КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2015 р. Справа№ 910/4862/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

при секретарі Місюк О.П.

за участю представників:

від позивача - Помазанова Н.В., Крючкова О.В.

від відповідача - Чутенко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Златобанк" на рішення Господарського суду м. Києва від 14.05.2015 (суддя Пінчук В.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Плутон ІС"

до Публічного акціонерного товариства "Златобанк"

про зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до відповідача про зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.05.2015 позов був задоволений повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій вказує, що рішення суду прийняте при неповному з`ясуванні всіх обставин справи, з порушенням норма матеріального та процесуального права, а тому просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволені позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2015 апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 16.07.2015.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.07.2015 на підставі ст.77 КПК України продовжено строк та відкладено розгляд справи на 10.09.2015.

Представники позивача та відповідача в судове засідання з`явилися та надали усні пояснення стосовно предмету спору.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні матеріали справи, встановив наступне:

14.01.2014 між позивачем (клієнтом) та відповідачем (банком) був укладений договір банківського рахунку № 7375-ЮР.

За умовами договору п. 1.1. відповідач зобов'язався відкрити позивачу поточний рахунок у національній або іноземній валюті на підставі окремої заяви клієнта з метою надання послуг щодо здійснення розрахунково - касового обслуговування клієнта з використанням платіжних інструментів відповідно до вимог чинного законодавства України та умов цього договору, а позивач зобов'язався здійснювати оплату наданих банком за цим договором послуг, згідно з тарифами на послуги на розрахунково - касове обслуговування юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до п. 2.1. договору банк рахунок /ки відкривається /ються протягом трьох банківський (робочих) днів після надання до банку повного пакету документів, необхідних для відкриття рахунку відповідно до вимог чинного законодавства України. Строк початку операцій за видатками за рахунком клієнта вважається дата отримання Банком повідомлення про взяття відкритого рахунку на облік органами Міністерства доходів і зборів України, в якому обслуговується клієнт.

Відповідно п.2.8. договору операції за розрахунковими документами у гривні, які надійшли від клієнта протягом операційного часу, здійснюються банком в день надходження документів, при умові належного оформлення документів, необхідних для здійснення зазначених операцій відповідно до законодавства України та вимог банку.

Позивач звернувся до відповідача з платіжним дорученням № 1 від 02.02.2015(подано до банку 12.02.2015) на перерахування суми 7 179 960,00 грн. на поточних рахунок.

Однак, вказане платіжне доручення відповідачем було відхилено та залишено без виконання.

13.02.2015 постановою Правління Національного банку України № 105 «Про віднесення ПАТ «Златобанк» до категорії неплатоспроможності» згідно ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Зважаючи на те, що платіжне доручення так і не було виконане відповідачем, позивач звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом про зобов`язання перерахувати кошти.

Згідно з ч. 1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до ч. 1 ст. 1067 ЦК України, договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Відповідно до ч. 4 ст. 1068 ЦК України, клієнт зобов'язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором.

Крім того, ст. 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1089 ЦК України, за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 13.02.2015 № 30 запроваджено тимчасову адміністрацію з 14.02.2015 по 13.05.2015.

Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває усі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» цим законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» неплатоспроможний банк - банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення до категорії неплатоспроможних у порядку, передбаченому Законом України «Про банки і банківську діяльність».

13.02.2015 постановою Правління Національного банку України № 105 ПАТ «Златобанк» віднесено до категорії неплатоспроможних банків.

Пунктом 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Згідно з пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 2 вказаного закону вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти, в свою чергу, вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які надають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

Відповідно до ч. 1 та п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду. Уповноважена особа Фонду має право, зокрема, продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій та відмовлятися від виконання або розривати в порядку, встановленому законодавством України, будь-які договори (правочини) за участю банку, які є збитковими чи непотрібними для банку або виконання яких має негативний вплив на фінансовий стан банку.

На підставі укладеного між позивачем та відповідачем договору банківського рахунку, у відповідача перед позивачем виникли зобов'язання, зокрема, щодо перерахування коштів з рахунку позивача.

Однак, останній не виконав свої зобов'язання щодо виконання вимог позивача про перерахування коштів, він не здійснив перерахування коштів за наданими позивачем платіжним дорученням № 1 від 02.02.2015 (подано до банку 12.02.2015).

Пунктом 1.24 ст. 1 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що переказ коштів - це рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі.

Зважаючи на те, що суть договору банківського рахунку полягає в наданні банком послуг клієнту з обслуговування рахунків, до обов`язку банку входить зокрема, виконання розпоряджень клієнта про перерахування коштів та проведення інших операцій за рахунком, якщо тільки здійснення таких операцій не заборонено (зупинено) законом.

З огляду на викладене та враховуючи, що відповідач є кредитором позивача за договором банківського рахунку від 14.01.2014 № 7375-ЮО, щодо виконання відповідачем зобов'язань за зазначеним договором, зокрема щодо здійснення розрахунково-касового обслуговування, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що вимога позивача про перерахування коштів, які знаходяться на його рахунку у відповідача є саме вимогою кредитора та не може бути виконана відповідачем, в силу положень ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у зв'язку із введенням у відповідача тимчасової адміністрації.

Водночас, відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 12.05.2015 № 310 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК» Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято Рішення від 13.05.2015 № 99 «Про початок ліквідації АТ «ЗЛАТОБАНК» та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію - Славінського Валерія Івановича строк на 1 рік з 13.05.2015 по 12.05.2016 включно.

Колегія суддів не може погодитись з рішенням суду першої інстанції яким позов задоволено у повному обсязі, оскільки у відповідності до ст. 17 Закону України "Про банки і банківську діяльність" передбачена заборона на здійснення банківської діяльності без банківської ліцензії, отже, задоволення вимог кредиторів банку, зокрема ТОВ «Плутон ІС», здійснюється виключно у межах процедури ліквідації банку та у порядку передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про Банки і банківську діяльність", банківська діяльність - залучення у вклади грошових коштів фізичних і юридичних осіб та розміщення зазначених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, відкриття і ведення банківських рахунків фізичних та юридичних осіб;

банківська ліцензія - документ, який видається Національним банком України в порядку і на умовах, визначених у цьому Законі, на підставі якого банки та філії іноземних банків мають право здійснювати банківську діяльність.

Приписами ст. 17 Закону України "Про Банки і банківську діяльність", зокрема, визначено, що юридична особа набуває статусу банку і право на здійснення банківської діяльності виключно після отримання банківської ліцензії та внесення відомостей про неї до Державного реєстру банків. Забороняється здійснювати банківську діяльність без отримання банківської ліцензії.

Наведена норма дає підстави стверджувати, що банківська установа має право здійснювати банківську діяльність виключно на підставі ліцензії Національного банку України.

За таких обставин колегія суддів дійшла обґрунтованого висновку про те, що між сторонами склалися зобов'язальні правовідносини на підставі договору банківського рахунка, які мають майново-грошовий характер, а відтак, у цьому випадку відповідач виступає кредитором за майновою вимогою з розпорядження належними йому коштами.

Тобто, станом на момент розгляду справи по суті у відповідача була запроваджена тимчасова адміністрація, а на момент вирішення спору - відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації.

Аналогічної думки дотримуються колегії суддів Вищого господарського суду України у своїх постановах від 27.11.2014 № 910/10344, № 910/9231/14, а також позиція Вищого Суду України в постанові від 13.05.2015 № 3-153 гс15, та постанові від 01.04.2015 № 3-25гс15.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до п.3 ч.1. ст. 103 ГПК України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має права скасувати рішення повністю або частково і прийняте нове рішення.

Враховуючи положення ст. 104 ГПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Златобанк» підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2015 по справі № 910/4862/15-г - скасуванню.

Згідно із ч. 3 ст. 49 ГПК України, судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 2 ч. 1 ст. 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК» - задовольнити.

Рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2015 по справі № 910/4862/15-г - скасувати. Постановити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Плутон ІС» до Публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК» про зобов`язання перерахувати кошти - відмовити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Плутон ІС» ( 69076, м. Запоріжжя, вул. Новобудов, 5, код 38840039 ) № 7375 ПАТ

« ЗЛАТОБАНК », МФО 380612, , в дохід державного бюджету України судовий збір за подавання позовної заяви в розмірі 609,00 грн.

Видати судовий наказ. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

Матеріали справи № 910/94862/15-г повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов