КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2015 р. Справа№ 911/1000/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Самсіна Р.І.

суддів: Гончарова С.А.

Скрипки І.М.

За розглядом апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства КП «Укренергомонтаж»

на рішення Господарського суду Київської області від 20.04.2015 року (суддя - Скутельник П.Ф.) у справі № 911/1000/15

За позовом Державного підприємства «Національна енергетична

компанія «Укренерго»

до Приватного акціонерного товариства КП «Укренергомонтаж»

про стягнення коштів

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явились;

від відповідача (скаржник): Кондратенко Т.О. (довіреність № 26/05-01 від 26.05.2015р.);

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 20.04.2015р. задоволено позовні вимоги Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго», вирішено стягнути з Приватного акціонерного товариства КП «Укренергомонтаж» заборгованість за договором від 21.09.2012р. за № 04-2/0054-12 у вигляді 2 347 526, 41 грн. основного боргу, 5-ти процентів річних у сумі 401 875, 95 грн., інфляційних нарахувань в сумі 683 701, 99 грн. та судовий збір у сумі 68 662, 08 грн..

Ухвалою суду від 29.05.2015р. прийнято до провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства КП «Укренергомонтаж», у якій, скаржник просив рішення Господарського суду Київської області від 20 квітня 2015 року, прийняте за результатами розгляду справи № 911/1000/15 скасувати і прийняти нове рішення, відповідно до якого у задоволенні позовних вимог Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» - відмовити.

З рішенням суду відповідач не погоджувався, вказуючи, що внаслідок позбавлення відповідача можливості взяти участь у судовому засіданні і реалізувати своє право на подання відзиву на позовну заяву, доказів по справі, суд першої інстанції неповно дослідив всі обставини справи, що стало наслідком прийняття хибного рішення.

Згідно доводів апелянта, відповідач в повному обсязі розробив проектну документацію, на яку позивачем сплачувався аванс; зазначена проектна документація була направлена відповідно до умов договору уповноваженому представнику замовника (відповідно до ст. 1 договору уповноваженим представником замовника є Кримська електроенергетична система) за накладною № 2а від 06.11.2013р.; про даний факт відповідач неодноразово повідомляв і позивача (копія листа вих. № 795/06-14 від 23.06.2014р.).

Окрім того, за твердженням скаржника, суд першої інстанції задовольняючи вимоги позивача про стягнення інфляційних нарахувань та 5% річних грубо порушив норми матеріального права, оскільки попередня оплата (аванс) за своєю природою відмінна від простроченого грошового зобов'язання в розумінні статті 625 ЦК України.

Позивачем суду апеляційної інстанції подано відзив на апеляційну скаргу (зареєстрований за вх. суду № 09-11/10616/15 від 11.06.2015р.) у якому стверджується про обґрунтованість рішення суду першої інстанції при відхиленні посилань апелянта викладених в апеляційній скарзі з огляду на не підтвердження обставин щодо розроблення робочої документації відповідачем у повному обсязі.

За розглядом матеріалів справи, при дослідженні наявних доказів, враховуючи доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі судом відзначається про відсутність підстав для скасування судового рішення при врахуванні наступного.

Матеріалами справи підтверджено, не заперечується представниками сторін та встановлено під час розгляду справи судом першої інстанції, що 21.09.2012 року між Державним підприємством «Національна енергетична компанія «Укренерго» та Приватним акціонерним товариством КП «Укренергомонтаж» укладено договір № 04-2/0054-12 згідно з яким за цим Договором Генпідрядник (відповідач у справі) зобов'язується у 2012-2015 роках на свій ризик власними або залученими силами з власних матеріальних ресурсів на підставі наданої Уповноваженим представником Замовника проектної документації, розробити робочу документацію та отримати позитивний експертний висновок з питань охорони праці, виконати та здати Замовнику в установлений цим Договором строк закінчені роботи - об'єкт будівництва, а саме: сукупність приміщень і споруд або окремі приміщення (споруди), будівництво яких здійснюється відповідно до проекту «ПЛ 330 кВ Західнокримська - Севастополь з розширенням та реконструкцією підстанцій 330 кВ «Західнокримська» і «Севастополь», а також виконати інші будівельні роботи відповідно до розробленої ним проектно-кошторисної документації, а Замовник зобов'язується надати Генпідрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати проектно-кошторисну та іншу необхідну дозвільну документацію, затверджену в установленому порядку, прийняти виконані роботи та оплатити їх в порядку та на умовах, визначених цим Договором (п. 1.1 договору).

В силу укладення між сторонами договору, відповідно до п.1 ст. 174 Господарського кодексу України виникли господарські зобов'язання визначені договором підряду.

Договір укладений сторонами є двостороннім правочином, за яким права та обов'язки виникають для обох сторін, а в силу положень ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Положеннями п. 4.1 договору передбачено, що розрахунки проводяться шляхом оплати авансу та оплати виконаних генпідрядником робіт, витрат та поставленого обладнання в межах фінансових можливостей замовника на поточний рік.

Про перерахування позивачем суми авансу на виконання робочої документації в загальній сумі 7 956 000 грн. свідчать долучені до справи в копіях платіжні доручення від 28.12.2012 року за № 4442 та від 22.01.2013 року за № 407.

Предметом заявленого позову у даній справі є вимоги позивача про повернення невикористаної частини авансу в розмірі 2 347 526, 41 грн. разом із нарахованими відповідно до умов договору сумами інфляційних втрат у розмірі 683 701, 99 грн. та 5% річних у розмірі 401 875, 95 грн., що ґрунтуються на відповідному обов'язку відповідача встановленому п. 4.2 договору.

Згідно із п. 4.2 договору, генпідрядник зобов'язується використати одержаний аванс на розробку робочої документації, придбання і постачання необхідних для виконання будівельно-монтажних робіт матеріалів, обладнання, конструкцій, виробів протягом трьох місяців після одержання авансів; генпідрядник протягом 90 днів з дня надходження авансового платежу підтверджує його використання актами здачі-прийняття проектно-вишукувальної продукції, актами виконаних будівельних робіт та актами приймання-передачі обладнання або проміжним актом-звітом про використання коштів за призначенням та повертає невикористану частину авансових платежів, а також сплачує відсотки за їх користування у розмірі однієї облікової ставки НБУ, що діяла в цей період.

Як те стверджується відповідачем в апеляційній скарзі, підтвердженням факту вчасного і повного використання відповідачем авансів, сплачених позивачем є надані до суду в копіях:

- договір № 15-02/12-12 від 28.12.2012р. укладений між ПАТ КП «Укренергомонтаж» та ТОВ «НТПЦ «Київенергомережпроект»;

- банківська виписка за 22.01.2013р.;

- банківська виписка за 28.12.2012р..

Виходячи з положень договору укладеного між сторонами № 04-2/0054-12 від 21.09.2012р., зазначені документи не є підтвердженням використання одержаного авансу, а свідчать про укладення ПАТ КП «Укренергомонтаж» відповідного договору з метою виконання своїх зобов'язань з іншою юридичною особою ТОВ «НТПЦ «Київенергомережпроект», про проведення оплати по цьому договору, що є самостійними зобов'язаннями відповідача перед своїм контрагентом.

У залученому згідно клопотання відповідача, до матеріалів справи листі за вих. № 78/02-13 від 19.02.2013р. позивача було повідомлено про використання одержаних в рамках договору авансів, в тому числі, і авансів, що стосуються предмету даного спору (від 28.12.2012р. на суму 3 956 000 грн. та від 22.01.2013р. на суму 4 000 000 грн.) із наданням проміжних актів-звітів про використання коштів (авансу) за призначенням.

Про прийняття робіт зазначених у вказаних актах-звітах від 19.02.2013р. між сторонами складені акти здачі-приймання виконаних робіт:

- № 1 від 26.11.2013р. на загальну суму прийнятих робіт 4 956 851, 46 грн. із визначеною сумою зарахованого авансу: 1 487 055, 44 грн. (аркуш справи 94);

- № 2 від 26.11.2013р. на загальну суму виконаних робіт 9 617 875, 85 грн. із визначеною сумою зарахованого авансу 2 885 362, 75 грн. (аркуш справи 99);

- № 3 від 24.12.2013р. на загальну суму виконаних робіт 3 277 276, 40 грн. із визначеною сумою зарахованого авансу 983 182, 92 грн. (аркуш справи 113);

- № 4 від 24.12.2013р. на загальну суму виконаних робіт 842 908, 95 грн. із визначеною сумою зарахованого авансу 252 872, 48 грн. (аркуш справи 116).

У вказаних актах містилось посилання про передачу робіт за накладними № 1, № 2, № 3, № 5 від 06.11.2013р., які також залучені до матеріалів справи, підтверджують прийняття проектної документації уповноваженим представником замовника.

Згідно з п. 6.12 договору, розроблення робочої документації та отримання позитивного висновку з питань охорони праці здійснює генпідрядник; робоча документація повинна бути узгоджена, прийнята і видана у виробництво уповноваженим представником замовника.

Розроблення відповідачем робочої документації у повному обсязі, як про те стверджується скаржником, не підтверджено в порядку встановленому договором № 04-2/0054-12 від 21.09.2012р..

Так, відповідно до відомостей вміщених у накладній № 2а від 06.11.2013р. з 211 документів робочої документації 195 було прийнято за накладною № 2 від 06.11.2013р., оформленої актом здачі-приймання робіт від 26.11.2013р. № 2 (який підписаний сторонами з урахуванням суми використаного авансу 2 885 362, 75 грн., аркуш справи 99).

Про прийняття додаткового обсягу робочої документації сторонами акту не складалось, вартість цих робіт не встановлювалась, сума належного до зарахування авансового платежу не визначалась.

Доводи скаржника не підтверджені матеріалами справи, оскільки накладна № 2 (аркуш справи 100-112) містить ті ж позиції що і накладна № 2а (в повному обсязі долучена позивачем додатком до відзиву на апеляційну скаргу), у листі позивача за вих. № 01/02-1-1-3/8811 від 11.08.2014р. про вказане було повідомлено відповідача у відповідь на лист від 23.06.2014р. № 795/06-14 (на який посилається апелянт як на підтвердження надання накладної позивачу).

Окрім того, у вказаному листі позивачем відзначалось, що за інформацією Кримської ЕС станом на липень 2014 року з загальної кількості робочої документації не одержано близько 20 альбомів по таких об'єктах, як бомбосховище, артезіанська свердловина, встановлення шунтуючих реакторів 110 кВ, системи Sergy на існуючому автотрансформаторі ІІС «Західнокримська».

При цьому, доводи скаржника про те, що він в повному обсязі розробив проекту документацію, на яку позивачем сплачувався аванс не спростовують заявлених позовних вимог, оскільки загальна сума прийнятих робіт за актами (18 694 912, 66 грн.) не свідчить про повне використання авансу, тоді як документів підтверджуючих прийняття робіт з урахуванням суми сплаченого авансу, зокрема по сумі 2 347 526, 41 грн. (7 956 000 грн. - 5 608 473, 59 грн. (підтверджена сума використаного авансу)) відповідачем не представлено.

З урахуванням наявних у справі доказів, обставини на які посилається позивач у позовній заяві підтверджені документально та не спростовані відповідачем, рішення суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення вимог щодо стягнення з відповідача суми невикористаного авансу в розмірі 2 347 526, 41 грн. є правильним.

З огляду на наявність прострочення у виконанні зобов'язання щодо повернення у встановлений договором строк (п. 4.2) суми невикористаного авансу, вимоги позивача щодо стягнення нарахованих позивачем сум інфляційних втрат за період прострочення з квітня 2013р. по січень 2015р. в розмірі 683 701, 99 грн. та 5% річних у відношенні сум прострочення у відповідному періоді в розмірі 401 875, 96 грн. обґрунтовано задоволені судом першої інстанції відповідно до наданих розрахунків.

Договір у п. 13.7. передбачає, що у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов'язань при виконанні робіт генпідрядник сплачує замовнику штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня) у розмірі, визначеному цим договором, а також генпідрядник, крім сплати зазначених штрафних санкцій, повертає замовнику кошти (аванс) з урахуванням індексу інфляції та сплачує 5% річних за увесь час користування грошовими коштами замовника (чужими грошовими коштами).

Доводи апелянта про те, що попередня оплата (аванс) за своєю природою відмінна від простроченого грошового зобов'язання в розумінні статті 625 ЦК України не свідчать про неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи чи про порушення або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні спору, оскільки, при прийнятті рішення в частині стягнення нарахованих сум інфляційних втрат та відсотків річних, судом першої інстанції враховувались умови договору сторін (п. 13.7), якими передбачено вказаний вид відповідальності саме щодо зобов'язання повернути замовнику аванс.

Пунктом 13.14 договору прямо передбачено, що якщо генпідрядник не розпочав виконання робіт протягом 3-х місяців з дня надходження авансових платежів на його розрахунковий рахунок та якщо це не зумовлено невиконанням своїх обов'язків за договором замовником, генпідрядник зобов'язаний повернути авансові платежі замовнику з нарахованими відсотками, у розмірі, встановленому чинним законодавством.

За умовами договору (п. 1.1, 6.12) виконання робіт з розроблення робочої документації покладено на генпідрядника, що обумовлює його обов'язок повернути авансові платежі замовнику в разі, якщо таке виконання у погоджений сторонами строк (3 місяців) не буде розпочато та узгоджується з положеннями п. 4.2 договору.

При цьому, судом апеляційної інстанції враховується, що в даному випадку має місце невиконання відповідачем грошового зобов'язання щодо повернення авансу у строк визначений договором, оскільки при сплаті авансових платежів для відповідача виникали як негрошові зобов'язання (щодо виконання робіт та використання авансу при наданні підтверджуючих документів), так і грошові зобов'язання (повернути аванс протягом 90 днів у разі не підтвердження його використання у відповідності до умов договору).

Тобто підставою виникнення вказаного грошового зобов'язання є умови договору укладеного з позивачем 21.09.2012р. (ст. 626 ЦК України), а зобов'язання повернути аванс має виконуватись відповідно до погоджених таким договором умов та встановлених вимог чинного законодавства (ст. 526 ЦК України), що узгоджується з положеннями ст. 625 ЦК України.

Посилання скаржника на порушення судом першої інстанції норм процесуального права при розгляді справи № 911/1000/15 через необхідність відкладення розгляду справи при нез'явленні представника відповідача в судове засідання 20.04.2015р. не знаходить свого підтвердження, оскільки Господарський процесуальний кодекс України, визначає обов'язок суду розглянути клопотання учасника судового процесу, а не в обов'язковому порядку задовольнити його; відкладення розгляду справи можливо згідно норм ГПК України (ст. 77), саме, у разі коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні, та не ставиться в залежність від наявності клопотання сторони тощо.

Таким чином, розгляд судом клопотання відповідача та його відхилення не є порушенням норм процесуального закону, а доводи апеляційної скарги в цій частині не є підставами для скасування постановленого судового рішення згідно положень ч. 2, 3 ст. 104 ГПК України.

Враховуючи встановлені під час апеляційного провадження обставини справи, виходячи з предмету та підстав заявленого позову, рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог є правильним.

На підставі вищевикладеного, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства КП «Укренергомонтаж» та скасування рішення Господарського суду Київської області від 20.04.2015р. відсутні.

Керуючись статтями 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства КП «Укренергомонтаж» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 20.04.2015р. у справі № 911/1000/15 - без змін.

2. Матеріали справи № 911/1000/15 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Р.І. Самсін

Судді С.А. Гончаров

І.М. Скрипка