ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2015 р.Справа № 922/4652/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Гаврильєву О.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МОДУС-ІНСТРУМЕНТ", м. Харків
до Державного підприємства завода "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ", м. Харків
про стягнення 5429,28 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Бялковський А.А., директор

відповідача - Колода М.А., дов., № 248-1204 від 22.04.2015 року

ВСТАНОВИВ:

Розглядається позовна вимога про стягнення з відповідача 1128,01 грн. інфляційних збитків та 4301,27 грн. відсотків за користування коштами за договорами поставки товару № 234/051 від 22 серпня 2011 року, № 234/057С від 27 серпня 2012 року, № 234/070С від 16 жовтня 2012 року, № 234/078С від 03 грудня 2012 року, № 234/079С від 03 грудня 2012 року, № 234/089С від 22 лютого 2013 року, № 234/028 від 15 квітня 2011 року, № 234/073С від 19 листопада 2012 року, № 234/096С від 15 березня 2013 року, № 234/105С від 16 квітня 2013 року, № 234/126С від 13 серпня 2013 року.

Представник позивача у судовому засіданні підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву проти заявлених позовних вимог заперечує, просить відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, судом встановлено наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "МОДУС-ІНСТРУМЕНТ" (позивачем, постачальником) та Державним підприємством заводом "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ" (відповідачем, замовником) було укладено договори поставки товару № 234/051 від 22 серпня 2011 року, № 234/057С від 27 серпня 2012 року, № 234/070С від 16 жовтня 2012 року, № 234/078С від 03 грудня 2012 року, № 234/079С від 03 грудня 2012 року, № 234/089С від 22 лютого 2013 року, № 234/028 від 15 квітня 2011 року, № 234/073С від 19 листопада 2012 року, № 234/096С від 15 березня 2013 року, № 234/105С від 16 квітня 2013 року, № 234/126С від 13 серпня 2013 року.

Відповідно до пункту 1.1. договорів поставки постачальник зобов*язується поставити продукцію у власність замовника, а замовник зобов*язується прийняти від постачальника продукцію та оплатити її в порядку, передбаченому договорами.

Відповідно до умов договорів поставки продукція була поставлена Державному підприємству заводу "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ" транспортом постачальника. Прийомка продукції проводилася відразу у присутності постачальника і була прийнята замовником в повному обсязі, що підтверджується видатковими накладними: № М-00001263 від 09 вересня 2015 року; № РН-0000023 від 10 січня 2013 року; № РН-0000025 від 10 січня 2013 року; № РН-0000026 від 10 січня 2013 року; № РН-0000070 від 18 січня 2013 року; № РН-0000147 від 05 лютого 2013 року; № РН-0000413 від 19 березня 2013 року; № РН-0000432 від 21 березня 2013 року; № РН-0000506 від 03 квітня 2013 року; № РН-0000507 від 03 квітня 2013 року; № РН-0000508 від 03 квітня 2013 року; № РН-0000758 від 28 травня 2013 року; № РН-0000759 від 28 травня 2013 року; № РН-0000940 від 02 липня 2013 року; № РН-0001238 від 14 серпня 2012 року; № РН-0001616 від 17 жовтня 2012 року; № РН-0001781 від 14 листопада 2012 року; № РН-0001782 від 14 листопада 2012 року; № РН-0001849 від 27 листопада 2012 року; № РН-0001885 від 30 листопада 2012 року.

Згідно пункту 4.1. договорів поставки встановлені строки оплати продукції - 30, 45 та 60 днів з моменту поставки і приймання її за якістю і кількостю.

Згідно умов договорів поставки товару № 234/096С від 15 березня 2013 року, № 234/105С від 16 квітня 2013 року, № 234/126С від 13 серпня 2013 року за порушення строку оплати продукції, постачальник має право вимагати оплату 1% річних та індексу інфляційних витрат. У договорах поставки товару № 234/051 від 22 серпня 2011 року, № 234/057С від 27 серпня 2012 року, № 234/070С від 16 жовтня 2012 року, № 234/078С від 03 грудня 2012 року, № 234/079С від 03 грудня 2012 року, № 234/089С від 22 лютого 2013 року, № 234/028 від 15 квітня 2011 року, № 234/073С від 19 листопада 2012 року проценти за порушення строку оплати продукції не встановлені.

Таким чином Товариство з обмеженою відповідальністю "МОДУС-ІНСТРУМЕНТ" у повному обсязі виконало свої обов*язки за договорами поставки, а відповідач належним чином своє грошове зобов*язання не виконав.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Згідно статті 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару; договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Таким чином, дослідивши умови договорів поставки № 234/051 від 22 серпня 2011 року, № 234/057С від 27 серпня 2012 року, № 234/070С від 16 жовтня 2012 року, № 234/078С від 03 грудня 2012 року, № 234/079С від 03 грудня 2012 року, № 234/089С від 22 лютого 2013 року, № 234/028 від 15 квітня 2011 року, № 234/073С від 19 листопада 2012 року, № 234/096С від 15 березня 2013 року, № 234/105С від 16 квітня 2013 року, № 234/126С від 13 серпня 2013 року, на підставі якого виникло первісне грошове зобов'язання, суд вважає, що вказані договори за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу та до якого повинні застосовуватись положення Цивільного кодексу України, що регулюють загальні умови виконання зобов'язання, а також положення параграфу 1, 3 глави 54 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційних збитків у розмірі 1128,01 грн. та відсотків за користування коштами у розмірі 4301,27 грн. задовольнити.

Відповідно до статтей 526 та 525 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (стаття 610 Цивільного кодексу України).

Згідно статей 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору, у разі задоволення позовних вимог, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 124, 129 Конституції України, статтями 6, 509, 525, 526, 536, 610, 611, 655, 692, 694 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33-34, 38 43, 44, 49, 75, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства завода "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ" (61089, м. Харків, пр. Московський, 299, розрахунковий рахунок 39 АТ "Сбербанк России", м. Київ, МФО 320627, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МОДУС-ІНСТРУМЕНТ" (61146, м. Харків, вул. Героїв Праці, буд. 32-А, рахунок 8982 ПуАТ "Фідобанк", МФО 300175, ) 1128,01 грн. інфляційних збитків, 4301,27 грн. відсотків за користування коштами та 1827,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 18.09.2015 р.

Суддя П.В. Хотенець