем не доведено вплив рішення господарського суду на права та обов'язки Броварського фінансового управління Броварської районної державної адміністрації та Броварського управління Державної казначейської служби України.

17.08.2015 року через відділ діловодства господарського суду Київської області відповідач подав клопотання №2068 від 13.08.2015 року про зменшення розміру штрафних санкцій.

У судовому засіданні 27.08.2015 року представниками сторін було подано клопотання про продовження строку вирішення спору.

Ухвалою господарського суду Київської області від 27.08.2015 року суд продовжив строк вирішення спору на 15 днів, згідно ст. 69 ГПК України.

У судовому засіданні 27.08.2015 року було оголошено перерву до 10.09.2015 року.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

25.01.2013 року між національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» правонаступником якої є Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (продавець) та Броварською центральною районною лікарнею (покупець) укладено договір №13/2977-БО-17 про закупівлю природного газу (договір), за умовами якого продавець зобов'язується поставити покупцеві імпортований природний газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на митну територію України ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»), далі - газ, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити природний газ в обсязі, зазначеному у п. 1.2. цього договору.

Цей договір набирає чинності з дати його підписання та скріплення печатками сторін, але не раніше ніж через 14 днів (п'ять робочих днів у разі застосування процедури закупівлі з підстав визначених пунктом 3 частини другої статті 39 Закону України «Про здійснення державних закупівель») з дня опублікування у державному офіційному друкованому виданні з питань державних закупівель повідомлення про акцепт пропозиції за результатами застосування процедури закупівлі в одного учасника, поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01 січня 2013 року і діє у частині поставки газу до 31 січня 2014 року включно, а у частині розрахунків до їх повного виконання (п. 10.1. договору, у редакції додаткової угоди №3 від 31.12.2013 року до договору).

Відповідно до п. 4.11 договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної сплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Поясненнями позивача, підписаними сторонами актами передачі-приймання природного газу підтверджується факт передачі позивачем відповідачу в період з січня 2013 року по січень 2014 року природного газу на суму 6 377 385,67 грн.

Однак, відповідач у встановлений п. 4.1. договору строк не оплачував переданий позивачем газ, а остаточний розрахунок здійснив з простроченням, що підтверджується реєстром прийнятих платежів та інформацією про надходження коштів, копії яких містяться в матеріалах справи.

Отже, позивач виконав взяті на себе зобов'язання за договором з передання відповідачу газу протягом січня 2013 року ? січня 2014 року, а відповідач не виконував належним чином взяті на себе зобов'язання з оплати отриманого у цей період газу.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобов'язання за договором, позивачем нараховані 65 855,29 грн. інфляційних втрат, 16 132,38 грн. 3% річних, 81 836,35 грн. пені, а загалом 163 824,03 грн. у зв'язку з неналежним виконанням останнім зобов'язання з оплати переданого природного газу за договором №13/2977-БО-17 про закупівлю природного газу від 25.01.2013 року.

17.08.2015 року через відділ діловодства господарського суду Київської області відповідач подав клопотання №2068 від 13.08.2015 року про зменшення розміру штрафних санкцій, у якій просив суд зменшити на 99% розмір пені, 3% річних та інфляційної складової боргу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Статтею 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафу та пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем, належними та допустимими доказами у розумінні ст. 34 ГПК України, суду не доведено наявності у спірному правовідношенні виняткових випадків, які є підставою для зменшення нарахованої позивачем пені.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру нарахованих позивачем штрафних санкцій.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, позов в частині стягнення інфляційних витрат в розмірі 65 855,29 грн. та 3 % річних в розмірі 16 132,38 грн., які нараховано позивачем відповідно до вимог чинного законодавства та умов договору, у зв'язку з простроченням відповідачем виконання взятих на себе зобов'язань з оплати переданого природного газу за даним договором у спірний період на підставі ст. 625 ЦК України також є обґрунтованим, і тому підлягає задоволенню.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина перша статті 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та частиною шостою статті 232 ГК України.

Відповідно до п. 7.3. договору у разі невиконання покупцем п. 4.1. умов цього договору, покупець зобов'язується сплатити п крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Враховуючи вищевикладені норми закону та умови договору, позивачем у зв'язку з простроченням виконання зобов'язання з оплати спожитого газу нараховано 81 836,35 грн. пені відповідно до наданого розрахунку, який відповідає вимогам закону.

Суд, здійснивши власний розрахунок пені встановив, що заявлений позивачем до стягнення розрахунок пені є арифметично невірним, оскільки позивачем нарахована пеня на день здійснення платежу з урахуванням розміру платежу, у зв'язку з чим стягненню підлягає розмір пені, здійснений за розрахунком суду в сумі 79 657,55 грн.

В іншій частині позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасну оплату товару в позові слід відмовити.

Судовий збір, сплачений позивачем у розмірі 3 232,90 грн. відповідно до положень статті 49 ГПК України підлягає стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Броварської центральної районної лікарні (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Шевченка, буд. 14, код 01994497) на користь публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, код 20077720) 79 657 (сімдесят дев'ять тисяч шістсот п'ятдесят сім) грн. 55 коп. пені, 16 132 (шістнадцять тисяч сто тридцять дві) грн. 38 коп. 3% річних, 65 855 (шістдесят п'ять тисяч вісімсот п'ятдесят п'ять) грн. 29 коп. інфляційної складової боргу, 3 232 (три тисячі двісті тридцять дві) грн. 90 коп. судового збору.

В іншій частині в позові відмовити.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 15.09.2015 р.

Суддя Т.Д. Лилак