КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2015 р. Справа№ 910/8269/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Коршун Н.М.

Алданової С.О.

при секретарі Драчук Р.А.

за участю представників:

від позивача Давидовської І.О. - дов. №2088/15-а від 12.05.2015 р.

Дрища С.С. - дов №259/15-а від 02.06.2015 р.

від відповідача Гнатюка О.В. - дов. №03 від 15.01.2015 р.

від третьої особи не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Астеліт»

на рішення господарського суду міста Києва

від 04.06.2015 р. (суддя Головіна К.І.)

у справі №910/8269/15-г

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Астеліт»

(далі - ТОВ «Астеліт»)

до Регіонального відділення Фонду державного майна України

по місту Києву (далі - РВ ФДМУ по місту Києву)

третя особа, яка не заявляє самостійні вимог на предмет спору, на стороні відповідача Міністерство освіти і науки України

про зобов'язання укласти договір

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 04.06.2015 р. у справі №910/8269/15-г відмовлено в задоволенні позову ТОВ «Астеліт» до РВ ФДМУ по місту Києву про зобов'язання укласти договір.

Не погоджуючись із згаданим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, просив скасувати та прийняти нове, яким повністю задовольнити позов ТОВ «Астеліт» до РВ ФДМУ по місту Києву про зобов'язання укласти договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, №5662 від 27.10.2010 р. на новий строк.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що при прийнятті оскарженого рішення місцевим судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, не доведено обставин, які суд визнав встановленими, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права. За твердженнями апелянта, судом першої інстанції невірно оцінено докази у справі, зокрема, лист відповідача позивачу №30-06/9494 від 27.08.2013 р., адже цей лист не є заявою орендодавця про припинення договору оренди в розумінні ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», а є повідомленням про наміри припинити договір оренди в розумінні ч. 3 ст. 17 цього Закону, яке було подано з порушенням визначеного цією нормою закону строку. Крім цього, на думку скаржника, судом першої інстанції не взято до уваги тієї обставини, що відповідачем після надіслання позивачу згаданого листа приймалася орендна плата від позивача, що свідчить про фактичну згоду орендодавця на продовження орендних відносин. Позивач стверджує, що місцевий суд дійшов помилкового висновку про те, що подавши до суду копію листа №1/11-4042 від 20.03.2015 р. позивач змінив підставу позову, оскільки змістзгаданого листа не суперечить раніше заявленим підставам позову, а тільки підтверджує їх тощо.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями, справу №910/8269/15-г за апеляційною скаргою ТОВ «Астеліт» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий - суддя Дикунська С.Я., судді: Алданова С.О., Коршун Н.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.06.2015 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено розгляд справи на 14.07.2015 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.07.2015 р. залучено Міністерство освіти і науки України до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача, розгляд справи відкладено на 15.09.2015 р., зобов'язано позивача надіслати на адресу Міністерства освіти і науки України копію позовної заяви з додатками, заяви про зміну підстави позову з додатками, апеляційної скарги з додатками, зобов'язано Міністерство освіти і науки України надати нормативно обґрунтовані письмові пояснення по суті спору, а також належним чином завірені копії всіх листів, адресованих ТОВ «Астеліт», які стосуються оренди нерухомого майна на підставі договору оренди №5662 від 27.10.2010 р. за адресою: м. Київ, проспект Академіка Глушкова, 6.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.09.2015 р. продовжено строк розгляду апеляційної скарги на п'ятнадцять днів.

В судове засідання 15.09.2015 р. з'явилися представники позивача та відповідача, представник третьої особи не з'явився, в поданому через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду клопотанні повідомив, що Міністерство освіти і науки України не має змоги виконати ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 14.07.2015 р. та відповідно надати пояснення по суті спору й копії запитуваних документів, оскільки станом на 14.09.2015 р. не отримало від позивача жодних зазначених в ухвалі від 14.07.2015 року документів. З огляду на це, представник третьої особи просив відкласти розгляд справи й повторно зобов'язати позивача виконати вимоги ухвали від 14.07.2015 року. В судовому засіданні представник позивача підтвердив невиконання ним вищезгаданої ухвали Київського апеляційного господарського суду.

Розглянувши клопотання Міністерства освіти і науки України про відкладення розгляду справи, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні.

Так, згідно ч. 1 ст. 102 ГПК України апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду розглядається у двомісячний строк з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

На підставі ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 69 ГПК України, у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Оскільки апеляційну скаргу ТОВ «Астеліт» прийнято до провадження 30.06.2015 р., строк її розгляду, з урахуванням продовження строку на п'ятнадцять днів, завершується 15.09.2015 р., відтак враховуючи вимоги ч. 1 ст. 102 ГПК України апеляційний господарський суд не в змозі відкласти розгляд справи на іншу дату.

Крім цього, на підставі приписів ст.ст. 22 ГПК України сторони мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, брати участь в господарських засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення господарському суду, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу, оскаржувати судові рішення господарського суду в установленому цим Кодексом порядку, а також користуватися іншими процесуальними правами, наданими їм цим Кодексом. Сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог, користуються процесуальними правами і несуть процесуальні обов'язки сторін, крім права на зміну підстави і предмета позову, збільшення чи зменшення розміру позовних вимог, а також на відмову від позову або визнання позову (ч. 4 ст. 27 ГПК України).

Як встановлено матеріалами справи (а.с. 203), Міністерством освіти і науки України ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 14.07.2015 р. отримано 23.07.2015 р., відтак у третьої особи було достатньо часу, щоб скористатися своїми процесуальними правами й до судового засідання (15.09.2015 р.) виконати покладені ухвалою суду процесуальні обов'язки. З огляду на викладене, апеляційний господарський суд вважав за необхідне справу розглядати за наявними у ній матеріалами.

Представник апелянта в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, оскаржене рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі за наведених в скарзі підстав.

Представник відповідача доводи скарги заперечив, просив не брати їх до уваги, а відтак рішення місцевого суду як законне та обґрунтоване залишити без змін.

На підставі ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню за таких обставин.

Так, до господарського суду міста Києва звернулось ТОВ «Астеліт» з позовом до РВ ФДМУ по місту Києву про зобов'язання укласти договір. В обґрунтування своїх вимог зазначило, що між сторонами склалися відносини з оренди за договором №5662 від 27.10.2010 р.(далі - Договір). Цей Договір припинив свою дію 27.10.2013 р., однак позивач продовжує користуватися орендованим приміщенням та належним чином виконує обов'язки орендаря, відтак у нього виникло переважне право на укладення договору оренди на новий строк на підставі Закону України «Про оренду державного та комунального майна». Оскільки орендодавець ухиляється від укладення договору оренди, позивач просив суд зобов'язати відповідача укласти Договір на новий строк тощо.

Як видно з матеріалів справи, до початку розгляду справи по суті в суді першої інстанції, від позивача надійшла заява про зміну підстав позову, відповідно до якої позивач змінив свою позицію та вважав, що Договір своєї дії не припинив, а був продовжений до 27.10.2014 р. Оскільки позивач відповіді на пропозицію про укладення Договору на новий строк від відповідача не отримав, вважав, що укладення Договору оренди є погодженим з відповідачем.

Суд першої інстанції, розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини в сукупності з наданими доказами, дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, відтак відмовив в їх задоволенні.

Так, відмовляючи в позові, місцевий суд посилався на те, що 02.08.2013 р. листом №059/196 Київський національний університет ім. Т.Г.Шевченка повідомив відповідача про те, що він, як балансоутримувач орендованого майна, заперечує проти подальшої пролонгації Договору. Відповідач завчасно, до закінчення дії Договору повідомив позивача про неможливість продовження дії Договору після закінчення строку, на який він укладався. У подальшому, 26.07.2014 р. на адресу відповідача надійшов лист Міністерства освіти і науки (органу, уповноваженого управляти майном) №1/11-11861 від 22.07.2014 р. про ненадання Міністерством згоди на продовження терміну дії спірного договору оренди, адже орендоване майно планується використовувати за його цільовим призначенням. Згаданий лист було надіслано на адреси Київського національного університету ім. Т. Шевченка та ТОВ «Астеліт».

Крім цього, 13.03.2015 р. надійшла повторна відповідь Міністерства освіти і науки України №1/11-3263 від 06.03.2015 р., згідно якою комісія з майнових питань підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Міністерства освіти і науки, відмовила у наданні дозволу на передачу в оренду державного майна - нежитлового приміщення площею 15,00 кв.м. (частина даху корпусу фізико-математичного ліцею), яке розміщене за адресою: м. Київ, пр-т. Глушкова, 6. Таким чином, листом №30-04/2914 від 19.03.2015 р. відповідач повідомив ТОВ «Астеліт» про відмову в укладенні нового договору оренди за відсутності дозволу Міністерства освіти і науки на передачу майна в оренду.

Враховуючи, що уповноважений управляти нерухомим майном орган не надав своєї згоди на укладення договору оренди на новий строк, місцевий суд дійшов висновку, що відмовляючи ТОВ «Астеліт» в укладенні договору оренди відповідач діяв у відповідності до ч. 4 ст. 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», відтак підстав зобов'язувати РВ ФДМУ по місту Києву укласти договір оренди нерухомого майна у суду немає тощо.

Апеляційний господарський суд погоджується з такими висновками місцевого суду.

Так, 27.10.2010 р. між РВ ФДМУ по місту Києву (орендодавцем) та ТОВ «Астеліт» (орендарем) укладено Договір, за умовами якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно загальною площею 15,00 кв.м. (частина даху, площею 4,80 кв.м. та 3 антеномісця на даху, площею 10,20 кв.м.) за адресою: м. Київ, просп. Глушкова, 6, що перебуває на балансі Українського фізико-математичного ліцею Київського національного університету імені Тараса Шевченка (балансоутримувач), вартість майна визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку станом на 30.04.2010 р. і становить 196 000,00 грн., з них 10 400,00 грн. (4,80 кв.м.) та 185 600,00 грн. (3 антеномісця на площі 10,20 кв.м.) без урахування ПДВ.

За умовами п. 10.1 Договір укладається строком на 1 рік, що діє з 27.10.2010 р. до 27.10.2011 р. включно.

У подальшому до Договору були внесені зміни шляхом укладення додаткових угод до нього, якими:

- сторони продовжили строк дії Договору на один рік - з 27.10.2011 р. по 27.10.2012 р. включно (договір про внесення змін №5662/02 від 23.12.2011 р.);

- продовжили строк дії Договору з 28.10.2012 р. по 27.10.2013 р. (додатковий договір №5662/04 від 18.04.2013 р.);

- замінили балансоутримувача об'єкта оренди з Українського фізико-математичного ліцею Київського національного університету ім. Тараса Шевченка на Київський національний університет імені Тараса Шевченка.

Так, організаційні відносини, пов'язані з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, їх структурних підрозділів, та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності, а також майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності регулюються Законом України «Про оренду державного та комунального майна» (ч. 1 ст. 1 цього Закону).

На підставі ч. 2 ст. 26 згаданого Закону договір оренди припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; приватизації об'єкта оренди орендарем (за участю орендаря); банкрутства орендаря; загибелі об'єкта оренди; ліквідації юридичної особи, яка була орендарем або орендодавцем.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору (ч.ч. 2, 3 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»).

Як вбачається з матеріалів справи, 02.08.2013 р. листом №059/196 Київський національний університет ім. Т.Г.Шевченка повідомив РВ ФДМУ по містк Києву про те, що він, як балансоутримувач орендованого майна, заперечує проти подальшої пролонгації Договору.

29.08.2013 р. РВ ФДМУ по місту Києву надіслав на адресу ТОВ «Астеліт» повідомлення №30-06/9494 від 27.08.2013 р. (отримано позивачем - 02.09.2013 р.) про неможливість продовження Договору після його закінчення, тобто після 27.10.2013 р. Таким чином, орендодавець завчасно, до закінчення дії Договору, повідомив орендаря про неможливість продовження його дії після закінчення строку, на який він укладався.

Доводи апелянта про те, що лист №30-06/9494 від 27.08.2013 р. не є заявою орендодавця про припинення договору оренди в розумінні ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», а лише повідомленням про наміри припинити договір оренди на підставі ч. 3 ст. 17 цього Закону й відповідачем належним чином в місячний термін після закінчення строку дії Договору не надіслано позивачу будь-якої заяви про закінчення строку дії договору не заслуговують на увагу.

Так, постановою пленуму Вищого господарського суду України №12 від 29.05.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» надано роз'яснення (п. 4.1), що зі змісту статей 759, 763 і 764 ЦК України, частини другої статті 291 ГК України, частини другої статті 17 та частини другої статті 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. Відтак якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Оскільки заперечення відповідача на продовження орендних відносин мали місце до припинення Договору, зокрема, ТОВ «Астеліт» про припинення Договору було повідомлене 02.09.2013 р., спірний правочин припинив дію 27.10.2013 р., й підстав для зобов'язання відповідача його продовжити немає.

Посилання скаржника на те, що відповідачем приймалася орендна плата від позивача в період з 27.10.2013 р. по 28.02.2015 р. й це свідчить про фактичну згоду орендодавця на продовження орендних відносин є безпідставними, оскільки платежі за користування об'єктом оренди, на які вказував позивач, є платежами за фактичне користування об'єктом оренди, а не доказами на підтвердження вираженої волі орендодавця на продовження строку дії Договору.

Крім цього, суд апеляційної інстанції вважає, що й вимога позивача про зобов'язання відповідача укласти договір оренди на новий строк не підлягає задоволенню.

Так, 26.07.2014 р. на адресу відповідача надійшов лист Міністерства освіти і науки (органу, уповноваженого управляти майном) №1/11-11861 від 22.07.2014 р. з повідомленням про ненадання згоди на продовження терміну дії спірного договору оренди з огляду на планування використовувати орендоване майно за його цільовим призначенням. Такий лист було направлено на адреси Київського національного університету ім. Т. Шевченка та ТОВ «Астеліт».

Разом з тим, 04.11.2014 р. на адресу відповідача надійшов лист ТОВ «Астеліт» №9899 про намір укласти договір оренди державного нерухомого майна площею 15,00 кв.м. за адресою: м. Київ, пр-т. Глушкова, 6, яке перебуває на балансі Київського національного університету імені Тараса Шевченка. До свого листа-звернення позивач надав передбачений Переліком пакет документів, які подаються орендодавцеві для укладення договору оренди майна, що належить до державної власності, затвердженим наказом Фонду державного майна України №201 від 15.02.2013 року.

У разі надходження до орендодавця заяви про оренду цілісного майнового комплексу підприємства, його структурного підрозділу, нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутного (складеного) капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), орендодавець, за умови відсутності заборони на передачу майна в оренду, у п'ятиденний строк після дати реєстрації заяви надсилає копії матеріалів органу, уповноваженому управляти відповідним майном. Орган, уповноважений управляти державним майном, розглядає подані йому матеріали і протягом п'ятнадцяти днів після їх надходження надсилає орендодавцеві висновки про умови договору оренди або про відмову в укладенні договору оренди (ст. 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»).

Розглядаючи подані документи в порядку ст. 9 вищезгаданого Закону та враховуючи попередню відмову балансоутримувача у наданні згоди на продовження Договору, відповідач 11.02.2015 р. листом №30-04/1449 звернувся до Міністерства освіти і науки України (органу, уповноваженого управляти нерухомим майном) з проханням надати висновки щодо можливості передачі в оренду ТОВ «Астеліт» державного майна, яке перебуває на балансі КНУ ім. Т. Шевченка.

Як вище згадувалось, 13.03.2015 р. надійшла відповідь Міністерства освіти і науки України ( №1/11-3263 від 06.03.2015 р.) про відмову у наданні дозволу на передачу в оренду державного майна - нежитлового приміщення площею 15,00 кв.м. (частина даху корпусу фізико-математичного ліцею), яке розміщене за адресою: м. Київ, пр-т. Глушкова, 6.

Орендодавець відмовляє в укладенні договору оренди в разі, якщо орган, уповноважений управляти майном, не дає згоди на укладення договору оренди (ч. 4 ст. 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»).

На виконання ч. 4 ст. 9 згаданого Закону листом №30-04/2914 від 19.03.2015 р. відповідач повідомив ТОВ «Астеліт» про відмову в укладенні нового договору оренди за відсутності дозволу Міністерства освіти і науки на передачу майна в оренду.

Таким чином, відмовляючи ТОВ «Астеліт» в укладенні договору оренди відповідач діяв у відповідності до ч. 4 ст. 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», тому правових підстав зобов'язувати його укласти договір оренди нерухомого майна немає.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого суду, як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті скарги, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Астеліт» залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 04.06.2015 р. у справі №910/8269/15-г - без змін.

Матеріали справи №910/8269/15-г повернути до господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді Н.М. Коршун

С.О. Алданова