ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03.09.2015 Справа № 905/1219/15

Господарський суд Донецької області, у складі судді Огороднік Д.М.

за позовомКомунального підприємства «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства»
ДоКвартирно-експлуатаціного відділу м. Луганськ
Простягнення 1276,95 грн.

Представники сторін: від позивача: ОСОБА_1 представник за довіреністю; від відповідача: ОСОБА_2 представник за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» (позивач) звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Луганськ про стягнення заборгованості в розмірі 1276,95 грн, у тому числі 712,47 грн суми основного боргу, пені у розмірі 129,97 грн, штрафу у розмірі 49,85 грн, 366,54 грн інфляційних витрат, 18,12 грн 3 % річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору про закупівлю водовідведення за державні кошти №277 від 26.03.2014, у звязку з чим у відповідача утворилась заборгованість за період з травня по грудень 2014 року.

На підтвердження позовних вимог, позивачем додано до матеріалів справи копії наступних документів: договору про закупівлю водовідведення за державні кошти №277 від 26.03.2014, рахунків, актів реалізації послуг, відповіді відповідача від 15.06.2015 № 1217 на претензію № 1269, розрахунку суми позову.

Відповідач заперечує проти задоволення позову частково та просить стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Луганськ суму основного боргу 712,47 грн, а в частині позовних вимог щодо стягнення пені у розмір 129,97 грн, штрафу у розмірі 49,85 грн, інфляційних втрат у розмірі 366,54 грн, 3 % річних у розмірі 18,12 грн відмовити. Свої заперечення відповідач аргументує тим, що Квартирно - експлуатаційний відділ м. Луганськ є неприбутковою державною бюджетною установою в складі Збройних Сил України, заснованою Міністерством оборони України. Після укладання означених договорів, а саме 23.05.2014 Квартирно експлуатаційний відділ, що на той час розташовувався та здійснював свою діяльність за адресою: м. Луганськ, вул. Оборонна, 32, був захоплений невідомими озброєними особами, у звязку з чим тільки 31.12.2014 був передислокований та відновив свою роботу за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Рози Люксембург, 20. Також відповідач посилається на форс мажорні обставини, що виникли через проведення на території Донецької та Луганської області антитерористичної операції. До відзиву відповідач надав наказ начальника Південно-Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 10.12.2014 № 274 «Про передислокацію квартирно-експлуатаційного відділу м. Луганська», а також сертифікат № 4812 від 27.07.2015 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданий Донецькою торгово-промисловою палатою.

Представники сторін клопотання щодо фіксації судового процесу не заявляли, у звязку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

26.03.2014 між Комунальним підприємством «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства»" (учасник, позивач) та Квартирно-експлуатаціним відділом м. Луганськ (замовник, відповідач) укладений договір про закупівлю послуг водопостачання за державні кошти № 277 (далі договір), згідно з умовами якого учасник зобовязується у 2014 році надати замовникові послуги з водовідведення, а замовник прийняти і оплатити такі послуги.

Відповідно до п. 1.2 договору найменування послуг: приймання господарсько-побутових стоків з обєктів замовника (ДК016-201037.00.1). Кількість послуг: 120 куб. м.. з прийому стоків здійснюється в межах бюджетних асигнувань, встановлених для замовника на 2014 рік відповідно до кошторису.

Обсяги закупівлі товарів (робіт або послуг) можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків (п. 1.3 договору)

Згідно п. 3.1 договору ціна цього договору становить 332,64 грн. Ціна цього договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін (п. 3.2 договору)

У відповідності до п. 4.1 договору розрахунки проводяться шляхом оплати замовником після предявлення учасником рахунка на оплату послуг (далі-рахунок) або після підписання сторонами акта або попередньої оплати, або поетапної оплати замовником наданих послуг.

Відповідно до п. 5.1 договору строк надання послуг становить з 01.01.2014 по 31.12.2014 цілодобово, в межах наданих бюджетних асигнувань замовника з державного бюджету. Місце надання послуг обєкти замовника (м. Маріуполь, вул. Ломізова, 8, Маріупольській міський військомат).

Згідно п. 11.5 договору тарифи на послуги учасника на момент підписання договору складають 2,310 грн за 1 куб. м. (без ПДВ).

Звітним місяцем використання питного водопостачання вважати той місяць, у якому зроблено нарахування або зняті показання водолічильників, згідно з графіком. Нарахування проводиться з 10 числа попереднього до 10 числа звітного місяця (графік може бути змінено з урахуванням святкових та вихідних днів) (п. 11.10 договору).

Увідповідності до п. 11.11 договору замовник за скидання стоків в міську каналізацію здійснює оплату зі свого рахунку на рахунок учасника в пятиденний термін із моменту отримання рахунку в повному обсязі.

За умовами статті 193 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону і укладеного договору.

Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

На виконання умов договору від 26.03.2014 № 287 позивачем здійснено послуги з водовідведення, що підтверджується актом від 12.05.2014 № 277/1, рахунком № 277 160 від 14.05.2014 за період травень 2014 року на суму 91,44 грн ( у звязку з наявністю переплати заборгованість відповідача за вказаний період складає 34,29 грн); актом від 10.05.2014 № 277/1, рахунком № 277 161 від 12.06.2014 за період червень 2014 року на суму 83,82 грн; актом від 09.07.2014 № 277/1, рахунком № 277 162 від 10.07.2014 за період липень 2014 року на суму 53,34 грн; актом від 07.08.2014 № 277/1, рахунком № 277 163 від 08.08.2014 за період серпень 2014 року на суму 144,78,59 грн; актом від 09.09.2014 № 277/1, рахунком № 277 164 від 10.09.2014 за період вересень 2014 року на суму 205,74 грн; актом від 09.10.2014 № 277/1, рахунком № 277 165 від 10.10.2014 за період жовтень 2014 року на суму 91,44 грн; актом від 11.11.2014 № 277/1, рахунком № 277 166 від 11.11.2014 за період листопад 2014 року на суму 28,51 грн, рахунком № 277-166/2 від 11.11.2014 за період листопад 2014 року на суму 17,21 грн; актом від 08.12.2014 № 277/1, рахунком № 277 167 від 10.12.2014 за період грудень 2014 року на суму 33,26 грн, рахунком № 277 167/2 від 10.12.2014 за період грудень 2014 року на суму 20,08 грн. Всього позивачем надано послуг на загальну суму 712,47 грн. Вказані акти отримані відповідачем, про що містяться відповідні відмітки на актах, копії яких є в матеріалах справи.

За таких обставин, матеріалами справи підтверджується, що позивач надав, а відповідач прийняв послуг на загальну суму 712,47 грн. Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як свідчать матеріали справи, відповідач своїх зобовязань за договором не виконав, за поставлені послуги з водовідведення за травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2014 року не розрахувався, у звязку з чим у відповідача виникла заборгованість в розмірі 712,47 грн.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивачем листом від 20.05.2015 № 1269 направлено претензію відповідачеві з вимогою сплатити заборгованість за договором № 277 від 26.03.2014 у розмірі 712,47 грн.

Відповідачем листом від 15.06.2015 № 1216 відправлено відповідь позивачеві на претензію № 1269 від 20.05.2015, в якій відповідач визнає розмір заборгованості в повному обсязі.

У відзиві на позовну заяву відповідач визнає заборгованість за договором № 277 від 26.03.2014 у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Луганськ щодо стягнення 712,47 грн. суми основного боргу є обґрунтованими.

За несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, позивач на підставі п. 7.3 договору просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 129,97 грн та штраф у розмірі 49,85 грн, додавши відповідний розрахунок за кожен місяць окремо, визначаючи період нарахування виходячи з дати вручення рахунку згідно реєстрів вручення рахунків з урахуванням пяти днів на оплату рахунка та з урахуванням положень ч. 6 ст.230 Господарського кодексу України.

П. 7.3 договору встановлені види порушень та санкції за них. Так за порушення строків виконання зобовязання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Відповідач заперечує проти задоволення позову в частині стягнення пені, штрафу, інфляційних втрат, 3% річних посилаючись при цьому на наявність форс-мажорних обставин.

Згідно п. 8.2 договору сторона, що не може виконувати зобовязання за цим договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 10 днів з моменту їх виникнення повідомити по це іншу сторону у письмовій формі.

Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України.

Згідно ч. 1 ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

В цьому контексті виникає необхідність доведення прямого причинного зв'язку між настанням обставини непереборної сили і неможливості виконати зобов'язання саме через цю обставину.

Статтею 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" встановлено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Відповідачем надано суду Сертифікат Донецької торгово-промислової палати України №4812 про настання обставин непереборної сили для відповідача з 15.05.2014 по 29.12.2014 щодо екологічного податку та сплати рентної плати за спец використання води.

Дослідивши надані відповідачем докази, судом не приймаються посилання на вказаний вище сертифікат №4812, оскільки він не відповідає вимогам закону в якості доказу на підтвердження наявності форс-мажорних обставин. Інших належних доказів на підтвердження форс-мажорних обставин, відповідачем не надано, а судом не встановлено. Доводи відповідача про захоплення приміщення та передислокацію місця знаходження відповідача, судом не приймаються, оскільки вказані докази могли б бути подані відповідачем до Торгово-промислової палати для встановлення форс-мажорних обставин, проте відповідач це не зробив.

Окрім того, відповідач письмово не повідомив позивача про обставини непереборної сили протягом 10 днів з моменту їх виникнення, як це передбачено умовами договору, а також не надав відповідних документів, виданих Торгово-промисловою палатою України, на підтвердження обставин непереборної сили, суд не бере до уваги доводів відповідача щодо неможливості виконання зобовязання у встановлений договором строк.

За таких обставин, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження форс-мажорних обставин, та відповідно на підтвердження підстав для звільнення відповідача від відповідальності. Щодо інших доводів відповідача, то суд їх також відхиляє, оскільки вони не є підставами для звільнення відповідача від грошових зобов»язань.

Відповідно до статті 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Аналогічні положення закріплені і в ст.ст. 216, 217 Господарського кодексу України. При цьому, несвоєчасне виконання грошових зобовязань є належною підставою у розумінні ст. 218 Господарського кодексу України для застосування заходів господарсько-правової відповідальності.

Як встановлено ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є вид неустойки, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання;

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Згідно ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У відповідності до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Перевіривши розрахунок пені та штрафу позивача, суд визнає його арифметично вірним.

За несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 18,12 грн. та інфляційні втрати у розмірі 366,54 грн за період з травня по грудень 2014, додавши відповідний розрахунок за кожен місяць окремо, визначаючи період нарахування виходячи з дати вручення рахунку згідно реєстрів вручення рахунків з урахуванням пяти днів на оплату рахунка 10.07.2015.

Стаття 625 Цивільного кодексу України не звільняє боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, за вимогою кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Судом перевірена вірність зробленого позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних витрат та встановлено, що вони є арифметично вірними.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач обставин, викладених позивачем, належними засобами доказування не спростував, доказів на спростування факту порушення ним договірних зобовязань щодо повної і своєчасної оплати отриманих послгу за договором, суду не надав.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Квартирно експлуатаційного відділу м. Луганськ (84112, м. Словянськ, вул. Рози Люксембург, 20, код 07652214 з будь якого рахунку виявленого державним виконавцем під час виконавчого провадження) на користь Комунального підприємства «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» (87500, м. Маріуполь, вул. Варганова, 7, код 03361508) суму заборгованості у розмірі 712 (сімсот дванадцять) грн. 47 коп., пеню у розмірі 129 (сто двадцять девять) грн. 97 коп., 3% річних у розмірі 18 (вісімнадцять) грн. 12 коп., інфляційні втрати у розмірі 366 (триста шістдесят шість) грн 54 коп., судовий збір у розмірі 1827 (тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення повного рішення та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя Д.М. Огороднік

Дата складення повного рішення 08.09.2015.