ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.09.15р. Справа № 904/6108/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "АЛЬБІОН", м. Дніпропетровськ

до відповідач-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Грін Оіл Трейд", с. Сираї, Чернігівська обл.

відповідач-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Армада ЛТД", м. Підгороднє, Дніпропетровська область

про стягнення 308 326,73 грн. за договором фінансового лізингу

Суддя Бєлік В.Г.

Представники:

від позивача: Талаконов К.В. представник за довіреністю № 1501/15-1юр від 15.01.2015р.

від відповідача-1: не з'явився

від відповідача-2: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "АЛЬБІОН" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Грін Оіл Трейд" та відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "АРМАДА ЛТД" про стягнення:

- солідарно з відповідача-1 та відповідача-2 суми поруки у розмірі 100 000,00 грн. в рахунок погашення заборгованості за договором фінансового лізингу № 41АН-13 від 15.04.2013 р.;

- з відповідача-1 суму заборгованості у розмірі 208 326,73 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем 1 умов договору фінансового лізингу в частині повної та своєчасної сплати лізингових платежів та відповідачем 2 умов договору поруки.

23.02.2015 р. позивачем подано заяву про відмову від частини позовних вимог, а саме щодо вимог до відповідача 2, тому просить припинити провадження по справі відносно відповідача 2 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Відповідачі в судові засідання, призначені на 29.07.2015 р., 25.08.2015 р. та 14.09.2015 р. не з'явились, про дату, час та місце проведення судових засідань повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення (а.с.27,28,32,33).

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу не заявлялось.

У порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 14.09.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Альбіон» (далі - позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Грін Оіл Трейд" (далі - відповідач -1) був укладений договір фінансового лізингу № 41АН-13 від 06.03.2014 р. (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору лізингодавець передає на умовах фінансового лізингу у платне користування Предмет лізингу, а лізингоодержувач приймає Предмет лізингу та зобов'язується сплачувати лізингові платежі па умовах цього Договору. Найменування, марка, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість Майна на момент укладення Договору наведені в Додатку №1 «Специфікація».

Відповідно до ч.2 статті 1 Закону України "Про фінансовий лізинг", за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до статті 2 зазначеного вище закону, відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Статтею 806 ЦК України передбачено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом (параграф 6 глави 58 ЦК України - "Лізинг") та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Пункт 3 частини другої статті 11 Закону України "Про фінансовий лізинг" встановлює обов'язок лізингооодержувача своєчасно сплачувати лізингові платежі.

В статті 16 Закону України "Про фінансовий лізинг", встановлено, що лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

За умовами розділу п. 3.1 Договору усі платежі за Договором Лізингоодержувач зобов'язаний здійснювати в національній валюті України (гривнях) відповідно до умов цього Договору та Додатку №2 «Графік внесення лізингових платежів» до Договору (надалі - Графік) шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Лізингодавця, вказаний у цьому Договорі.

Відповідно до п. 3.3 Договору розмір, склад, терміни сплати Лізингових платежів встановлюються в Графіку. Сума чергового Лізингового платежу с гривневим еквівалентом відповідної суми (в Євро), зазначеної в Графіку, виходячи з міжбанківського курсу на лату, що передує даті сплати Лізингоодержувачем чергового Лізингового Платежу, зазначеного в Графіку (далі-міжбанківський курс Графіку). Такий порядок застосовується до усіх Лізингових платежів та будь-яких інших сум, які підлягають сплаті або залишаються несплаченими, згідно з Договором.

За умовами пункту 3.4. договору лізингові платежі складаються: із суми, яка відшкодовує частину вартості майна, яка є гривневим еквівалентом суми, визначеної в графіку, помноженої на фіксований міжбанківський курс акту приймання-передачі; комісії за користування, що розраховується як різниця суми лізингового платежу та суми, яка компенсує частину вартості майна, яка не може бути меншою за 1 гривню.

Згідно з п. 4.1. договору предмет лізингу передається Лізингодавцем та приймається в лізинг лізингоодержувачем впродовж 60 календарних днів з моменту сплати лізингоодержувачем лізингодавцю авансового платежу, а також комісії в п. 3.3. договору, та лише після виконання лізингоодержувачем вимог щодо страхування майна.

Відповідно до п. 4.2 Договору передача лізингодавцем і прийом лізингоодержувачем майна в лізинг здійснюється на підставі акту приймання-передачі майна. Майно вважається переданим лізингоодержувачу з дати підписання акта приймання-передачі майна.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що майно переходить у власність Лізингоодержувача за умови сплати лізингодавцю всієї суми лізингових платежів в розмірах та у терміни, передбачені Графіком, в тому числі сплати Лізингодавцю всієї суми вартості Майни, що у гривневому еквіваленті не менше вартості Майна, зазначеної у Акті приймання-передачі Майна, сплати штрафних санкцій відповідно до умов Договору. Підтвердженням переходу права власності від Лізингодавця до Лізингоодержувача є підписаний між сторонами відповідний Договір купівлі-продажу (викупу) предмета лізингу.

Відповідно до п. 9.1. договір може бути розірваний в однобічному порядку з ініціативи лізингоодержувача після письмового повідомлення про це лізингодавця за 3 дні у випадку: прострочення передачі предмета лізингу більше ніж на 30 календарних днів.

Підпунктом 9.2.1. пункту 9.2 сторони передбачили, що договір може бути розірваний в однобічному порядку з ініціативи лізингодавця, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж та прострочення сплати становить більше 30 календарних днів з дня настання строку платежу, встановленого в цьому договорі (на підставі письмового повідомлення про розірвання договору). В цьому випадку договір вважається розірваним з моменту отримання лізингоодержувачем письмового повідомлення лізингодавця про розірвання договору.

На виконання умов договору лізингодавець передав, а лізингоодержувач отримав предмет лізингу, що підтверджується актом приймання-передачі від 26.04.2013р., який міститься в матеріалах справи (а.с.15).

Відповідно до графіку внесення лізингових платежів відповідач частково сплатив грошові кошти відповідно умов договору.

У зв'язку з простроченням сплати чергових платежів понад 30 днів прострочив сплату чергових платежів, позивач в односторонньому порядку за власною ініціативою розірвав договір фінансового лізингу № 41АН-13.

16.01.2015 р. відповідно до акту державного виконавця ВДВС Козелецького РУЮ предмет лізингу був вилучений у відповідача -1 (а.с.17).

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина перша статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

За умовами частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи норми статті 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" та умови договору, строк оплати заявленої суми лізингових платежів є таким, що настав.

Відповідачем-1 належних та допустимих доказів на підтвердження сплати спірної суми лізингових платежів суду не надано, хоча з огляду на свої процесуальні права та обов'язки, передбачені статтями 22, 33 Господарського процесуального кодексу України, таку можливість він мав.

15.04.2013 р. між позивачем та відповідачем-2 було укладено договір поруки, за яким відповідач-2 виступив поручителем по виконанню відповідачем-1 своїх зобов'язань за Договором.

У відповідності до п. 3.2 договору, у разі невиконання або неналежного виконання відповідачем-1 зобов'язань за Договором з оплати лізингових платежів, відповідач-2 зобов'язаний у триденний строк з моменту отримання вимоги кредитора перерахувати на розрахунковий рахунок позивача відповідні грошові кошти.

У зв'язку з невиконанням відповідачем-1 зобов'язань за Договором з оплати лізингових платежів, позивач звернувся до відповідача-2 з вимогою № 1506/15-1юр від 15.06.2015 р.

Слід зазначити, що 14.07.2015 р. до господарського суду надійшла заява про відмову від позовних вимог щодо відповідача-2.

Пунктом 4 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Господарський суд, вважає за можливе прийняти відмову позивача від частини позовних вимог та припинити провадження по справі в частині позовних вимог до відповідача-2 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Таким чином, сума основного боргу в розмірі 208 326,73 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача-1.

Керуючись ст.ст. 4, 25, 32, 33, 36, 43, 45, 49, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Грін Оіл Трейд" (17081, Чернігівська область, Козелецький район, с. Сираї, вул. Шкільна, 14, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "АЛЬБІОН" (49083, м. Дніпропетровськ, вул. Собінова, 1, ) суму основного боргу в розмірі 208 326,73 грн. та судовий збір в розмірі 6 166,53 грн.

В частині позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Армада ЛТД" провадження у справі - припинити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його оголошення, а у разі якщо в судовому засідання було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення - з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

16.09.2015 року

Суддя В.Г. Бєлік