КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2015 р. Справа№ 910/28218/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Гончарова С.А.

Руденко М.А.

при секретарі Петрик М.О.

за участю представників:

від позивача: Мамонов Д.В. - представник за довіреністю від 26.08.2015 року;

Жукова Л.А. - представник за довіреністю від 01.01.2015 року;

від відповідача: Лещенко О.О. - представник за довіреністю від 14.01.2015 року;

від третьої особи: не з'явились,

розглянувши у відкритому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова електрична компанія»

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2015 року

у справі № 910/28218/14 (головуючий суддя Сівакова В.В., судді: Паламар П.І., Мудрий С.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова електрична компанія»

до Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

Третя особа Міністерство енергетики та вугільної промисловості України

про зобов'язання вчинити дії та стягнення 1 104 650, 56 грн. збитків

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгова електрична компанія» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про:

1) зобов'язання Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" вчинити певні дії, а саме - протягом терміну дії договору № 01/5579-13 від 30.12.2013 (тобто до 31.12.2015):

- в межах існуючої технічної можливості надавати Товариству з обмеженою відповідальністю "Торгова електрична компанія" послуги з диспетчеризації та передачі (транспортування) електроенергії магістральними та міждержавними лініями електропередачі "Острова Бурштинська ТЕС";

- своєчасно розглядати та узгоджувати надані Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгова електрична компанія" графіки поставок електроенергії з розбивкою по напрямках транзиту та добові диспетчерські графіки;

- визначати обсяг компенсації втрат електроенергії Товариству з обмеженою відповідальністю "Торгова електрична компанія", що виникають при транспортуванні електроенергії магістральними та міждержавними лініями електропередачі згідно з п. 2.7 та п. 3.2 договору № 01/5579-13 від 30.12.2013;

- своєчасно надавати документи Товариству з обмеженою відповідальністю "Торгова електрична компанія" згідно з п.п. 3.4, 5.2. та 5.3 договору № 01/5579-13 від 30.12.2013, а саме:

- до 6 числа місяця, наступного за звітним, дані щодо фактичної кількості електроенергії, переміщеної за договором у розрахунковий період, узгоджені з диспетчерськими управліннями відповідних країн енергетичного об'єднання ENTSO-E (п. 3.4. договору № 01/5579-13 від 30.12.2013);

- до 6 числа місяця, наступного за звітним, акти про надання послуг (п. 5.2. договору № 01/5579-13 від 30.12.2013) та

- до 6 числа місяця, наступного за звітним, рахунок фактуру на сплату послуг відповідача (п. 5.3. договору № 01/5579-13 від 30.12.2013).

2) стягнення з Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова електрична компанія" 1 104 650,56 грн. збитків.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач повністю та безпідставно відмовився виконувати умови договору № 01/5579-13 від 30.12.2013 року , чим завдав позивачу збитки у вигляді упущеної вигоди на суму 1 104 650, 56 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.04.2015 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2015 року та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що підтверджуючим документом щодо наявності обставин форс-мажору є відповідна довідка Торгово-промислової палати України. Відповідної довідки відповідачем надано не було, що свідчить про відсутність обставин форс-мажору. Крім того, рішення, оформлене протоколом від 17.06.2014 року, не є рішенням Міненерговугілля, а є спільним рішенням Міненерговугілля НКРЕ, ДП «Енергоринок», ДП «НЕК «Укренерго» та ДПЗД «Укрінтеренерго», затвердження його міністром згідно із законом не тягне правових наслідків у вигляді обов'язковості такого рішення для суб'єктів господарювання.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова електрична компанія» по справі № 910/28218/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. - головуюча, Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2015 року, у зв'язку із перебуванням судді Пономаренка Є.Ю. на лікарняному, справу № 910/364/15-г передано до розгляду колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Руденко М.А., Шевченко Е.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2015 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова електрична компанія" прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Руденко М.А., Шевченко Е.О. та призначено до розгляду на 08.07.2015 року.

Розпорядженням заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 08.07.2015 року в зв'язку з перебуванням судді Шевченка Є. О. у відпустці сформовано новий склад колегії суддів, головуючий суддя: Дідиченко М.А., судді: Руденко М.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.07.2015 року справу № 910/28218/14 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М.А., судді: Руденко М.А., Пономаренко Є.Ю.

У судове засідання 08.07.2015 року представник третьої особи не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Представник позивача у судове засідання 08.07.2015 року не з'явився, однак, через відділ документального забезпечення суду подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача у судовому засіданні 08.07.2015 року не заперечував проти задоволення клопотання позивача та надав пояснення по суті спору.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.07.2015 року розгляд справи відкладено до 02.09.2015 року.

У судове засідання 02.09.2015 року представник третьої особи не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Представники сторін, присутні у судовому засіданні 02.09.2015 року надали додаткові пояснення по суті спору.

Крім того, представники сторін подали клопотання про продовження строку розгляду спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 69 ГПК України, у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

У зв'язку із зазначеним, колегія суддів задовольнила клопотання сторін про продовження строку розгляду спору.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.09.2015 року відкладено розгляд справи до 16.09.2015 року.

Розпорядженням заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 16.09.2015 року у зв'язку з перебуванням судді Пономаренка Є.Ю. у відпустці сформовано новий склад колегії суддів, головуючий суддя: Дідиченко М.А., судді: Руденко М.А., Гончаров С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.09.2015 року справу № 910/28218/14 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М.А., судді: Руденко М.А., Гончаров С.А.

Представник позивача у судовому засіданні 16.09.2015 року підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 16.09.2015 року заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив суд рішення суду першої інтсанції залишити без змін.

Представник третьої особи у судове засідання 16.09.2015 року не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, відповідно до Положення про Міністерство енергетики та вугільної промисловості України (надалі - Міністерство), затверджене Указом Президента України № 382/2011 від 06.04.2011 (надалі - Положення) Міністерство є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади у формуванні та забезпеченні реалізації державної політики в електроенергетичному, ядерно-промисловому, вугільно-промисловому, торфодобувному та нафтогазовому комплексах.

Підпунктом 48 пункту 4 Положення визначено, що Міністерство здійснює в межах повноважень інші функції з управління об'єктами державної власності, що належать до сфери його управління.

Згідно з підпунктом 11 пункту 1 статті 6 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань здійснюють контроль за ефективним використанням та збереженням таких об'єктів, що перебувають в їх управлінні.

Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 536 від 30.07.2014 затверджено переліки державних підприємств, установ, організацій та об'єднань, що належать до сфери управління Міненерговугілля України, та господарських товариств, щодо яких Міненерговугілля України здійснює управління корпоративними правами держави. До вказаного переліку входить Державне підприємство "НЕК "Укренерго".

Листом № 04/13-4779 від 24.12.2013 року Міністерство енергетики та вугільної промисловості України погодило можливість укладення договору на транзит електроенергії між Державним підприємством "Національна енергетична компанія "Укренерго" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕК".

Так, 30.12.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгова електрична компанія" (наділ - позивач) та Державним підприємством "Національна енергетична компанія "Укренерго" (надалі - відповідач) було укладено договір № 01/5579-13 (надалі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору, предметом цього договору є надання ДП "НЕК "Укренерго" в межах технічної можливості послуг ТОВ "ТЕК" з диспетчеризації та передачі (транспортування) електроенергії магістральними та міждержавними лініями електропередачі південно-західної частини Об'єднаної енергосистеми України, так званого "Острова Бурштинської електростанції" (далі - "Острів БуТЕС") в умовах паралельної роботи "Острова БуТЕС" з енергетичним об'єднанням ENTSO-E.

Згідно з п. 1.2. договору, він укладений на виконання зовнішньоекономічного контракту (контрактів) ТОВ "ТЕК" про надання послуг по забезпеченню транзиту електроенергії магістральними та міждержавними лініями електропередачі "Острова БуТЕС", згідно з якими ДП "НЕК "Укренерго" є технічним виконавцем з української сторони.

Звертаючись до суду першої інстанції позивач зазначив, що відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання умов договору починаючи з 01.08.2014 внаслідок чого права позивача порушені, що також мало наслідком понесення збитків у розмірі 1 104 650,00 грн. у вигляді неотриманих доходів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до протокольного рішення наради з питань забезпечення експорту та транзиту електроенергії електричними мережами «Острову Бурштинської ТЕС», Міністерство листом № 01/32-1577 від 30.07.2014 доручило ДП "НЕК "Укренерго" забезпечити виконання повного обсягу транзитних поставок електроенергії мережами "Острову Бурштинської ТЕС" за чинними зовнішньоекономічними контрактами ДП3Д "Укрінтеренерго". Також даним листом було повідомлено про відкликання листа Міністерства № 04/13-4779 від 24.12.2013, яким погоджено укладання договору між ДП "НЕК "Укренерго" та TOB "ТЕК".

Фактично, рішенням Міністерства, позбавлено позивача можливості використання вільної пропускної спроможності електричних мереж "Острову Бурштинської ТЕС" для імпорту та транзиту електричної енергії.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність вини відповідача, оскільки він діяв на виконання рішення Міністерства, яке є обов'язковим для нього та наявність якого в свою чергу є за договором тією обставиною, що унеможливлює виконання умов договору.

Однак, колегія суддів не погоджується із даними висновками суду першої інстанції враховуючи наступне.

17.06.2014 року в Міністерстві енергетики та вугільної промисловості України відбулась нарада з питань забезпечення експорту та транзиту електроенергії електричними мережами "Острову Бурштинської ТЕС", рішенням якої (пункт 2) доручено ДПЗД "Укрінтеренерго" забезпечення виконання транзиту електроенергії на період до врегулювання питання щодо розподілення пропускної спроможності електричних мереж "Острову Бурштинської ТЕС" при реалізації транзитних поставок електроенергії магістральними та міждержавними електричними мережами ОЕС України ДП "НЕК "Укренерго". Дане рішення оформлене протоколом наради з питань забезпечення експорту та транзиту електроенергії електричними мережами "Острову Бурштинської ТЕС" від 17.06.2014 року, яке затверджене Міністром енергетики та вугільної промисловості Проданом Ю.

Відповідно до протокольного рішення вищевказаної наради, Міністерство листом № 01/32-1577 від 30.07.2014 року доручило ДП "НЕК "Укренерго" забезпечити виконання повного обсягу транзитних поставок електроенергії мережами "Острову Бурштинської ТЕС" за чинними зовнішньоекономічними контрактами ДП3Д "Укрінтеренерго". Також даним листом було повідомлено про відкликання листа Міністерства № 04/13-4779 від 24.12.2013 року, яким погоджено укладання договору між ДП "НЕК "Укренерго" та TOB "Торгова електрична компанія".

Вподальшому, листом № 05-1/05-2-2/8372 від 30.07.2014 року відповідач повідомив позивача, що починаючи з 01.08.2014 року всі інші транзитні поставки електроенергії, окрім за контрактами ДПЗД "Укрінтеренерно", до виконання прийматися не будуть.

Водночас, відповідно до ст. 15 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» Міністерство у межах своїх повноважень, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції України та законів України, актів Кабінету Міністрів України, видає накази, які підписує Міністр.

Накази міністерства, видані в межах його повноважень, є обов'язковими для виконання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами, місцевими державними адміністраціями, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами і організаціями всіх форм власності та громадянами. Накази міністерства нормативно-правового змісту підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.

Накази міністерства, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Згідно із п. 8 Положення про Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 року № 381/2011, Міненерговугілля України у межах своїх повноважень, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів і доручень Президента України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, організовує і контролює їх виконання.

Накази Міненерговугілля України, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Накази Міненерговугілля України, видані в межах його повноважень, є обов'язковими до виконання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами та місцевими державними адміністраціями, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами і організаціями всіх форм власності та громадянами.

Відповідно до п. 12 Інструкції з діловодства у центральному апараті Міністерства (далі - Інструкція), затвердженої наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 603 від 09.08.2012 року, Управлінська діяльність Міністерства здійснюється шляхом видання розпорядчих документів (наказів, рішень), вид яких визначається актами законодавства та положеннями про нього.

Розпорядчий документ - це акт, що видається державним органом у процесі здійснення ним виконавчо-розпорядчої діяльності з метою виконання покладених на нього завдань відповідно до наданої компетенції.

В свою чергу, за приписами п. 107 Інструкції, у протоколах лише фіксується інформація про хід ведення засідань, прийняття в установах рішень комісіями, дорадчими органами, зборами тощо. Протокол складається на підставі записів, зроблених безпосередньо під час засідань, поданих текстів та тез доповідей і виступів, довідок, проектів рішень тощо.

Отже, протокол наради не є розпорядчим документом Міністерства, а лише фіксує хід наради, на підставі якого вподальшому приймається накази або рішення Міністерства. Таким чином, протокол не є обов'язковим для виконання, зокрема суб'єктами господарювання.

Як встановлено колегією суддів, рішення чи наказу щодо виконання усіх транзитних поставок електроенергії мережами «Острову Бурштинської ТЕС» виключно за чинними зовнішньоекономічними контрактами ДПЗД «Укрінтеренерго» Міністерством енергетики та вугільної промисловості України не приймалось.

За таких обставин, невиконання відповідачем умов договору № 01/5579-13 від 30.12.2013 року є порушенням останнім взятих на себе зобов'язань.

Крім того, Відповідно до ч. 4 ст. 219 Господарського кодексу України сторони у зобов'язанні можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний характер цих обставин є підставою для звільнення їх від господарської відповідальності у випадку порушення зобов'язання через дані обставини, а також порядок засвідчення факту виникнення таких обставин.

Пунктом 7.2. договору передбачено, що у разі форс-мажорних обставин сторони звільняються від виконання зобов'язань по цьому договору на строк дії форс-мажорних обставин та усунення їх наслідків, крім невиконаних платежів.

В пункті 7.1. договору зазначено, що випадками форс-мажору є обставини непереборної сили (пожежа, землетрус, тайфун та інші стихійні явища, страйки, війна, повстання, військові дії, акти державних або інших місцевих органів і інші обставини, що унеможливлюють виконання умов цього договору), що спричиняють неможливість виконання однією із сторін зобов'язань по цьому договору.

Відповідно до п. 3.1.1 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) - це надзвичайні та невідворотні обставини, які об'єктивно впливають на виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків за законодавчими і іншими нормативними актами, дію яких неможливо було передбачити та дія яких унеможливлює їх виконання протягом певного періоду часу.

Дія таких обставин може бути викликана:

- винятковими погодними умовами і стихійним лихом (епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо);

- непередбаченими обставинами, що відбуваються незалежно від волі і бажання заявника (загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи, але не обмежуючись, ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго), дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дія суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, обмеження комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту тощо);

- умовами, регламентованими відповідними рішеннями та актами державних органів влади, закриттям морських проток, ембарго, забороною (обмеження) експорту/імпорту тощо.

Вищезазначений перелік обставин не є вичерпним.

Згідно із ст. 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» встановлено, що Торгово-промислова палата України, зокрема засвідчує обставини форс-мажору відповідно до умов зовнішньоторговельних угод і міжнародних договорів України, а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні та засвідчує форс-мажорні обставини відповідно до умов договорів за зверненнями суб'єктів господарської діяльності, що здійснюють будівництво житла (замовників, забудовників).

Отже, засвідчення форс-мажорних обставин згідно чинного законодавства, здійснюється Торгово-промисловою палатою України.

Водночас, як вбачається із матеріалів справи, зокрема із листа Торгово-промислової палати України № 892/05-5.4 від 26.02.2015 року, остання повідомила ДП «НЕК «Укренерго», що Торгово-промислова палата не вбачає підстав засвідчення форс-мажорних обставин (обставин) для ДП «НЕК «Укренерго».

Таким чином, станом на день розгляду даної справи, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів настання форс-мажорних обставин, які передбачені п. 7.1 договору та звільняють останнього від виконання покладених на нього зобов'язань.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку, що прийняття протоколу наради з питань забезпечення експорту та транзиту електроенергії електричними мережами «Острову Бурштинської ТЕС» від 17.06.2014 року є форс-мажорною обставиною, у зв'язку із чим відповідач звільняється від відповідальності за порушення зобов'язань передбачених умовами договору.

Щодо посилань відповідача на невиконання відповідачем своїх зобов'язань передбачених п.п. 2.3 та 3.1 договору, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 2.3 договору, диспетчеризація та транспортування електроенергії магістральними та міждержавними лініями електропередачі «Острова БуТЕС» та її передача відповідно до умов цього договору здійснюється за добовим диспетчерським графіком, узгодженим ТОВ «ТЕК», стороною зовнішньоекономічного контракту (п. 1.2 договору), ДП «НЕК «Укренерго» та диспетчерськими управліннями відповідних країн, в залежності від напрямку транзиту електроенергії.

Згідно із п. 3.1 договору, до початку транспортування електроенергії та до початку кожного поточного місяця ТОВ «ТЕК» письмово інформує ДП «НЕК «Укренерго» про обсяг електроенергії, який планується передати транзитом через мережі «Острова БуТЕС» у наступному місяці, а також графіки поставки у вихідні а робочі дні з розбивкою по напрямках транзиту електроенергії.

Так, відповідач зазначає, що надання позивачем вищевказаних графіків в електронному вигляді є порушенням умов договору.

Разом з тим, умови договору не містять вимог щодо форми подання відповідної інформації, добових диспетчерських графіків.

При цьому, як вбачається із матеріалів справи, а саме листів № 1391 від 21.08.2014 року, № 182 від 12.02.2015 року, № 203 від 18.02.2015 року позивач направляв відповідачу повідомлення на заявлений обсяг купівлі електричної енергії при здійсненні транзиту електричної енергії та графіки транзиту електричної енергії.

Водночас, відповідач дані графіки не приймав до виконання, що підтверджується листами № 01/05-2-2/8654 від 06.08.2014 року, № 01-10/05-2-2/9423 від 26.08.2014 року та № 01/02-2-4-2/2116 від 20.02.2015 року, які наявні в матеріалах справи.

Щодо посилання відповідача на технічну неможливість забезпечення транзиту ТОВ «ТЕК» електроенергії через відсутність вільної пропускної спроможності мереж, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Проте, як вбачається із матеріалів справи, відповідач не звертався до позивача із пропозицією розірвати договір у зв'язку із технічною неможливістю його виконання, а отже відповідач повинен виконувати свої зобов'язання взяті на себе на підставі договору № 01/5579-13 від 30.12.2013 року.

Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Беручи до уваги зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині зобов'язання відповідача виконувати умови договору № 01/5579-13 від 30.12.2013 року підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача збитків у вигляді упущеної вигоди на суму 1 104 650, 56 грн., то колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Так, у відповідності до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Під збитками розуміються втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до п. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафна санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

На підставі ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки; розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором; збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення; при визначення неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Наслідки порушень зобов'язань за договором є правовою підставою, згідно із ст. 623 Цивільного кодексу України, для стягнення збитків.

З огляду на положення статті 224 Господарського кодексу України, статей 22, 611, 614, 623 Цивільного кодексу України, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

При цьому, на позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Вимоги позивача про стягнення упущеної вигоди базуються на розрахунку можливого прибутку у разі передачі електричної енергії транзитом територією України з урахуванням середньомісячного обсягу передачі електроенергії за попередні періоди.

Водночас, позивачем належних та допустимих доказів в підтвердження суми збитків не надано. Розрахунки позивача містять суми лише очікуваних прибутків та не підтверджуються відповідними доказами.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення збитків у сумі 1 104 650, 56 грн.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 104 ГПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи.

За таких обставин, рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2015 року підлягає частковому скасуванню, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова електрична компанія» частковому задоволенню.

Згідно із ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова електрична компанія» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2015 року задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2015 року у справі № 910/28218/14 скасувати частково.

3. Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

4. Зобов'язати Державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м. Київ, вул.. Симона Петлюри, 25; ) вчинити певні дії, а саме - протягом терміну дії договору № 01/5579-13 від 30.12.2013 року (тобто до 31.12.2015) року:

- в межах існуючої технічної можливості надавати Товариству з обмеженою відповідальністю "Торгова електрична компанія" (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 17; ) послуги з диспетчеризації та передачі (транспортування) електроенергії магістральними та міждержавними лініями електропередачі "Острова Бурштинська ТЕС" (п.п. 1.1, 6.2.1 договору № 01/5579-13 від 30.12.2013 року);

- своєчасно розглядати та узгоджувати надані Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгова електрична компанія" (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 17; ) графіки поставок електроенергії з розбивкою по напрямках транзиту та добові диспетчерські графіки (п.п. 2.3, 6.2.2 договору № 01/5579-13 від 30.12.2013 року);

- визначати обсяг компенсації втрат електроенергії Товариству з обмеженою відповідальністю "Торгова електрична компанія" (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 17; ), що виникають при транспортуванні електроенергії магістральними та міждержавними лініями електропередачі згідно з п. 2.7 та п. 3.2 договору № 01/5579-13 від 30.12.2013 року;

- своєчасно надавати документи Товариству з обмеженою відповідальністю "Торгова електрична компанія" (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 17; ) згідно з п.п. 3.4, 5.2. та 5.3 договору № 01/5579-13 від 30.12.2013 року, а саме:

- до 6 числа місяця, наступного за звітним, дані щодо фактичної кількості електроенергії, переміщеної за договором у розрахунковий період, узгоджені з диспетчерськими управліннями відповідних країн енергетичного об'єднання ENTSO-E (п. 3.4. договору № 01/5579-13 від 30.12.2013 року);

- до 6 числа місяця, наступного за звітним, акти про надання послуг (п. 5.2. договору № 01/5579-13 від 30.12.2013 року);

- до 6 числа місяця, наступного за звітним, рахунок фактуру на сплату послуг відповідача (п. 5.3. договору № 01/5579-13 від 30.12.2013 року).

5. Стягнути з Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова електрична компанія" (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 17; ) витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у сумі 4 872, 00 грн.

6. В іншій частині рішення залишити без змін.

7. Стягнути з Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м. Київ, вул.. Симона Петлюри, 25; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова електрична компанія" (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 17; ) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 2 436, 00 грн.

8. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідні накази.

9. Матеріали справи № 910/28218/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді С.А. Гончаров

М.А. Руденко