ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"15" вересня 2015 р.Справа № 916/4640/14

За позовом: приватного підприємства „БІЗОН-ТЕХ 2012

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю „ІНСАХАРПРОМ

про стягнення 211 852,88грн.

субєкт оскарження: Відділ Державної виконавчої служби Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області

Суддя Цісельський О.В.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача (скаржаника): не з'явився

від відділу ДВС Котовського міжрайонного Управління юстиції: не з'явився

СУТЬ СПОРУ: розглядається скарга товариства з обмеженою відповідальністю „ІНСАХАРПРОМ на дії відділу ДВС Котовського міжрайонного Управління юстиції в порядку ст.121-2 ГПК України, в якій просить суд:

- визнання неправомірними проведені відділом ДВС Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області за адресою: с. Бочманівка, Котовський район, Одеська область опис та арешт, що оформлені актами опису й арешту майна від 09.07.2015р., на зерно пшениці озимої врожаю 2015р., засіяної на полях від №№3, 4, 6 11, 12, 21, 10, загальна площа яких 373,91 га, зерно кукурудзи врожаю 2015р., засіяної на полях під №№7, 17, 15, 13 загальна площа яких 294,87 га, а також зерно ячменю врожаю 2014-2015 років (озимий) загальною масою 128,7 тон, які належать товариству з обмеженою відповідальністю „ІНСАХАРПРОМ;

- зупинити зведене виконавче провадження №47682745 до розгляду скарги товариства з обмеженою відповідальністю „ІНСАХАРПРОМ на рішення відділу ДВС Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, про що постановити ухвалу, яку надіслати на адресу відділу ДВС Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області для виконання.

08.07.2015р. товариство з обмеженою відповідальністю „ІНСАХАРПРОМ звернувся до господарського суду Одеської області зі скаргою на дії Відділу Державної виконавчої служби Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, в порядку ст.121-2 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 17.08.2015р. розгляд скарги товариства з обмеженою відповідальністю „ІНСАХАРПРОМ було відкладено на 27.08.2015р.

З підстав закінчення повноважень судді господарського суду Одеської області Погребної К.Ф., розпорядженням керівника апарату суду №1206 призначено проведення повторного автоматичного розподілу справи №916/4640/14.

На підставі повторного автоматичного розподілу справи №916/4640/14, зазначену скаргу було передано на розгляд судді господарського суду Одеської області Цісельському О.В.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 25.08.2015р. скарга товариства з обмеженою відповідальністю „ІНСАХАРПРОМ прийнята до провадження суддею Цісельським О.В. та призначена до розгляду в судовому засіданні.

Представник позивача в судове засідання з розгляду скарги не з'явився, хоча про час та місце їх проведення був повідомлений належним чином, проти скарги заперечує, з підстав викладених у заперечення на скаргу (вх.№22697/15 від 14.09.2015р.).

Представник відповідача (скаржника) в судове засідання з розгляду скарги не з'явився, хоча про час та місце їх проведення був повідомлений належним чином.

Представник ДВС в судове засідання з розгляду скарги не з'явився, хоча про час та місце їх проведення був повідомлений належним чином.

Як зазначено у третьому абзаці п.3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р., в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Дослідивши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, суд встановив:

Рішенням господарського суду Одеської області від 22.12.2014р. по справі №916/4640/14 позов задоволено частково, стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю „ІНСАХАРПРОМ на користь приватного підприємства "БІЗОН-ТЕХ 2012" 80 000 грн. 00 коп. основного боргу, 89 888 грн. 42 коп. індексу інфляції, 28 687 грн. 20коп. штрафу, 9 160 грн. 20коп. пені та 4 146 грн. 71 коп. судового збору, в решті позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 03.03.2015р. рішення суду від 22.12.2014р. було частково скасовано, стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю „ІНСАХАРПРОМ на користь приватного підприємства "БІЗОН-ТЕХ 2012" 80 000 грн. 00 коп. основного боргу, 89 888 грн. 42коп. індексу інфляції, 14 343 грн. 60 коп. штрафу, 277 грн. 26коп. пені.

16.03.2015р. на виконання постанови Одеського апеляційного господарського суду від 03.03.2015р. по справі №916/4640/14 був виданий відповідний наказ.

08.07.2015р. товариство з обмеженою відповідальністю „ІНСАХАРПРОМ звернувся до господарського суду Одеської області зі скаргою на дії Відділу Державної виконавчої служби Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, в порядку ст.121-2 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування поданої скарги відповідач зазначає, що 03.07.15 р. на адресу ТОВ „ІНСАХАРПРОМ від відділу ДВС Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області надійшов лист № 5071/03-35 згідно якого орган державної виконавчої служби повідомив ТОВ „ІНСАХАРПРОМ про те, що державним виконавцем відділу ДВС Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області на 09.07.2015 р. за адресою: с. Бочманівка, Котовський район, Одеська область земельні ділянки зареєстровані за ТОВ „ІНСАХАРПРОМ на праві постійного користування, призначені виконавчі дії щодо проведення опису й арешту посівних площ боржника під урожай 2015 р., а майно, що буде описане та арештоване буде передаватись на відповідальне зберігання боржнику - ТОВ „ІНСАХАРПРОМ.

09.07.15р. державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Котовського міжрайонного управлінні юстиції в Одеській області ОСОБА_1 було проведено опис майна, яке належить ТОВ „ІНСАХАРПРОМ, за результатам чого згідно схеми поділу земель колективної власності, на земельні паї по Бочманівській сільській раді Котовського району Одеської області описано і накладено арешт на зерно пшениці озимої врожаю 2015 року, засіяної на полях під №№3, 4, 6, 11, 12, 21, загальна площа яких 373,91 га., зерно кукурудзи врожаю 2015 року, засіяної на полях №№1, 19, 20, 9, 18, 14 загальна площа яких 284,07 га., зерно соняшника врожаю 2015 року, засіяної на полях під №№ 7, 17, 15, 13 загальна площа яких 294,87 га., а також зерно ячменю врожаю 2014-2015 років (озимий) загальною масою 128,7 тон, про що складені та підписані відповідні акти опису й арешту майна (копії додаються).

На думку скаржника, проведені відділом ДВС Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області виконавчі дії з опису та арешту майна боржника є незаконними та необґрунтованими, оскільки відділом ДВС Котовського міжрайонного управління юстиції Одеській області при проведенні виконавчих дій не були дотримані вимоги ст.52 Закону України "Про виконавче провадження" щодо порядку звернення стягнення на кошти та майно боржника.

Крім того, скаржник зазначає про відсутність необхідного юридичного складу, з яким закон пов'язує право державного виконавця звернути стягнення на належне боржнику інше майно, у зв'язку з чим опис й арешт посівних площ боржника під урожай 2015 р., які проведені відділом ДВС Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області 09.07.15р. є незаконними та необґрунтованими.

З врахуванням наведеного, на думку скаржника, невжиття органом виконання судових рішень визначених Законом України "Про виконавче провадження" заходів щодо визначення вартості арештованого нерухомого майна для звернення стягнення на нього в розмірі і в обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, свідчить про необґрунтованість звернення стягнення на посівні площі боржника під урожай 2015 р. шляхом їх опису й арешту, які проведені 09.07.15 р відділом ДВС Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області., що і стало підставою для відповідача, звернутись до суду із даною скаргою.

Дослідивши обставини справи, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню, з наступних правових підстав.

У відповідності до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно ст.115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України „Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч.ч.1, 2, п.п.6, 18 ч.3 ст.11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням;

Відповідно до ст.19 названого закону державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа: 1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, 2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; 4) в інших передбачених законом випадках.

Положеннями ст.32 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно ч.ч.1-6 ст.52 Закону України Про виконавче провадження звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються. На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження.

Частиною 1 ст.55 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що державний виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.57 Закону України Про виконавче провадження арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Крім того, за правилами ч. 2 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження про наявність обставин, які є підставою для повернення виконавчого документу стягувачеві, державним виконавцем складається відповідний акт.

При цьому, факт вчинення вищезазначених дій, які надають можливість дійти до беззаперечного висновку про відсутність у боржника майна, за рахунок якого можливо здійснити примусове виконання рішення, повинен підтверджуватись відповідними документами, складеними державним виконавцем та відомостями, отриманими від компетентних органів, які обовязково долучаються до матеріалів виконавчого провадження відповідно до п. 3.3 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008р. № 2274/5.

У відповідності з п. 9.1, 9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України прийняття органами Державної виконавчої служби, їх посадовими особами будь-яких рішень (постанов тощо) в процесі здійснення виконання судових рішень господарських судів підпадає в розумінні статті 121-2 ГПК під ознаки дій цих органів та осіб, тому відповідні рішення також підлягають оскарженню до названих судів.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Згідно ч.4 ст.82 Закону України "Про виконавче провадження", рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч.1 ст.121-2 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Приймаючи до уваги те, що доводи, викладені у скарзі товариства з обмеженою відповідальністю „ІНСАХАРПРОМ належним чином не обґрунтовані та не підтверджені відповідними доказами, суд дійшов висновку, що скаргу слід відхилити, з підстав її необґрунтованості та недоведеності.

Крім того, в матеріалах справи наявна копія заяви позивача (вих.№162/15/15-юр від 13.08.2015р.) про закінчення виконавчого провадження, відповідно до якої приватне підприємство „БІЗОН-ТЕХ 2012 просить закінчити виконавче провадження, у зв'язку з його фактичним виконанням.

Керуючись ст.ст. 86, 121-2 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „ІНСАХАРПРОМ на дії відділу ДВС Котовського міжрайонного Управління юстиції в порядку ст.121-2 ГПК України відхилити.

Суддя О.В. Цісельський