ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.15 cправа№ 914/2324/15

за позовом: комунального підприємства «Розділжитлосервіс» Новороздільської міської ради, м. Новий Розділ Львівська область.

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1Розділ», м. Новий Розділ Львівська область.

про стягнення 49 134,28 грн. заборгованості

суддя Юркевич М.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_2 - представник

На розгляд до господарського суду Львівської області поступила позовна заява комунального підприємства «Розділжитлосервіс» до товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1Розділ» про стягнення 27 195,53 грн. основного боргу, 20 445,60 грн. інфляційних втрат та 1493,15 грн. 3% річних.

Ухвалою господарського суду від 16.07.2015р. порушено провадження у даній справі та призначено її до розгляду на 04.08.2015р.

В судовому засіданні 04.08.2015р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, просив суд їх задоволити.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив, однак відзиву на позов не подав.

04.08.2015р. в судовому засіданні було оголошено перерву до 11.08.2015р.

Розгляд справи відкладався з підстав викладених у відповідній ухвалі суду від 11.08.2015р.

В останнє судове засідання позивач явку свого уповноваженого представника не забезпечив, причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача заперечив позовні вимоги з підстав викладених у відзиві на позов. Крім того, представником подавались суду документи в обґрунтування поданих заперечень.

Розглянувши матеріали справи та подані сторонами докази, судом зясовано:

13.08.2013р. між комунальним підприємством «Розділжитлосервіс» Новороздільської міської ради (позивачем) та товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1Розділ» (відповідачем) було укладено договір про надання послуг №72/13 за умовами якого, позивач зобовязався надавати відповідачу послуги машиною ГАЗ-53-КО-413, а останній взяв на себе зобовязання приймати та своєчасно оплачувати надані послуги відповідно до умов договору.

В п. 4.1 договору сторонами було визначено, що останній набирає чинності з 10.08.2013р. і діє до 31.12.2013р., а в частині оплати за надані послуги до повної оплати.

Як зазначає позивач, за період з серпня 2013р. по листопад 2013р. відповідачу було надано послуг на загальну суму 27 195,53 грн., що підтверджується підписаними сторонами актами виконаних робіт (надання послуг) (а.с. 14-16).

Згідно п.2.3. договору, оплата за використання машин підлягає перерахуванню на розрахунковий рахунок виконавця не пізніше, як протягом 3 днів після підписання акта виконаних робіт.

У своїй позовній заяві позивач стверджує, що відповідачем неналежно виконуються свої договірні зобовязання, зокрема за спірний період по вищенаведеним актам виконаних робіт останній не здійснив оплати, внаслідок чого допустив заборгованість в розмірі 27 195,53 грн.

В підтвердження заборгованості відповідача перед позивачем останній надав суду підписаний двома сторонами акт звірки взаєморозрахунків від 25.07.2014р. (а.с. 21)

З огляду на вищенаведене, а також враховуючи, що відповідач добровільно не погасив наявної заборгованості, позивач просить суд стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1Розділ» 27 195,53 грн. основного боргу за надані послуги з урахуванням 20 445,60 грн. інфляційних втрат та 1493,15 грн. 3% річних - в судовому порядку.

Не погоджуючись із заявленими позовними вимогами відповідач подав відзив на позов в якому зазначив, що наявна заборгованість перед позивачем вчинена не з вини відповідача, а спричинена бездіяльністю Виконавчого комітету Новороздільської міської ради, яка в свою чергу, не затверджує економічно обґрунтовані тарифи на послуги, які надає відповідач.

Розглянувши доводи позовних вимог, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають до задоволення. При цьому, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 175 ГК України майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 174 ГК України визначено, що господарські зобовязання виникають, зокрема, безпосередньо з господарського договору, інших угод, передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, а також внаслідок подій, з якими закон повязує настання правових наслідків у сфері господарювання.

В силу приписів статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Між сторонами у справі виникли договірні відносини на підставі договору про надання послуг 72/13 від 13.08.2013р.

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

В силу приписів ч.1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Матеріалами справи підтверджено факт надання позивачем відповідачу послуг передбачених договором, про що свідчать долучені до матеріалів справи акти виконаних робіт (а.с. 14-16).

Відповідач підписав акти без зауважень та застережень, чим підтвердив отримання від позивача зазначених послуг.

Згідно п.2.3. договору, оплата за використання машин підлягає перерахуванню на розрахунковий рахунок виконавця не пізніше, як протягом 3 днів після підписання акта виконаних робіт.

З матеріалів справи вбачається, що отримані за спірний період (з серпня 2013р. по листопад 2013р.) послуги на суму 27 195,53 грн. оплачені відповідачем не були. Доказів, які підтверджували б таку оплату суду також представлено не було.

Більше того, відповідачем було визнано свою заборгованість у вказаній вище сумі в акті звірки взаєморозрахунків від 25.07.2014р.

З огляду на вищенаведене, вимога позивача про стягнення з відповідача 27 195,53 грн. основного боргу є підставною, а тому підлягає до задоволення повністю.

В силу приписів ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до вищенаведеної норми позивач здійснив нарахування відповідачу 20 445,60 грн. інфляційних втрат та 1 493,15 грн. 3% річних за порушення виконання зобовязання.

Господарський суд, перевіривши правильність вказаних розрахунків, дійшов висновку, що є підставною та такою, яка підлягає до задоволення вимога про стягнення з відповідача 20 445,60 грн. інфляційних втрат. Водночас, 3% річних нараховані позивачем підлягають до часткового задоволення в сумі 1 403,57 грн.

Так, господарський суд перевіривши правильність нарахування процентів річних встановив, що позивач помилково завищив розмір вказаної суми на 89,58 грн.

В той же час, суд, розглянувши заперечення відповідача стосовно підставності нарахування позивачем інфляційних втрат та процентів річних вважає їх передчасними з огляду на наступне.

У своїх усних та письмових поясненнях по суті спору відповідач зазначає, що у спірному договорі про надання послуг сторонами не передбачена відповідальність відповідача у разі невиконання чи неналежного виконання останнім договірного зобовязання у вигляді сплати процентів річних та інфляційних втрат, а відтак такі суми позивачем не можуть бути нараховані відповідачу.

Господарський суд вважає такі твердження відповідача помилковими, оскільки сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п. 4.1 постанови Пленуму ВГСУ №14 від 17.12.2013р.).

Більше того, можливість нарахування таких сум у разі порушення грошового зобовязання з боку боржника передбачена ст. 625 ЦК України, а тому в договорі сторонам не обовязково дублювати таке законодавче положення. Разом з тим, законодавець в ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачив, що сторони у договорі можуть зменшити або збільшити передбачений законом розмір процентів річних.

З огляду на вищенаведене, а також враховуючи, що позивачем представлено достатньо обєктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, а відповідачем не подано доказів погашення заборгованості, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення частково з урахуванням перерахованої судом суми 3% річних, яка помилково була завищена позивачем у позовній заяві.

За умовами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 43 ,33,34,44,49,82,82-1,84,85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги комунального підприємства «Розділжитлосервіс» Новороздільської міської ради задоволити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1Розділ» (81652, Львівська область, м. Новий Розділ, вул. Грушевського, 37, ) на користь комунального підприємства «Розділжитлосервіс» Новороздільської міської ради (81652, Львівська область, м. Новий Розділ, вул. Грушевського, 37, ) 27 195,53 грн. основного боргу, 20 445,60 грн. інфляційних втрат, 1 403,57 грн. 3% річних та 1 823,66 грн. витрат по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.

3. В частині позовних вимог про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1Розділ» 89,58 грн. 3% річних відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст.116 та 117 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 15.09.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 17.09.2015р.

Суддя Юркевич М. В.