донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

16.09.2015 справа №908/3939/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів при секретарі за участю представників сторін від позивача: від відповідача: ОСОБА_1 ОСОБА_2,ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5С.(довіреність б/н від 15.01.2015р) не зявився
розглянувши апеляційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗ ІНВЕСТ», м.Запоріжжя
на рішення господарського суду Запорізької області від 12.08.2015р.
у справі за позовом до 905/3939/15 (суддя Зінченко Н.Г.) Приватного підприємства «ДРАГ», м.Запоріжжя Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗ ІНВЕСТ», м.Запоріжжя
простягнення 14400,00 грн. основного боргу за контрактом №47 від 03.06.2013р. 751,56 грн. 3% річних та 9028,80 грн. інфляційних витрат

ВСТАНОВИВ

02.07.2015 р. до господарського суду Запорізької області звернулося Приватне підприємство ДРАГ, м. Запоріжжя з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газ Інвест», м. Запоріжжя про стягнення 14400,00 грн. основного боргу за контрактом № 47 від 03.06.2013 р., 751,56 грн. 3 % річних та 9028,80 грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування заяви позивач посилався на умови контракту № 47 від 03.06.2013 р., ст., ст. 526, 623, 625 ЦК України.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 12.08.2015 року у справі позовна заява задоволена частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Газ Інвест» на користь Приватного підприємства «ДРАГ» 9028 (дев'ять тисяч двадцять вісім) грн. 80 коп. втрат від інфляції грошових коштів, 751 (сімсот п'ятдесят одну) 56 коп. річних відсотків, 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

В частині позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Газ Інвест» на користь Приватного підприємства ДРАГ 14400,00 грн. основного боргу за контрактом № 47 від 03.06.2013 р. провадження у справі припинено у звязку із погашенням цього боргу в процесі розгляду спору у суді на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК.

Відповідачем у справі подана апеляційна скарга на судове рішення, у якій заявник просить скасувати рішення в частині стягнення з ТОВ «Газ Інвест» 3% річних в сумі 751,56 грн., інфляційних збитків в сумі 9 028,80 грн.

В обґрунтування скарги відповідач у справі посилається не неповне зясуванням судом обставин справи, порушення норм матеріального права.

Зокрема, відповідач вказує на те, що основним та єдиним видом його діяльності є вирощування та реалізація сільгосподарських культур, тому прибуток від реалізації є основним джерелом погашення зобовязань.

Виконати належним чином зобовязання в частині оплати основного боргу він не міг внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин, які підтверджені уповноваженим органом Торгово-промисловою палатою України та не повинен нести відповідальності за часткове невиконання зобовязань по договору. Про наявність форс-мажорних обставин позивач був повідомлений.

У відзиві на скаргу вказано на її безпідставність. Позивач вказує на те, що відповідно до п.9.3 Контракту про настання форс-мажорних обставин відповідач повинен був сповістити іншу сторону в десятиденний строк.

Згідно з актом обстеження посівів апелянт дізнався про пошкодження посівів 10.07.2013року, проте повідомив про це лише 01.10.2013р. та 17.10.2013р. Зазначає, що у позовні не заявлялось стягнення штрафних санкцій, а позивач просив стягнути 3% річних та інфляційним втрати.

Позивач також звертає увагу на те, що апелянтом не доведено відсутність інших майнових активів, ніж зібраний врожай за період 2013-2014рр., як то нерухоме майно, доходи попередніх періодів, грошові кошти, тощо.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, Донецький апеляційний господарський суд встановив.

03.06.2013 р. між Приватним підприємством «Драг» (постачальник, позивачем у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Газ Інвест» (покупець, відповідачем у справі) укладений контракт № 47 (надалі за текстом - Контракт).

Відповідно до п. 1.1 Контракту постачальник зобовязується поставити засоби хімізації рослин, іменовані в подальшому товар, а покупець зобовязався прийняти та оплатити товар в кількості та за ціною згідно відвантажувальних накладних.

У пунктах 2.1 - 2.3 контракту сторони узгодили, що ціна продукції та асортимент продукції, що поставляється за даним договором, зазначається у відвантажувальних накладних. Товар поставляється в обсягах та за цінами: Нурел Д - 100 літрів за ціною 120,00 грн. за 1 літр без ПДВ, на загальну суму 14400,00 грн. з ПДВ. Загальна сума контракту складає 14400, 00грн., в тому числі ПДВ.

Відповідно до п. 3.1 контракту покупець зобовязується оплатити 100% загальної суми контракту не пізніше 01 жовтня 2013 року.

Датою поставки вважається дата відмітки покупця про отримання товару в накладній (п. 3.2 договору).

У п. 4.1 контракту передбачено, що постачальник разом із продукцією передає отримувачу наступні документи: накладну, податкову накладну, рахунок-фактуру.

Пунктом 10.1 контракту встановлено, що даний контракт вступає в дію з моменту його підписання та діє до виконання всіх зобовязань обома сторонами.

На виконання умов Контракту, позивач поставив відповідачу товар (Нурел Д в кількості 100 л), що підтверджується витратною накладною №47 від 03.06.2013 р. на суму 14400,00 грн.

Витратна накладна узгоджена між позивачем і відповідачем, має підписи уповноважених осіб сторін та скріплена печатками підприємств.

Товар отриманий у повному обсязі без зауважень представником відповідача ОСОБА_6 на підставі довіреності № 27 від 03.06.2013 р.

Позивач виписав відповідачу рахунок-фактуру № 47 від 03.06.2013 р. на оплату товару на суму 14400,00 грн.

Таким чином, позивач взяті на себе зобовязання за Контрактом виконав належним чином і у повному обсязі.

Правовідносини сторін врегульовані контрактом № 47 від 03.06.2013 р., який за своїм змістом є договором купівлі-продажу.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідач свої обов'язки щодо сплати за товар у передбачений Контрактом строк не виконав

Станом на час порушення провадження у справі №908/3939/15 заборгованість відповідача становила 14400,00 грн.

11.08.2015 року платіжним дорученням №1300 (копія якого долучена до матеріалів справи) відповідач перерахував позивачу суму боргу в розмірі 14400,00 грн., тобто після порушення господарським судом провадження у справі №908/3939/15. Таким, чином, провадження у справі № 908/3939/15 в частині стягнення основного боргу в сумі 14400,00грн. правомірно припинено на підставі п. 1-1 ч. 1 ст.80 ГПК України у звязку із відсутністю предмету спору в цій частині позовних вимог.

Відповідно до положень чинного законодавства захист цивільних прав здійснюється, зокрема, шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках передбачених законодавством або договором, неустойки (штрафу, пені), а також інших засобів передбачених законодавством.

До інших засобів захисту цивільних прав, згідно ст.625 ЦК України, відносяться втрати від інфляції та 3 % річних від простроченої суми.

Сума втрат від інфляції грошових коштів за прострочення виконання грошового зобовязання, згідно розрахунку позивача, становить 9028,80 грн., а сума 3 % річних, згідно розрахунку позивача, становить 751,56 грн. Розрахунки господарським судом перевірені та правомірно визнані такими, що виконані вірно.

Враховуючи, що судом встановлений факт порушення строку оплати товару відповідачем, судова колегія вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача втрат від інфляції грошових коштів та 3 % річних підлягали задоволенню в сумі 9028,80 грн. втрат від інфляції грошових коштів та в сумі 751,56 грн. 3 % річних від простроченої суми.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

Відповідач, як у суді першої інстанції, так і в апеляційній скарзі вказує на наявність форс-мажорних обставин, які підтверджуються висновком торгово-промислової палати України, та вважає, що має бути звільнений від відповідальності в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат, оскільки не міг виконати належним чином зобов'язання, в частині оплати основного боргу внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Згідно з частиною першою ст.617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно частини другої ст. 218 Господарського кодексу України у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до частини четвертої статті 219 Господарського кодексу України сторони зобов'язання можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний характер цих обставин є підставою для звільнення їх від господарської відповідальності у випадку порушення зобов'язання через дані обставини, а також порядок засвідчення факту виникнення таких обставин.

Отже, підставою для звільнення від господарсько-правової відповідальності, на відміну від цивільно-правової, є обставина, яка характеризується одночасно як ознакою надзвичайності, так і ознакою невідворотності.

Розділом 9.1 контракту № 47 сторони узгодили умови застосування наслідків обставин форс-мажору. Зокрема, такими обставинами, відповідно до п.9.2 є обставини, які не могли бути передбачені і яким сторони не могли запобігти пожари, повені, війни, тощо.

Контрактом передбачено, що жодна з сторін не несе відповідальність за обставинами у зв'язку з контрактом при виникненні для однієї із сторін обставин форс-мажору, на весь період дії таких обставин.

Відповідач надав суду висновок торгово-промислової палати України від 25.09.2013р., від 29.10.2013р., згідно яких влітку 2013 мали місце складні природно-кліматичні умови, підтверджено факт пошкодження більше 50% рапсу, озимої пшениці (79га.), ярого вічменя, гірчиці, тощо, № 664 від 26.09.2014р. ( строк оплати за контрактом не пізніше 01.10.2013року), яким підтверджено, що в липні та першій половині серпня 2014 року за даними Запорізького обласного центру з гідрометеорології переважала спекотна та суха погода, кількість опадів в липні становила 54% від норми, а в серпні спостерігались суховії, ефективні опади були відсутні. Сукупність цих факторів негативно вплинула на стан сільськогосподарських культур (довідка Запорізького обласного центру з гідрометеорології від 03.09.2014 р. № 27-30/1757). Внаслідок стихійного лиха 2014 року на площах ТОВ «Газ Інвест» на 14.08.2014 р. були значно (більш ніж 50%) пошкоджені: соняшник 250,13 га (акт від 14.08.2014 р., затверджений управлінням агропромислового розвитку Веселівської районної державної адміністрації Запорізької області). Вищевказані несприятливі погодні умови, які спричинили значні пошкодження сільськогосподарських культур на площах ТОВ «Газ Інвест» станом на 14.08.2014 р. визнані Торгово-промисловою палатою України форс-мажорними обставинами.

Висновки торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили господарський суд обґрунтовано не визнав належними та допустимими доказами форс-мажорних обставин в розумінні ст.34 ГПК України, оскільки в силу ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами.

З аналізу вказаної норми законодавства слідує, що торгово-промисловою палатою засвідчується настання форс-мажорних обставин, які унеможливлюють виконання зобов'язань саме за конкретним договором. Висновок наданий відповідачем, не стосуються виконання зобов'язань відповідача, що досліджувалися у порі, що розглядається.

Крім того, відповідно до ст.1 Закону України «Про підприємництво» підприємництво - це безпосередня самостійна, систематична, на власний ризик діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як суб'єкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством.

Враховуючи положення Господарського кодексу України, перелік обставин, які сторони передбачили як форс-мажорні у п.9.2 Контракту, передбаченість складних кліматично-природних умов у діяльності по вирощуванні сільськогосподарської продукції, наявність факту того, що посіви не були знищені у повному обсязі, факт того, що відповідачем при розгляді спору у суді першої інстанції не доведений факт відсутності у нього активів, необхідних для виконання зобовязань за контрактом, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду вважає доводи апеляційної скарги такими, що не дають підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.33,34, 99,101-103,105 ГПК України Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Запорізької області від 12.08.2015 року у справі №908/3939/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова Донецького апеляційного господарського суду набирає законної сили в день її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у 20-ти денний строк.

Головуючий суддя: О.Л.Агапов

Судді: О.В.Кододова

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим

1-позивачу

1-відповідачу

1-у справу

1-ДАГС

1-ГСЗО