РІШЕННЯ

07 вересня 2015 року Справа № 913/260/15

Провадження №33/913/260/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль", м.Київ

до Дочірнього підприємства "Олан", м.Алчевськ Луганської області

про зобов'язання повернути предмет лізингу

Суддя Драгнєвіч О.В.

Секретар судового засідання Антонова І.В.

У засіданні брали участь:

від позивача - Студенніков Д.М. - представник за довіреністю №23-12/14-1 від 23.12.2014;

від відповідача - Рижков А.О. - представник за дорученням №27/05/15 від 27.05.2015.

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" (надалі - позивач) звернулося до господарського суду Луганської області з позовною заявою, в якій просило суд зобов'язати Дочірнє підприємство "ОЛАН" (надалі - відповідач) повернути предмет фінансового лізингу, а саме: транспортний засіб, вантажний сідловий тягач-Е, марки Volvo модель FH400, номер шасі (кузова, рами) YV2ASG0А69B533798, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер АА2295МЕ, шляхом його вилучення у відповідача з наступною його передачею позивачу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором фінансового лізингу № LC6728-06/12 від 11.06.2012 р. укладеним між сторонами, в частині своєчасного та повного внесення лізингових платежів, що згідно з умовами цього договору та відповідними положеннями Закону України "Про фінансовий лізинг" надає позивачу право вимагати повернення предмету лізингу.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 22.06.2015 було порушено провадження у справі та її розгляд призначений на 06.07.2015.

Ухвалами господарського суду Луганської області від 06.07.2015, 12.08.2015 розгляд справи неодноразово відкладався.

У відповідності до ч.6 ст.81-1 Господарського процесуального кодексу України в судових засіданнях від 12.08.2015, 25.08.2015 та 07.09.2015 за клопотанням представника відповідача здійснювалась фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу програмно-апаратного комплексу "Діловодство спеціалізованого суду".

Ухвалою господарського суду Луганської області від 12.08.2015, за відповідним клопотанням представника відповідача, продовжено строк розгляду справи на 15 днів, до 08.09.2015 включно, а також задоволено частково клопотання відповідача про витребування додаткових доказів згідно ст.38 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладений на 25.08.2015.

В додаткових письмових поясненнях б/н від 03.07.2015 позивач вказав на те, що відповідачем останній платіж за договором фінансового лізингу № LC6728-06/12 від 11.06.2012 р. здійснено 04.12.2014 р., тоді як відповідно до умов зазначеного договору останній зобов'язаний був проводити оплату також в січні, лютому, березні, квітні 2015 року. На підтвердження накопиченої заборгованості позивачем надано копії виписок по рахунку щодо проведених розрахунків між сторонами за спірний період (а.с. 64-77).

Позивач в письмових поясненнях б/н від 20.08.2015 підтвердив, що відповідачем предмет лізингу не повернуто; що на виконання умов розділу 6 договору фінансового лізингу позивачем направлено відповідачеві вимогу від 27.02.2015 про погашення заборгованості кур'єрською службою, в якій повторно зазначено строк оплати кожного простроченого рахунку-фактури; крім того, рахунки-фактури направлялися на електронну адресу відповідача, яка зазначена в угоді від 26.06.2014: ; на виконання умов п.10 загальних умов фінансового лізингу позивачем було направлено відповідачеві повідомлення від 21.04.2015 про односторонню відмову від договорів фінансового лізингу, а 22.04.2015 відповідне оголошення було розміщено в газеті "Урядовий кур'єр" (а.с.112-113).

В запереченнях на позовну заяву відповідач просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що позивач не довів належними доказами факт виконання п. п. 6.1.-6.2. договору щодо надсилання на адресу відповідача вимоги про усунення порушень умов договору фінансового лізингу № LC6728-06/12 від 11.06.2012 р., а тому відсутні підстави для вимоги про повернення предмету лізингу; крім того, позивач невірно визначив вартість предмета лізингу, внаслідок чого завищив розмір судових витрат у справі (а.с.93-94).

Письмовим поясненням б/н від 25.08.2015 відповідач також зазначив, що спірний лізинговий транспортний засіб на сьогоднішній день знаходиться в межах Луганської області на непідконтрольній Україні території та у відповідача немає змоги його вивезти; відповідач не отримував та не отримує від позивача жодного з рахунків за період з січня 2015 року, самостійно зв'язатися з позивачем не має змоги через захопленням міста Алчевська незаконними терористичними формуваннями; згідно п.3.1 загальних умов фінансового лізингу відповідач як лізингоодержувач самостійно обліковує амортизаційні витрати по транспортному засобу, які станом на 31.05.2015 складають 307890 грн 84 коп.; про факт розірвання договору лізингу відповідач дізнався 14.08.2015 через свого представника, який в свою чергу про факт розірвання достовірно дізнався лише 12.08.2015 (а.с. 135-136).

В судовому засіданні 07.09.2015 представником відповідача подано письмове клопотання про оголошення перерви у розгляді справи для надання суду ухвали про порушення провадження у іншій справі № 910/22993/15 за позовом ДП "ОЛАН", м. Алчевськ Луганської області до ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль", м. Київ про визнання договору лізингу удаваним.

Представник позивача заперечив проти задоволення даного клопотання, надав письмові пояснення, згідно яких позивач вважає безпідставними доводи відповідача щодо удаваності правочинів, а саме: договору фінансового лізингу № LC6728-06/12 від 11.06.2012 р., та договору купівлі-продажу № Р6724-6728 від 11.06.2012 р., та зазначає, що зазначені договори відповідають вимогам чинного законодавства України, виконувалися сторонами. Крім того, вимоги щодо недійсності правочинів відповідачем заявлені з пропуском строку позовної давності (а.с. 155-157).

Розглянувши подане клопотання відповідача про оголошення перерви в судовому засіданні, суд відмовляє в його задоволенні, враховуючи наступне.

Норми ст.22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 зазначеного кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Суддя має право оголосити перерву в засіданні в межах встановленого строку вирішення спору з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

Відкладення розгляду справи або оголошення перерви є правом та прерогативою суду, основними умовами для яких є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

В силу вимог ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем письмово не надано суду обґрунтувань щодо необхідності оголошення перерви в судовому засіданні, та не наведено обґрунтованих мотивів яким чином подання Дочірнім підприємством "Олан" до господарського суду міста Києва позову щодо визнання договорів удаваними та застосування наслідків удаваності впливатиме на розгляд даної справи №913/260/15. Зі змісту клопотання відповідача без надання відповідної ухвали суду по справі № 910/22993/15 та поданої позовної заяви не можна встановити, що предметом розгляду в межах зазначеної справи є удаваність саме спірного договору фінансового лізингу, та що даний спір є дійсно пов'язаним з даною справою.

Крім того, суд звертає увагу на те, що розгляд справи №913/260/15 триває вже більше двох місяців, протягом яких відповідач мав можливість вжити необхідні заходи щодо визнання договору фінансового лізингу недійсним в передбаченому законом порядку, проте, відповідних заходів не вживав.

Натомість, за клопотанням відповідача, у відповідності до приписів ст.69 Господарського процесуального кодексу України суд ухвалою від 12.08.2015 вже продовжував строк розгляду справи на 15 днів, який зокрема, закінчується 08.09.2015.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, в судові засідання з'являлися повноважні представники обох сторін, які надавали письмові пояснення та заперечення, докази на підтвердження власних правових позицій, внаслідок чого справа може бути розглянута за результатами повного та всебічного розгляду спору.

У судовому засіданні 07.09.2015 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

11.06.2012 між Дочірнім підприємством "Олан" (відповідач, продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" (позивач, покупець) було укладено договір купівлі-продажу №Р6724-6728, за умовами якого продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити транспортний засіб згідно додатку №1 (специфікації), що є невід'ємною частиною цього договору (п.1.1 договору) (а.с.14-18).

Відповідно до п.1.2 договору асортимент, комплектність, кількість і якість транспортного засобу визначені в додатку №1 (специфікація), що є невід'ємною частиною цього договору (а.с.17).

Придбання транспортного засобу на умовах цього договору здійснюється покупцем для подальшої передачі в лізинг лізингоодержувачу відповідно до договорів лізингу від 11.06.2012 №№LC6724-06/12 - LC6728-06/12, укладених між лізингоодержувачем і покупцем (п.1.3 договору).

Згідно з п.1.5 договору цим продавець підтверджує, що транспортний засіб, що постачається належить йому на праві власності та не має будь-яких обтяжень, не знаходиться під арештом та не підлягає конфіскації.

Відповідно до п.2.1 договору загальна вартість транспортного засобу становить гривневий еквівалент 244300 євро, що за погодженим сторонами курсом (курс 10,755166 гривень за 1 євро) становить 2189572 грн 54 коп., ПДВ 20% у розмірі 437914 грн 51 коп., всього 2627487 грн 05 коп. та включає вартість транспортного засобу, пакування та транспортування до місця поставки, визначеного цим договором.

Оплата транспортного засобу здійснюється покупцем на підставі даного договору в наступному порядку (п.2.2): 30% від загальної вартості транспортного засобу, а саме: гривневий еквівалент 73290 євро, що за погодженим сторонами курсом (курс 10,755166 гривень за 1 євро) становить 656871 грн 76 коп., крім того ПДВ 20% у розмірі 131374 грн 35 коп., всього 788246 грн 11 коп. покупець зобов'язується перерахувати на рахунок продавця протягом 3 (трьох) банківських днів з дати сплати лізингоодержувачем за договором фінансового лізингу авансового лізингового платежу та адміністративної комісії (пп.2.2.1); 70% від загальної вартості транспортного засобу, а саме: гривневий еквівалент 171010 євро, що за погодженим курсом (курс 10,755166 гривень за 1 євро) становить 1532700 грн 78 коп., крім того ПДВ 20% у розмірі 306540 грн 16 коп., всього 1839240 грн 94 коп. покупець зобов'язується перерахувати на рахунок продавця протягом 3 (трьох) банківських днів з дати підписання акту приймання-передачі транспортного засобу. У разі наявності претензій до транспортного засобу, передбачений цим пунктом платіж покупець зобов'язується здійснити не пізніше 5 (п'яти) банківських днів після підписання покупцем та продавцем акту про усунення недоліків транспортного засобу (пп.2.2.2).

Відповідно до п.3.1 договору продавець зобов'язаний поставити транспортний засіб протягом 10 календарних днів з дати сплати покупцем продавцю вартості транспортного засобу згідно п.2.2.1 цього договору.

Згідно з п.3.2 договору поставка транспортного засобу здійснюється на умовах DDP на склад продавця, за адресою: Луганська область, м.Алчевськ, вул.Декабристів, 27-А.

Датою поставки за цим договором є дата підписання продавцем і покупцем акту приймання-передачі транспортного засобу без будь-яких претензій покупця по якості, кількості та комплектності транспортного засобу (п.3.5 договору).

До договору була підписана специфікація від 11.06.2012 (додаток №1 до договору), в якій сторони зазначили: найменування товару, шасі №, № двигуна, рік випуску, кількість, ціну та виклали додаткові характеристики.

22.06.2012 відповідно до акта приймання-передачі предмета на підставі договору купівлі-продажу №Р6724-6728 від 11.06.2012 продавець передав у власність покупцю предмет згідно специфікації з відповідними характеристиками, а покупець перевірив якість, комплектність, справність та відповідність предмета умовам договору та підтверджує, що предмет відповідає всім встановленим специфікацією та договором вимогам (а.с.19).

Матеріали справи свідчать про те, що 11.06.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" (позивач, лізингодавець) та Дочірнім підприємством "Олан" (відповідач, лізингоодержувач) було укладено договір фінансового лізингу №LC6728-06/12, за умовами якого лізингодавець на підставі договору купівлі-продажу зобов'язується придбати у свою власність і передати на умовах фінансового лізингу, без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у тимчасове володіння та користування за плату майно, найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого зазначаються в специфікації (додаток №2 до цього договору), а лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору (п.1.1 договору) (а.с.20-32).

Відповідно до п.1.3 договору лізингу зобов'язання лізингодавця по придбанню предмета лізингу виникають після сплати лізингоодержувачем авансового лізингового платежу та адміністративної комісії згідно цього договору та додатків до нього.

В п.1.8 договору лізингу сторони передбачили, що на підставі ч.2 ст.524 Цивільного кодексу України вони погодили додатково до визначення зобов'язання у гривні, визначити зобов'язання у грошовому еквіваленті іноземної валюти - долар США (грошовий еквівалент іноземної валюти). Зобов'язання за цим договором попередньо визначаються в грошовому еквіваленті іноземної валюти та перераховуються у гривню в порядку, визначеному окремими положеннями цього договору.

Згідно з п.2.1 договору лізингу вартість предмета лізингу на момент підписання договору становить 525497 грн 41 коп., в т.ч. ПДВ 20% і підлягає остаточному визначенню після передачі предмета лізингу лізингоодержувачу та здійснення всіх розрахунків за договором купівлі-продажу.

В розділі 4 договору фінансового лізингу сторони передбачили умови щодо вартості фінансування та поточні лізингові платежі.

Так, згідно з п.п.4.1, 4.3 договору лізингоодержувач протягом строку лізингу сплачує лізингодавцю авансом поточні лізингові платежі, які розраховуються на перший робочий день кожного лізингового періоду за поточний місяць та складаються з суми, що ставиться в погашення вартості предмета лізингу та комісії лізингодавця (під якою сторони розуміють винагороду згідно Закону України "Про фінансовий лізинг").

В п.6.1 договору фінансового лізингу сторони передбачили випадки, коли лізингодавець має право достроково в односторонньому порядку розірвати цей договір та/або вилучити у лізингоодержувача предмет лізингу у безспірному порядку, зокрема, коли лізингоодержувач: використовує предмет лізингу з порушенням умов цього договору, в тому числі п.п.8.1.1, 8.1.2, 8.1.7 загальних умов (пп.6.1.1); не сплатив лізинговий платіж (частково або у повному обсязі) та прострочення сплати становить більше 30 днів (пп.6.1.2).

Відповідно до п.6.2 договору лізингу у випадку настання зазначених в підпунктах 6.1.1-6.1.7 цього договору обставин лізингодавець письмово повідомляє про це лізингоодержувача з зазначенням строку для усунення таких порушень. Якщо лізингоодержувач у встановлений лізингодавцем строк не усуває вчиненні порушення, лізингодавець має право, зокрема, розірвати цей договір та вимагати повернення предмета лізингу (пп.6.2.1 п.6.2 договору).

Згідно з п.9.4 договору лізингу він має наступні додатки, що є його невід'ємною частиною: додаток №1 - графік; додаток №2 - специфікація предмета лізингу; додаток №3 - акт приймання-передачі предмета лізингу (форма); додаток №4 - загальні умови фінансового лізингу.

Відповідно до п.5.1 загальних умов (додаток №4) лізингоодержувач зобов'язаний сплачувати лізингові платежі. Датою сплати лізингового платежу вважається дата зарахування такого платежу на поточний рахунок лізингодавця.

Згідно з п.п.5.3, 5.4 загальних умов лізингоодержувач сплачує поточні лізингові платежі щомісячно авансом до 8 числа поточного місяця на підставі рахунку лізингодавця, направленого на вказану в договорі електронну адресу лізингоодержувача або за допомогою факсимільного зв'язку. При чому, у разі неотримання рахунку лізингодавця до 5 числа поточного місяця лізингоодержувач зобов'язаний звернутися до лізингодавця та отримати свій рахунок самостійно. В цьому випадку лізингоодержувач зобов'язаний оплатити рахунок до 10 числа поточного місяця (а.с.30).

В специфікації від 11.06.2012 (додаток №2 до договору фінансового лізингу) сторони визначили найменування, заводський номер, номер шасі/номер кузова - вантажний сідловий тягач-Е марки Volvo модель FH400, номер шасі (кузова, рами) YV2ASG0А69B533798, двигун №D13173766, кількість одиниць - 1, марка - Volvo, модель - FH400, рік випуску - 2008, ціна з ПДВ - 525497 грн 41 коп. та інші характеристики зазначеного транспортного засобу (а.с. 28).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вантажний сідловий тягач-Е марки Volvo модель FH400, номер шасі (кузова, рами) YV2ASG0А69B533798, 2008 року випуску, держномер АА2295МЕ належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" (а.с.35).

Відповідно до акту приймання-передачі предмета лізингу від 27.06.2012 на підставі договору фінансового лізингу від 11.06.2012 №LC6728-06/12 лізингодавець передав, а лізингоодержувач прийняв у користування предмет лізингу згідно специфікації з відповідними характеристиками. Лізингоодержувач перевірив якість, комплектність, справність та відповідність предмета лізингу договору (в т.ч. відповідність предмета лізингу встановленим лізингоодержувачем умовам та специфікаціям) та підтверджує, що предмет лізингу відповідає всім встановленим лізингоодержувачем, специфікацією та договором вимогам. Лізингоодержувач ознайомлений та попереджений про особливості, недоліки та потенційну небезпечність, яку предмет лізингу може принести життю, здоров'ю або майну лізингоодержувача та інших осіб, або привести до пошкодження самого предмета лізингу (а.с.33).

Також, 27.06.2012 між сторонами була укладена угода про зарахування зустрічних однорідних вимог, згідно якої після набрання нею чинності вважаються погашеними зобов'язання сторін в такому обсязі: зобов'язання покупця (лізингодавця) перед продавцем (лізингоодержувачем) за договором купівлі-продажу від 11.06.2012 №Р6728-6/12 в розмірі 788246 грн 10 коп.; зобов'язання продавця (лізингоодержувача) перед покупцем (лізингодавцем) у сумі 157649 грн 22 коп. на підставі договору фінансового лізингу №LC6724-06/12 від 11.06.2012, в сумі 157649 грн 22 коп. на підставі договору фінансового лізингу №LC6725-06/12 від 11.06.2012, в сумі 157649 грн 22 коп. на підставі договору фінансового лізингу №LC6728-06/12 від 11.06.2012, в сумі 157649 грн 22 коп. на підставі договору фінансового лізингу №LC6727-06/12 від 11.06.2012, в сумі 157649 грн 22 коп. на підставі договору фінансового лізингу №LC6728-06/12 від 11.06.2012 зі сплати авансових лізингових платежів, на загальну суму 788246 грн 10 коп. (п.п.3.1, 3.2 угоди) (а.с.36).

26.06.2014 між сторонами була укладена угода про внесення змін до договору фінансового лізингу, якою сторони внесли зміни до Додатку №1 "Графік розрахунку заборгованості" до договору фінансового лізингу та виклали його в новій редакції.

Наявні в матеріалах справи виписки з рахунків № з 01.01.2012 по 06.06.2014 та № 3 з 07.06.14 по 03.07.2015 свідчать про те, що відповідач протягом 2012-2014 років на виконання умов договору фінансового лізингу № LС6728-06/12 від 11.06.2012 сплачував лізингові платежі згідно з узгодженим сторонами графіком.

Проте, починаючи з січня 2015 року відповідач припинив сплачувати позивачу лізингові платежі.

Матеріали справи свідчать, що позивач в порядку, визначеному п. 5.3 Загальних умов фінансового лізингу (додаток № 4 до договору фінансового лізингу) (а.с. 29-32), направляв на електронну адресу відповідача відповідні рахунки-фактури на сплату поточних лізингових платежів в січні-квітні 2015 р. (а.с. 114-132).

На час звернення позивача до суду з відповідним позовом прострочена заборгованість за виставленими позивачем рахунками-фактурами по сплаті поточних лізингових платежів (без врахування заборгованості по оплаті пені) складає 239050,29 грн. та обліковується за рахунками-фактурами №: LC6728-06/12/31-040 від 05.01.2015, № LC6728-06/12/32-042 від 02.02.2015, № LC6728-06/12/33-044 від 02.03.2015, № LC6728-06/12/34-046 від 01.04.2015.

В зв'язку з несплатою відповідачем заборгованості, позивач кур'єрською поштою ТЕКС Україна за накладною № 2472818 від 27.02.2015 направив на адресу відповідача вимогу від 27.02.2015 №278-02/15 (а.с. 98-99), в якій вимагав оплати прострочену суму заборгованості за поточними лізинговими платежами. В даній вимозі позивач висловив попередження, що у випадку непогашення ним існуючої заборгованості, позивач буде ініціювати, зокрема, дострокове припинення договору фінансового лізингу та вимагатиме повернення предмету лізингу.

Доказів виконання зазначеної вимоги позивача та погашення накопиченої заборгованості відповідачем суду не надано.

Крім того, позивач кур'єрською поштою ТЕКС Україна за накладною № 2472822 від 21.04.2015 направив на адресу відповідача лист вих. № 641-04/15 від 21.04.2015, в якому повідомив останнього про те, що він прострочив оплату лізингових платежів строком понад 30 днів, в зв'язку з чим позивач на підставі ч. 2 ст. 7 Закону України "Про фінансовий лізинг", п. 6.1. Договору повідомляє про односторонню відмову від договору фінансового лізингу та вимагає негайно повернути предмет лізингу.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, з метою повідомлення відповідача про прийняте рішення про односторонню відмову від договору та негайне повернення предмету лізингу, позивачем також було опубліковано відповідне оголошення в газеті "Урядовий Кур'єр" від 22.04.2015 року, середа, №73 (сторінка 12), яка є всеукраїнським офіційним друкованим виданням згідно Указу Президента України "Про порядок оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності" від 10.06.1997 №503/97, та в якій публікуються Закони України, інші акти Верховної Ради України, акти Президента України, Кабінету Міністрів України, офіційні оголошення (фінансові звіти, порядки денні акціонерних товариств, оголошення про банкрутство, про втрачені документи, виклики до суду тощо).

Відповідне оголошення опубліковане за заявою позивача від 20.04.2015, підписаною генеральним директором ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" Спихальським М.В. (а.с. 134).

За таких обставин, у зв'язку з допущеним простроченням внесення лізингових платежів лізингоотримувачем та невиконанням вимоги щодо повернення предмету лізингу, позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Надаючи юридичну каліфікацію спірним правовідносина сторін, суд зазначає наступне.

Договір укладений між сторонами за своєю правовою природою є договором фінансового лізингу. Правовідносини щодо фінансового лізингу регулюються нормами Закону України "Про фінансовий лізинг", Цивільного та Господарського кодексів України.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.292 Господарського кодексу України лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів. Об'єктом лізингу може бути нерухоме і рухоме майно, призначене для використання як основні фонди, не заборонене законом до вільного обігу на ринку і щодо якого немає обмежень про передачу його в лізинг.

Згідно ч.2 ст.1 Закону України "Про фінансовий лізинг" за договором фінансового лізингу (надалі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до п.3 ч.2 ст.11 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Згідно з ч.1 ст.16 Закону України "Про фінансовий лізинг" сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Відповідно до ч.2 ст.16 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що до складу лізингових платежів можуть включатися сума, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагорода лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсація відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Згідно з ч.1 ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст.599 Цивільного України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Належне виконання лізингоодержувачем обов'язків зі сплати всіх лізингових платежів, передбачених договором лізингу, означає реалізацію ним права на викуп отриманого в лізинг майна.

Таким чином, на правовідносини що складаються між сторонами договору лізингу щодо одержання лізингодавцем лізингових платежів у частині покупної плати за надання майна в майбутньому у власність лізингоодержувача, поширюються загальні положення про купівлю-продаж.

Статтею 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару, встановлену в договорі. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Згідно зі статтею 697 ЦК України договором може бути встановлено, що право власності на переданий покупцеві товар зберігається за продавцем до оплати товару або настання інших обставин.

За змістом договору фінансового лізингу № LC6728-06/12 від 11.06.2012 р. право власності на предмет лізингу до його викупу лізингоодержувачем належить лізингодавцю.

Згідно з п. 2 ст. 7 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо

лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів.

Згідно зі ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно з п.7 ч.2 ст.11 Закону України "Про фінансовий лізинг" у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором.

Відповідно до п.п.10.3.1 п.10 загальних умов (додаток № 4 до договору фінансового лізингу) у разі дострокового припинення договору при настанні зазначених в пп.10.2.1 п.10 цих загальних умов обставин лізингоодержувач зобов'язаний повернути предмет лізингу лізингодавцю за власний рахунок у визначені лізингодавцем строки та місце в межах території України.

Оскільки відповідач не надав суду доказів сплати лізингових платежів в строки встановлені договором фінансового лізингу № LC6728-06/12 від 11.06.2012 р., а прострочення у сплаті лізингових платежів становить більше ніж 30 днів, суд визнає обгрунтованими доводами позивача про те, що він на підставі п.п. 6.1.-6.1.2-6.2.2 зазначенего договору та ст.7 Закону України "Про фінансовий лізинг" має право достроково в односторонньому порядку розірвати цей договір та вимагати повернення предмета лізингу, або вилучити предмет лізингу за рішенням суду.

Згідно зі ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відносно доводів відповідача, що він не отримував та не отримує від позивача з рахунки за період з січня 2015 року і самостійно зв'язатись з позивачем не має змоги, у зв'язку із захопленням міста Алчевська незаконними терористичними формуваннями, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до п.5.3 загальних умов (додаток №4 до договору фінансового лізингу) лізингоодержувач сплачує поточні лізингові платежі щомісяця авансом до 8 числа поточного місяця з урахуванням п.5.4 цих загальних умов на підставі рахунку лізингодавця, направленого на вказану в договорі електронну адресу лізингоодержувача або за допомогою факсимільного зв'язку. У разі неотримання рахунку лізингодавця до 5 числа поточного місяця лізингоодержувач зобов'язаний звернутися до лізингодавця та отримати відповідний рахунок самостійно.

В угоді про внесення змін до договору фінансового лізингу від 26.06.2014 (а.с.37-38) відповідачем було зазначено, зокрема, адресу електронної пошти - .

На вказану адресу електронної пошти відповідача позивач кожного місяця направляв рахунки на сплату лізингових платежів, що підтверджується відповідними роздруківками.

Крім того, відповідачем документально не доведено суду неможливість самостійно звернутися до позивача для отримання відповідного рахунку, як це передбачено п.5.3 загальних умов.

З огляду на викладене, доводи відповідача в цій частині суд вважає необґрунтованими.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.10 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу у випадках, передбачених договором лізингу або законом.

Підпунктом 6.1.2 п.6.1 договору фінансового лізингу сторони передбачили, що лізингодавець має право достроково в односторонньому порядку розірвати цей договір та/або вилучити у лізингоодержувача предмет лізингу у безспірному порядку у випадку, коли лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж (частково або у повному обсязі) та прострочення сплати становить більше 30 днів.

Згідно з пп.10.2.1 п.10.2 загальних умов (додаток №4 до договору фінансового лізингу) договір достроково припиняється у останній день місяця, в якому має місце направлення лізингодавцем лізингоодержувачу письмового повідомлення про прийняття лізингодавцем рішення про дострокове припинення договору з підстав, визначених розділом 6 договору.

Як вже зазначалось вище, відповідач не сплачував лізингові платежі з січня 2015 року.

27.02.2015 позивач кур'єрською службою направив на адресу відповідача лист-вимогу від 27.02.2015 №278-02/15 (а.с.98-99), в якому вимагав оплатити прострочену суму заборгованості.

21.04.2015 позивач кур'єрською службою направив на адресу відповідача лист-вимогу від 21.04.2015 №641-04/15 (а.с.100-101), в якому повідомив про односторонню відмову від договорів фінансового лізингу та вимагав негайно повернути предмети лізингу.

Таким чином, позивачем було прийнято рішення про односторонню відмову від договорів фінансового лізингу, зокрема, і договору фінансового лізингу від 11.06.2012 №LC6728-06/12.

Суд також враховує, що п. 6.2. договору фінансового лізингу передбачено саме письмове повідомлення відповідача про прийняті рішення. При цьому умовами зазначеного договору не передбачено, яким саме чином (в т.ч. простою чи рекомендованою кореспонденцією; засобами поштового зв'язку, кур'єрською доставкою або шляхом безпосереднього вручення уповноваженому представникові відповідача, тощо) позивач повинен направляти відповідне повідомлення.

Тобто обраний позивачем спосіб зв'язку - направлення листів відповідачу кур'єрською поштою ТЕКС Україна не суперечить умовам договору фінансового лізингу.

Суд критично ставиться до посилання відповідача на неотримання зазначених вище листів від позивача через бойові дії та тимчасову окупацію м.Алчевськ незаконними збройними формуваннями, оскільки в даному випадку позивач, з урахуванням вимог ст. ст. 33-34 ГПК України, належними та допустимими доказами довів факт виконання ним умов договору фінансового лізингу щодо повідомлення відповідача про прийняті рішення, в зв'язку з простроченням відповідачем оплати лізингових платежів.

Натомість відповідач в порушення умов п.5.3., п.8.1.9. загальних умов фінансового лізингу самостійно до лізингодавця не звернувся для отримання відповідних рахунків у разі їх неотримання, відповідні платежі в сумах на власний розсуд самостійно не здійснював, письмово лізингодавця про актуальні можливі засоби зв'язку чи неможливість виконання своїх зобов'язань за договором не повідомляв.

До того ж, відповідач не сплачуючи лізингові платежі в передбачені договором строки, повинен був усвідомлювати можливі правові наслідки такої несплати, проте, як зазначив в судовому засіданні представник позивача, до моменту звернення позивача до суду з позовом по даній справі, відповідач не звертався до позивача з метою узгодження цього питання в позасудовому порядку.

Судом встановлено, що з метою повідомлення Дочірнє підприємство "Олан" про прийняте рішення, у зв'язку з неможливістю направити відповідне повідомлення поштою, оскільки відповідно до інформації Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" розміщеній на офіційному веб-сайті (http://www.ukrposhta.com/www/upost.nsf/(documents)/05B89C5B88C05079C2257D7E002C3293) пересилання пошти до/з міста обласного значення Алчевськ тимчасово не здійснюється, позивач опублікував відповідне оголошення про односторонню відмову від договорів фінансового лізингу та негайне повернення предметів лізингу в газеті "Урядовий кур'єр" від 22.04.2015, середа, №73, сторінка 12 (а.с.43-44), з електронним примірником якої можна ознайомитися в мережі Інтернет.

Частиною 3 ст.7 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що відмова від договору лізингу є вчиненою з моменту, коли інша сторона довідалася або могла довідатися про таку відмову.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач мав можливість довідатися про односторонню відмову позивача від договорів фінансового лізингу та негайне повернення предметів лізингу.

Враховуючи викладене, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача відносно того, що про факт розірвання договору лізингу він дізнався 14.08.2015 через свого представника, який в свою чергу про факт розірвання достовірно дізнався лише 12.08.2015.

Згідно з п.7 ч.2 ст.11 Закону України "Про фінансовий лізинг" у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором.

Відповідно до пп.10.3.1 п.10 загальних умов (додаток №4 до договору фінансового лізингу) у разі дострокового припинення договору при настанні зазначених в пп.10.2.1 п.10 цих загальних умов обставин лізингоодержувач зобов'язаний повернути предмет лізингу лізингодавцю за власний рахунок у визначені лізингодавцем строки та місце в межах території України.

Оскільки на час вирішення судом спору позивач є власником предмета фінансового лізингу, а відповідач не надав суду доказів повернення позивачу даного предмета фінансового лізингу на відповідну вимогу позивача та не усунув порушень умов договору щодо сплати лізингових платежів згідно з встановленим графіком (додаток № 1 до договору фінансового лізингу № LC6728-06/12 від 11.06.2012 р.), заборгованість не погасив, заявлених позовних вимог не спростував, суд визнає законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про зобов'язання відповідача повернути транспортний засіб, що є предметом фінансового лізингу за укладеним між сторонами договором фінансового лізингу № LC6728-06/12 від 11.06.2012 р., а саме: вантажний сідловий тягач-Е, марки Volvo модель FH400, номер шасі (кузова, рами) YV2ASG0А69B533798, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер АА2295МЕ.

Суд також визнає необгрунтованими доводи відповідача про те, що позивач при зверненні до господарського суду невірно визначив вартість предмету фінансового лізингу в сумі 525497,41 грн., що нібито призвело до неправильного визначення розміру судового збору за подання позову по даній справі.

Зокрема, вартість предмету фінансового лізингу визначена в сумі 525497,41 грн. на підставі п. 2.1. договору фінансового лізингу, специфікації до договору купівлі-продажу №Р6724-6728 від 11.06.2012 р. (а. с. 14-17).

При цьому, п. 2.2. договору фінансового лізингу передбачено, що остаточна вартість предмета лізингу включає всі витрати лізингодавця на придбання предмета лізингу та оформлення права власності, включаючи, але не обмежуючись витратами, зазначеними в відповідному пункті договору.

Пунктом 2.3. договору передбачено порядок остаточного визначення вартості предмета лізингу.

В методиці розрахунку лізингових платежів (додаток № 1 до договору фінансового лізингу) застосовується вартість предмета лізингу, зазначена у видатковій накладній, (тобто 525497,41 грн., а не вартість предмета лізингу, з урахуванням його амортизації.

З огляду на викладене, суд критично ставиться до посилань відповідача на те, що за умовами договору фінансового лізингу предмет лізингу обліковується на балансі лізингоодержувача, а згідно з довідкою ДП "Олан" від 22.06.2015 р. № 1 балансова (залишкова) вартість предмета лізингу, внаслідок його амортизації нині становить лише 302890,84 грн.

До того ж, довідка ДП "Олан" від 22.06.2015 р. № 1 не є висновком експерта, в ній не зазначено за якою саме методикою було здійснено оцінювання вартості транспортного засобу що є предметом лізингу, вона є одностороннім документом, тобто складена лише представниками відповідача, без участі представників позивача, тощо. Крім того, не зрозуміло вартість зазначена з урахуванням ПДВ чи без.

Зазначене, з огляду на вимоги ст. 33-34 Господарського процесуального кодексу України, унеможливлює прийняття судом даної довідки в якості належного та допустимого доказу обгрунтованого визначення вартості предмета фінансового лізингу.

Судовий збір покладається на відповідача згідно ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" до Дочірнього підприємства "Олан" задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Дочірнє підприємство "Олан", вул.Декабристів, б.27-А, м.Алчевськ Луганської області, ідентифікаційний код 21788305, повернути майно (предмет лізингу) Товариству з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль", проспект Московський, б.9, корпус 5, офіс 101, м.Київ, ідентифікаційний код 34480657, а саме: транспортний засіб вантажний сідловий тягач-Е марки Volvo модель FH400, номер шасі (кузова, рами) YV2ASG0А69B533798, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер АА2295МЕ, шляхом його вилучення у Дочірнього підприємства "Олан" з наступною передачею Товариству з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль", про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. Стягнути з Дочірнього підприємства "Олан", вул.Декабристів, б.27-А, м.Алчевськ Луганської області, ідентифікаційний код 21788305, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль", проспект Московський, б.9, корпус 5, офіс 101, м.Київ, ідентифікаційний код 34480657, судовий збір у сумі 10509 грн 95 коп., про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено та підписано 14.09.2015.

Суддя О.В. Драгнєвіч