ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2015 р. Справа № 909/756/15

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Матуляк П. Я. , секретар судового засідання Юрчак С. Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську, вул. Незалежності, 44,Івано-Франківськ,76000

до відповідача: Центральна міська клінічна лікарня вул. Мазепи, 114,ОСОБА_1 - Франківськ,76000

про відшкодування переплати пенсій в розмірі 47523,97 грн.

за участю:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність № 3495/06 від 01.07.15

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність № 932/01-22/19 від 03.08.15

ВСТАНОВИВ:

Управління пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську звернулося до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Центральної міської клінічної лікарні про відшкодування переплати пенсій в розмірі 47523,97 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що перевіркою правильності призначення пенсії гр. ОСОБА_1 по втраті годувальника, та померлому ОСОБА_4, які перебували на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську, встановлено факт необґрунтованого призначення пенсії за недостовірними документами про стаж, виданими Івано-Франківською клінічною лікарнею №2. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що керівники установ, підприємств та організацій несуть відповідальність за зберігання, передачу та знищення печаток та штампів підприємства, а отже і за достовірність записів та підписів посадових осіб, що скріплюються печатками. За таких обставин позивач вважає, що Івано-Франківська центральна міська клінічна лікарня, як правонаступник міської клінічної лікарні№2, зобовязана відшкодувати Управлінню пенсійного фонду України в м. Івано-Франківськ 47523,97грн. надмірно виплаченої пенсії ОСОБА_1 та ОСОБА_4

В судовому засіданні 15.09.15 оголошувалася перерва до 17.09.15.

Представник позивача в судовому засіданні 17.09.15 позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та на виконання вимог ухвали суду від 03.09.15 подав для огляду в судовому засіданні витребовувані судом докази.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, вказав на те, що позивачем не доведено причинно-наслідкового зв"язку між шкодою, завданою позивачу, та протиправною поведінкою відповідача, свої заперечення виклав у відзиві на позов б/н (вх.№13466/15 від 03.09.15).

Розглянувши документи і матеріали, подані сторонами та витребувані судом, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази, оцінивши їх відповідно до приписів ст. 43 ГПК України, з"ясувавши обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, із врахуванням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду спору впродовж розумного строку, суд вважає за правильне взяти до уваги наступне.

Перевіркою правильності призначення пенсії гр.ОСОБА_1 по втраті годувальника, та померлому ОСОБА_4, які перебували на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську, встановлено факт необґрунтованого призначення пенсії за недостовірними документами про стаж, виданими Івано-Франківською клінічною лікарнею №2. Зокрема, в ході перевірки виявлено, що згідно записів у трудовій книжкці ОСОБА_4 датою прийняття на роботу у Івано-Франківську клінічну лікарню №2 значиться 15.05.95(згідно наказу №148-к), однак зазначений наказ про прийняття на роботу у трудовій книжці датований 15.05.99.

По причині наявних розходжень, листом головного управління Пенсійного фонду України в області від 16.04.15 №2511/05, управлінню Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську доручено проведення зустрічної перевірки щодо достовірності записів у трудовій книжці.

За наслідками зазначеної перевірки позивачем встановлено, що фактично наказ із порядковим номером 148-к видано Івано-Франківською клінічною лікарнею №2 09.10.95, проте гр. ОСОБА_4 у ньому не значиться. Згідно записів у трудовій книжці, наказом від 21.12.99 №205 гр.ОСОБА_4 звільнено з роботи (Івано-Франківської клінічної лікарні №2), проте перевіркою встановлено, що 21.12.99 Центральною міською клінічною лікарнею (правонаступником Івано-Франківської клінічної лікарні №2) видано наказ №191-к, але гр. ОСОБА_4 у ньому не значиться, а останнім наказом Центральної міської клінічної лікарні за 1999 рік є наказ від 31.12.99№199/1-к.

Крім того, перевіркою встановлено, що інспектор по кадрах ОСОБА_5, яка зазначена у трудовій книжці ОСОБА_4, в наказах та особових рахунках МКЛ№2 та ЦКЛ за 1995-1999 не числиться.

Згідно листа від 02.06.15 №816/01-21/19 та довідки Центральної міської клінічної лікарні від 17.04.15 №09/103-к ОСОБА_4 у Івано-Франківській міській клінічній лікарні №2 ніколи не працював. Цим же листом, довідкою Центральної міської клінічної лікарні від 17.04.15 №09/102-к та випискою з ЄДРПОУ підтверджується, що Центральна міська клінічна лікарня зареєстрована 09.03.1998 та є правонаступником Івано-Франківської міської клінічної лікарні №2, і станом на 21.12.99 (дату запису у трудовій книжці про звільнення з роботи) Івано-Франківська міська клінічна лікарня №2 була ліквідована.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України ) підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вказані статті унормовують загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов'язань. Деліктна (позадоговірна) відповідальність за загальним правилом настає за наявності вини заподіювача шкоди. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення.

Одночасно, суд констатує, що застосування до особи такої міри відповідальності як стягнення збитків, потребує доведення наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини; за відсутності одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає (правова позиція Верховного Суду України у постанові від 20.12.2010 року у справі № 06/113-38).

Частиною 2 статті 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

В частині 1 статті 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" зазначено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Згідно ст.101 Закону України "Про пенсійне забезпечення", органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії (ст.103 Закону України "Про пенсійне забезпечення").

Таким чином, на орган, що призначив пенсію, покладено контрольні функції за дотриманням діючого законодавства при призначенні пенсії та щодо перевірки документів, наданих заявником на відповідність відомостей, викладених в цих документах, законам і підзаконним актам, на підставі яких оформляється пенсія, оскільки недотримання даним органом наведених вище приписів Закону України «Про пенсійне забезпечення» свідчить про відсутність вини відповідача у заподіянні шкоди.

З огляду на наведене суд констатує, що : позивачем не доведено, а судом не встановлено будь-яких обставин, які б свідчили про зловживання з боку відповідача або подання ним недостовірних даних; факту підроблення відповідачем записів у трудовій книжці відповідними судовими рішеннями не встановлено; посилання позивача на те, що пенсія виплачена гр.ОСОБА_1 по втраті годувальника, та померлому ОСОБА_4 надміру внаслідок подання відповідачем недостовірних даних є припущеннями, що не ґрунтуються на доказах. При цьому, судом досліджено наявні в матеріалах справи документи та подану представником позивача для огляду в судовому засіданні пенсійну справу ОСОБА_4, зокрема, трудову книжку ОСОБА_4, згідно записів у якій датою прийняття ОСОБА_4 на роботу у Івано-Франківську клінічну лікарню №2 значиться 15.05.95(згідно наказу №148-к), однак запис про прийняття на роботу у трудовій книжці датований 15.05.99, що не взято органом Пенсійного Фонду до уваги при призначенні пенсії зазначеній особі, та , у свою чергу, призвело до надмірної виплати пенсій гр.ОСОБА_1 по втраті годувальника, та померлому ОСОБА_4

Стосовно внесення записів у трудову книжку інспектором по кадрах ОСОБА_5, судом встановлено, що ОСОБА_5 в наказах та особових рахунках МКЛ №2 та ЦКЛ за 1995-1999 не числиться, тому відповідні записи у трудову книжку внесено не уповноваженою особою. За таких обставин, з огляду на приписи ст.1172 ЦК України, відповідач не є відповідальним за дії, вчинені особою, яка не перебувала у трудових відносинах з відповідачем.

Таким чином, позивачем не доведено наявність спричинення відповідачем шкоди та обставини, які б свідчили про наявність повного складу правопорушення відповідача, оскільки мала місце протиправна поведінка і працівників органу Пенсійного Фонду з приводу неналежної перевірки записів у трудовій книжці, що не відповідали вимогам законодавства. Також не доведено причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, оскільки за належної перевірки документів для призначення пенсії шкода могла би бути не заподіяна.

Відповідно до ст.ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона належними і допустимими доказами повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, доводи позивача є безпідставними та документально непідтвердженими , відтак позов задоволенню не підлягає.

У зв'язку із відмовою у задоволенні позовних вимог та враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до п. 4.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" судовий збір не стягується.

На підставі вищевикладеного у відповідності ст. 124 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст. ст. 11, 16, 1166, 1172 Цивільного кодексу України та керуючись ст. ст. 33, 49, ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

відмовити в позові Управління пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську до Центральної міської клінічної лікарні про відшкодування переплати пенсій в розмірі 47523,97 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 22.09.15

Суддя Матуляк П. Я.

Виготовлено в КП "Діловодство спеціалізованого суду"

________________ ОСОБА_6 22.09.15