РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2015Справа №910/19761/15

За позовом Приватного акціонерного товариства"Страхова компанія "АХА Страхування"

до Публічного акціонерного товариство "Українська страхова компанія "ГАРАНТ-АВТО"

про стягнення 7 196, 34 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача - Публічного акціонерного товариство " Українська страхова компанія "ГАРАНТ-АВТО" про стягнення 7 196, 34 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА Страхування" на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту від 25.04.2013 р. № Т0386а/13о, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування, а тому до позивача, відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування " та ст. 993 Цивільного кодексу України, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки цивільна відповідальність власника/водія транспортного засобу «Chevrolet», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з вини водія якого трапилось ДТП, що підтверджується постановою суду, була застрахована в Публічного акціонерного товариства " Українська страхова компанія "ГАРАНТ-АВТО", позивач просить стягнути з відповідача шкоду у розмірі 7 196,34 грн. в судовому порядку.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.08.2015 порушено провадження по справі № 910/19761/15 та призначено її розгляд на 25.08.2015.

14.08.15 через відділ діловодства суду від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла витребувана судом інформація.

18.08.2015 через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи по справі, що оформлені супровідним листом № СУ/19587/5 від 17.08.2015.

В судове засідання 25.08.2015 з'явився представник позивача та надав суду пояснення по суті позовних вимог, вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 25.08.15 не з'явився, витребуваних ухвалою суду від 03.08.2015 документів не надав, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.08.2015 р. розгляд справи відкладено на 15.09.2015 р. на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

11.09.2015 р. та 15.09.2015 р. через канцелярію суду від позивача надійшли документи для долучення до матеріалів справи.

У судове засідання 15.09.2015 р. представники сторін не з'явились.

Відповідач відзиву на позов не надав, про причини неявки не повідомив, про день та час проведення судового засідання повідомлявся належним чином.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвалу про порушення провадження та ухвалу про відкладення розгляду справи відповідачу було надіслано за належною адресою (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), отже, адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом належним чином.

За таких обставин суд вважає за можливе на підставі ст. 75 ГПК України розглянути справу за відсутності відповідача за наявними матеріалами.

У судовому засіданні 15.09.2015 р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

25.04.2013 р. між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА Страхування" (далі - страховик) та ОСОБА_1 (далі - страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № Т0386а/13о, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом марки «Mitsubishi», державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до відомостей про дорожньо-транспортну пригоду № 9323908, 23.12.2013 р. по вул. І. Рабіна, 2 у місті Одеса, сталася дорожньо-транспортна пригода (зіткнення) між транспортним засобом марки «Chevrolet», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, та транспортним засобом марки «Mitsubishi», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1

Дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 правил дорожнього руху України, якого постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 26.01.2014 р. у справі № 521/154/14-п визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.12.2013 р. страхувальник звернувся до позивача з заявою № б/н про настання події, що має ознаки страхового випадку та із заявою про виплату страхового відшкодування, у якій зазначив, що виплату просить здійснити на рахунок ТОВ «АДІС-АВТО».

Актом огляду транспортного засобу від 24.12.2013 р. визначено перелік та характер пошкоджень транспортного засобу марки «Mitsubishi», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

30.12.2013 р. позивач на підставі страхового акту № 1.001.13.19587/VESKO45651 від 27/12/2013 р., розрахунку страхового відшкодування від 27.12.2013 р., з урахуванням рахунку № СЧ-3003649 від 24.12.2013 р., виставленого ТОВ «АДІС-АВТО», виплатив страхове відшкодування у розмірі 7 196,34 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 81 401 від 30.12.2013 р.

Статтею 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статтею 27 Закону України "Про страхування" визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2, який керував транспортним засобом марки «Chevrolet», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, на момент скоєння ДТП застрахована у Публічному акціонерному товаристві "УСК "ГАРАНТ-АВТО" (відповідач у справі), за полісом № АЕ/1466960, відповідно до наявної у матеріалах справи копії даного полісу, з лімітом відповідальності за шкоду майну 50 000,00 грн. та франшизою у розмірі 0 грн.

23.06.2014 р. позивач звернувся до відповідача із заявою за вих. № СУ/19587/3 про виплату страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 7 196,34 грн.

Проте, за твердженням позивача, станом на час розгляду справи в суді, зазначена заява була залишена без відповіді та задоволення.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, відповідач - Публічне акціонерне товариство "УСК "ГАРАНТ-АВТО" є відповідальною особою за завдані збитки власнику транспортного засобу марки «Mitsubishi», державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Як визначено пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Як зазначається у постанові Вищого господарського суду України від 07.08.2014 р. у справі № 910/14328/13, Закон України "Про страхування" не містить положень, які б покладали на страховика за договором добровільного страхування обов'язок здійснювати проведення суб'єктами оціночної діяльності оцінки заподіяної шкоди, завданої при ДТП транспортному засобу, та які б ставили необхідність відшкодування шкоди у залежність від проведення такої оцінки, а згідно ч. 2 ст. 14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Положеннями статті 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку, а страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

При цьому, страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Також зазначена стаття визначає, що страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до приписів статті 9 Закону України "Про страхування" франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Статтею 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Як передбачено полісом № АЕ/1466960 , розмір франшизи становить 0 грн., у зв'язку з чим вартість страхового відшкодування становить 7 196,34 грн.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем не доведено відсутність у нього зобов'язання по сумы виплати страхового відшкодування позивачу.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариство "Українська страхова компанія "ГАРАНТ-АВТО" (01042, м. Київ, пров. Новопечерський, буд. 19/3, код 16467237) на користь Приватного акціонерного товариства"Страхова компанія "АХА Страхування" (04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8, код 20474912) 7 196,34 грн. та 1827,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 18.09.2015 р.

Суддя С.О. Турчин