КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2015 р. Справа№ 910/21259/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Шевченка Е.О.

Дідиченко М.А.

при секретарі: Дяченко Р.Г.

за участю представників сторін:

від позивача : представник - Петренко Д.М. ( за довіреністю №35 від 18.03.2015 )

від відповідача: представник - Кучма О.Л. ( за довіреністю №08-03-25/129-15 від 20.05.2015)

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс"

на рішення господарського суду міста Києва від 02.04.2015 р.

у справі № 910/21259/14 ( Головуючий суддя: Ващенко Т.М., судді: Трофименко Т.Ю., Літвінова М.Є.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс"

до відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії "Оранта"

про стягнення 102 397,26 грн.

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача про стягнення грошової суми у розмірі 51 198,63 грн. за пошкоджений вантажний ТЗ «DAF FTXF 105.460Т», д.р.н.НОМЕР_5 та грошову суму у розмірі 51 198,63 грн. за пошкоджений напівпричіп «SCHMITZ», Д.Р.Н НОМЕР_4.

Рішенням господарського суду міста Києва від 02.04.2015 р. у справі № 910/21259/14 в задоволенні позову відмовлено.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не доведено, а судом не встановлено належних доказів на підтвердження того, що відповідач є особою, відповідальною за завданий збиток саме перед позивачем за спричинену шкоду напівпричіпу «SCHMITZ», Д.Р.Н НОМЕР_4 та вантажний ТЗ «DAF FTXF 105.460Т», д.р.н.НОМЕР_5. Оскільки вимоги про стягнення з відповідача пені є похідними від вимог про стягнення з відповідача шкоди за пошкодження транспортних засобів, в задоволенні яких судом відмовлено, вони задоволенню не підлягають.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" подав до Київського апеляційного господарського суду, апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення господарського суду міста Києва від 02.04.2015 р. у справі № 910/21259/14. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що суд першої інстанції при прийнятті рішення не прийняв до уваги, що відповідно до довідки ДАЇ тягач та напівпричіп, що належать позивачу було ушкоджено внаслідок порушення водієм ОСОБА_4 правил дорожнього руху.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.04.2015 року було прийнято до провадження апеляційну скаргу ТОВ "Комплекс Агромарс" та призначено справу до розгляду.

В подальшому розгляд справи декілька разів відкладався.

26.06.2015 року через відділ документального забезпечення суду від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

08.09.2015р. у судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача, заперечив проти вимог апеляційної скарги, проси її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без мін.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 101 Господарського процесуального кодексу апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, та було встановлено судом першої інстанції, відповідно до довідки № 9356044 підрозділу Державтоінспекції МВС, про ДТП МВС України, в яких вказано, що 28.02.2014р. на автодорозі М-03 Київ - Харків - Довжанський трапилась ДТП за участі автомобілів: MAN, д.р.н. НОМЕР_9, DAF, д.р.н. НОМЕР_10, напівпричіп SCHMITZ, д.р.н. НОМЕР_6, MAN, д.р.н. НОМЕР_7, SCHMITZ, д.р.н. НОМЕР_8. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась на автодорозі Київ-Харків, автомобіль марки DAF, д.р.н. НОМЕР_10 та напівпричіп SCHMITZ, д.р.н. НОМЕР_6 отримали механічні пошкодження.

Відповідно до Звіту № 34833185_28.02.2014_24/03/14 від 09.04.14., вартість майнової шкоди власнику автомобіля марки DAF, д.р.н. НОМЕР_10, що дорівнює відновлювальному ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу вказаного автомобіля, враховуючи ПДВ, становить 92 411,02 грн.

Постановою Летичівського районного суду Хмельницької області від 28.03.14. в адміністративній справі № 678/149/13-п 3-678-150/14 в скоєнні адміністративного правопорушення визнано винним ОСОБА_4 та встановлено, що останній 28.02.14. о 20:45 год., на 257 км автодороги Київ-Харків, керуючи автомобілем MAN, д.р.н. НОМЕР_11, не вибрав безпечної дистанції та не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого здійснив зіткнення з напівпричіпом SCHMITZ, д.р.н. НОМЕР_6, внаслідок чого транспортним засобам було спричинено механічні пошкодження. Таким чином, вказаною постановою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.(т.1 а.с.10)

Крім того, Постановою Летичівського районного суду Хмельницької області від 13.06.2015 року була виправлена описка допущена в постанові Летичівського районного суду Хмельницької області від 28.03.14. в адміністративній справі № 678/149/13-п 3-678-150/14 по притягненню до адміністративної відповідальності ОСОБА_4. Внесено виправлення у резолютивну частину постанови, а саме замість «допустив зіткнення з напівпричепом Шміц НОМЕР_4» читати «допустив зіткнення з напівпричепом Шміц д/н НОМЕР_1, який перебував у з'єднанні з автомобілем DAF FTXF 105.460 Т, д/н НОМЕР_12, який в свою чергу здійснив зіткнення з напівпричепом Шміц д/н НОМЕР_3».

Таким чином, в судовому порядку встановлена вина ОСОБА_4, який керував автомобілем MAN, д.р.н. НОМЕР_11, в порушенні ПДР та спричиненні пошкодження транспортного засобу - Шміц д/н НОМЕР_1, який перебував у з'єднанні з автомобілем DAF FTXF 105.460 Т, д/н НОМЕР_12, який в свою чергу здійснив зіткнення з напівпричепом Шміц д/н НОМЕР_3.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки MAN, д.р.н. НОМЕР_11, застрахована у відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії "Оранта" згідно з полісом АС/7625069 (т.1 а.с.13).

Відповідно до Звіту № 34833185_28.02.2014_24/03/14 від 12.05.14., вартість майнової шкоди, що дорівнює відновлювальному ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу напівпричіпа SCHMITZ, д.р.н. НОМЕР_6, враховуючи ПДВ, становить 103 507,57 грн.

16 травня 2014 року позивач звернувся до НАСК «Оранта» з заявою про страхове відшкодування (а.с. 16 том 1), однак відповідно до відповіді від 30 липня 2014 року № 09-02-09/14461 останній повідомив, що згідно страхового акту № ОЦВ-14-2103/1 НАСК Оранта страховиком найближчим часом будо здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 22 082,76 грн. на рахунок ПАТ «ПУМБ» та зазначено про те, що остаточний розрахунок суми страхового відшкодування не проводився, у зв'язку з відсутністю всіх необхідних документів для врегулювання справи (а.с. 22 том 1) .

Не погодившись з відповіддю відповідача, ТОВ «Комплекс Агромарс» звернулось до суду з позовною заявою про стягнення грошової суми у розмірі 51 198,63 грн. за пошкоджений вантажний ТЗ «DAF FTXF 105.460Т», д.р.н.НОМЕР_5 та грошову суму у розмірі 51 198,63 грн. за пошкоджений напівпричіп «SCHMITZ», Д.Р.Н НОМЕР_4 та пені.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач є особою, відповідальною за завданий збиток саме перед позивачем за спричинену шкоду напівпричепу «SCHMITZ», д.р.н. НОМЕР_4 та вантажний ТЗ «DAF FTXF 105.460Т», д.р.н.НОМЕР_5.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, що визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, враховуючи положення ст. 22 Цивільного кодексу України, майновою шкодою є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Статтею 1 Закону України "Про страхування" визначено, що страхування -це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Страхування може бути добровільним або обов'язковим (ст. 5 Закону України "Про страхування").

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про страхування" страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов'язковим видом страхування, що здійснюється в Україні.

Відповідно до пункту 22.1. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів", в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відтак, відповідно до наведених положень чинного законодавства, у випадку укладення між страховою організацією та юридичними або фізичними особами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, особою, відповідальною за завдані збитки у межах, передбачених договором, є страховик (страхова організація).

Частиною 35.1 статті 35 вищевказаного Закону передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Як видно з матеріалів справи позивач звернувся до відповідача з заявами про страхове відшкодування 16.05.2014 року.

Проте, в строки визначені, відповідно до частини 36.2 статті 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик виплату страхового відшкодування не здійснив.

Враховуючи положення наведених норм та те, що відповідальність власника автомобіля MAN, д.р.н. НОМЕР_11 , водія якого визнано винним у правопорушенні, на момент виникнення ДТП була зареєстрована у ВАТ НАСК «Оранта» за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/ 7625069 (а.с. 163 том 1) позивач має право вимагати від відповідача відшкодування збитків.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ААС443407, власником пошкоджених внаслідок ДТП напівпричепа «SCHMITZ», Д/Н НОМЕР_1 є ТОВ «Концерн «Комплекс». Також у зазначеному свідоцтві відображено, що напівпричіп «SCHMITZ», Д/Н НОМЕР_1 є майновим внеском у статутний капітал ТОВ « Концерн «Комплекс».

Згідно до положення частини 1.2 статуту ТОВ «Комплекс Агромарс» є правонаступником всіх прав та обов'язків ТОВ «Концерн «Комплекс» після припинення останнього шляхом приєднання до позивача.

Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги, що згідно полісу обов'язкового страхування № 7625069 ліміт відповідальності складає за шкоду заподіяну майну на одного потерпілого - 50 000 грн., а франшиза становить 510 , 00 грн.

Таким чином, розмір страхового відшкодування , що підлягає стягненню з відповідача становить 49 490,00 грн. ( 50 000,00 грн. - 510,00 грн.)

З огляду на вищевикладене доводи відповідача - ВАТ НАСК «Оранта» за апеляційною скаргою про відсутність підстав для здійснення виплат страхового відшкодування по даній ДТП за збитки завдані водієм цивільно-правова відповідальність якого застрахована у останнього підлягають відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку

Як видно з матеріалів справи на момент скоєння ДТП ОСОБА_4 керував автомобілем MAN, д.р.н. НОМЕР_11 на законних підставах, відповідачем не надано доказів того, що особа заволоділа транспортним засобом на незаконних підставах ( звернення до правоохоронних органів тощо).

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідач у своєму відзиву на позовну заяву від 20.10.2014 визнав факт пошкодження у згаданому ДТП тягача та напівпричепа, які на цей час належать позивачу, та не заперечував щодо обов'язку сплати страхового відшкодування виходячи з встановленого ліміту за полісом ОСЦПВ на одного потерпілого (50 000,00 грн.) (а.с. 134-135 том 1)

Висновки суду першої інстанції про те, що в судовому порядку встановлена вина ОСОБА_4, який керував автомобілем MAN, д.р.н. НОМЕР_11, в порушенні ПДР та спричиненні пошкодження транспортного засобу напівпричепа «SCHMITZ», Д/Н НОМЕР_1, а не автомобілю DAF , д.р.н.НОМЕР_5, колегія суддів вважає передчасними, оскільки дані доводи спростовуються матеріалами справи, зокрема довідкою про ДТП № 9356044 (а.с.19-20) та постановою Летичівського районного суду Хмельницької області від 13 липня 2015 року у справі № 678/149/14-п, якою було виправлено описку в постанові від 28.03.2014 року.

З вищевказаних документів вбачається, що дорожньо-транспортна пригода сталася за участю автомобілю MAN, д.р.н. НОМЕР_11 та напівпричепа «SCHMITZ», Д/Н НОМЕР_1, який перебував у з'єднані з автомобілем DAF , д.р.н.НОМЕР_5., тому доводи відповідача підлягають відхиленню за необґрунтованістю.

Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача пені колегія суддів зазначає наступне.

Положення п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної плати) з вини страховика або Моторного (транспортного) страхового бюро України особі, яка має право на таке відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у період, за який нараховується пеня, регулюють відносини страховика і страхувальника за договором страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а позивач не суб'єктом цього договору, тому позовні вимоги в частині стягнення пені задоволенню не підлягають.

Зазначена позиція викладена Верховним Судом України при розгляді справ про стягнення пені за полісом страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ( Постанова Верховного суду України від 26.09.2012 року справа № 4/17-3520-2011 )

Отже, місцевий господарський суд при прийнятті оскарженого рішення наведеного не врахував, не повністю з'ясував обставини, що мають значення для справи натомість, виходячи з наявних в матеріалах справи доказів, виніс помилкове рішення.

Відповідно до ст. 104 ГПК України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення господарського суду міста Києва від 02.04.2015р. підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» на рішення господарського суду міста Києва від 02.04.2015 року у справі № 910/21259/14 задовольнити частково.

Рішення господарського суду міста Києва від 02.04.2015 року у справі № 910/21259/14 скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

«Стягнути з відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії "Оранта" (02081, Україна, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-д, Код ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» (07350, Київська обл., Вишгородський р-н, с. Гаврилівка Код ) 49 490 грн. страхового відшкодування. В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії "Оранта" (02081, Україна, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-д, Код ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» (07350, Київська обл., Вишгородський р-н, с. Гаврилівка Код ) 983,15 грн. судовий збір за подачу позовної заяви та 532,46 грн. судовий збір за подачу апеляційної скарги.»

Видачу наказу доручити господарському суду міста Києва.

Матеріали справи №910/21259/14 повернути господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Е.О. Шевченко

М.А. Дідиченко