КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"14" вересня 2015 р. Справа №910/10144/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Рябухи В.І.

Ропій Л.М.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства «Сібаріс»

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2015

у справі № 910/10144/15 (суддя Ковтун С. А.)

за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Порто-Франко»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Топ Фінанс»

про визнання договорів недійсними та застосування наслідків недійсності

ВСТАНОВИВ:

Позов, з урахуванням поданих позивачем 08.06.2015 письмових пояснень щодо позовних вимог про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину (а.с. 51-51 т. 3), заявлено про:

- визнання недійсним укладених між позивачем та відповідачем договору факторингу № 2 від 22.08.2014, договору відступлення права вимоги від 22.08.2014, речові права за яким зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за номером 1451, договору відступлення права вимоги від 22.08.2014, обтяження за яким зареєстровані у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за номером 1520;

- зобов'язання відповідача повернути позивачу права вимоги за нікчемним договором факторингу № 2 від 22.08.2014;

- визнання за позивачем права іпотекодержателя за іпотечними договорами, відступленими за нікчемним договором відступлення права вимоги від 22.08.2014, речові права за яким зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за номером 1451;

- визнання за позивачем права заставодержателя за договорами застави, відступленими за нікчемним договором відступлення права вимоги від 22.08.2014, обтяження за яким зареєстровані у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за номером 1520.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.07.2015, повний текст якого складений 28.07.2014, у справі № 910/10144/15 позов задоволено частково, визнано недійсними укладені між позивачем та відповідачем договір факторингу № 2 від 22.08.2014, договір відступлення права вимоги від 22.08.2014, речові права за яким зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за номером 1451, договору відступлення права вимоги від 22.08.2014, обтяження за яким зареєстровані у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за номером 1520.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Приватне підприємство «Сібаріс» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2015 по справі № 910/10144/15 скасувати в частині щодо визнання договору факторингу № 2 від 22.08.2014 недійсним.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази, зокрема, сплати судового збору.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції, чинній на дату звернення з апеляційною скаргою, встановлені ставки судового збору в таких розмірах:

- за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат;

- за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру 1 розмір мінімальної заробітної плати;

- за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду; апеляційних скарг у справі про банкрутство; заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги;

- за подання апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду; заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Отже, виходячи з приписів Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній на дату звернення з апеляційною скаргою, судовий збір за звернення з апеляційною скаргою має бути сплачений в розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, незалежно від того, в якій частині апелянт оскаржує рішення суду першої інстанції.

Згідно з п. 2.11 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

Як слідує з матеріалів справи, предметом позову є шість окремих немайнових вимог. Судовий збір за звернення з апеляційною скаргою в такому випадку має бути сплачений в розмірі 110% від суми судового збору, що підлягала сплаті з шести немайнових вимог при поданні позовної заяви, а саме, у розмірі 8 038,80 грн. (7 308*110%).

Згідно з п. 2.21 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором. Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Заявником до апеляційної скарги на доказ сплати судового збору додано документ, зовні схожий на платіжне доручення (№56 від 01.09.2015), проте вказаний документ не може бути прийнятий судом в якості належного доказу на підтвердження сплати відповідачем судового збору з огляду на таке.

Пунктом 2.20 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» визначено, що чинним законодавством не встановлено якихось спеціальних вимог щодо оформлення платіжних документів, за якими перераховуються суми судового збору. Отже, таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України.

Відповідно до вимог Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 22 від 21.01.2004 (глава 3, додатки 2 та 8), до реквізитів платіжного доручення віднесено (в тому числі) дату виконання платіжного доручення, де банк, який його виконує, зазначає число, місяць та рік списання коштів з рахунку платника цифрами у форматі ДД/ММ/РРРР або число зазначається цифрами ДД, місяць - словами, рік - цифрами РРРР, які засвідчуються підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку.

Вказаний реквізит у поданому позивачем документі, який зовні схожий на платіжне доручення (№56 від 01.09.2015), банком не заповнений (відсутні будь-які відмітки банку про проведення відповідної операції), що виключає можливість прийняти вказаний документ як доказ на підтвердження факту сплати відповідачем судового збору за подачу апеляційної скарги та, відповідно, виконання банком апелянта (ПАТ «Альфа-банк у м. Києві») зазначеної розрахункової операції.

Частиною 2 п. 2.22 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» встановлено, що якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі або (за необхідності) документів, що підтверджують звільнення від його сплати, заява (скарга) повертається господарським судом з підстав, передбачених ГПК, а саме: статтею 43-5, пунктом 4 частини першої статті 63, пунктом 3 частини першої статті 97, пунктом 4 частини першої статті 111-3, частиною другою і пунктом 1 частини четвертої статті 111-20, пунктом 3 частини шостої статті 113, частиною п'ятою статті 122-2, частиною п'ятою статті 122-8.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

З огляду на викладені вище обставини, апеляційна скарга повертається заявнику.

Повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню з нею до апеляційного господарського суду в загальному порядку після усунення вказаних недоліків.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 86, п. 3 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Сібаріс» на рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2015 у справі № 910/10144/15 повернути без розгляду.

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді В.І. Рябуха

Л.М. Ропій