номер провадження справи 33/110/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2015 Справа № 908/4544/15

за позовом Державного підприємства «Придніпровська залізниця» (49000, м. Дніпропетровськ, пр. К. Маркса, 108)

до Міського комунального підприємства «Основаніє» (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, 29-А)

про стягнення суми

Суддя Мірошниченко М.В.

Секретар судового засідання Хилько Ю.І.

За участю представників сторін:

від позивача: Передерій Д.В. - довіреність №62 від 01.01.2015 р.,

Пшеничний В.М. - довіреність №594 від 01.01.2015 р.;

від відповідача : Кучерява В.Ф. - довіреність №307 від 02.01.2015 р.;

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Придніпровська залізниця» звернулося в господарський суд Запорізької області із позовною заявою про стягнення з Міського комунального підприємства «Основаніє» заборгованості за спожиту електроенергію за договором про постачання електричної енергії № ПР/Е-10-1486/НЮдч-4183 від 20.09.2010 р. в розмірі 32971,36 грн.

В якості підстави позову, позивачем зазначено, що на виконання умов укладеного між сторонами договору № ПР/Е-10-1486/НЮдч-4183 від 20.09.2010 р. про постачання електричної енергії в період: листопад 2014 р. - березень 2015 р. (включно) відповідачу була поставлена електрична енергія на загальну суму 32971,36 грн. В порушення договірних зобов'язань відповідач за отриману електричну енергію не розрахувався, внаслідок чого утворився основний борг в розмірі 32971,36 грн. Посилаючись на приписи норм ст.ст. 207, 513, 521, 526, 539, 610, 612 Цивільного кодексу України, позивач просить позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 11.08.2015 р. порушено провадження у справі № 908/4544/15, розгляд якої призначено на 15.09.2015 р.

За клопотанням представників сторін розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

В судовому засіданні 15.09.2015 р. позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач - у письмовому відзиві по суті спору проти позову не заперечив. Посилаючись на тяжкий фінансовий стан, який склався на підприємстві, просить суд, в порядку ст. 83 ГПК України, розстрочити виконання судового рішення на 2 місяці.

Представник позивача проти надати розстрочки виконання судового рішення заперечив.

В судовому засіданні 15.09.2015 р. прийнято і оголошено на підставі ст. 85 ГПК України вступну і резолютивну частини судового рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Матеріали справи свідчать, що 20.09.2010р. між позивачем (Постачальником) та відповідачем (Споживачем) було укладено договір про постачання електричної енергії № ПР/Е-10-1486/НЮдч-4183 (надалі - Договір), відповідно до умов якого Постачальник продає електричну енергію Споживачу, а той оплачує Постачальнику її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами Договору та додатками до Договору, що є його невід'ємними частинами.

Згідно п. 2.1 Договору під час виконання умов цього Договору, а також при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим Договором, Сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України, зокрема Правилами користування електричною енергією.

Відповідно до п. 2.3.4 Договору Споживач зобов'язується: оплачувати Постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатка № 5 «Порядок розрахунків за спожиту електроенергію та здійснення інших платежів».

Пунктом 9 Додатку № 5 до Договору «Порядок розрахунків за спожиту електроенергію та здійснення інших платежів» встановлено, що розрахунковим вважається період з 01 числа попереднього місяця до 01 числа поточного місяця.

З 05 по 10 число кожного місяця, наступного за звітним, Споживач самостійно одержує Рахунок для оплати спожитої електроенергії, рахунок плати за перетікання реактивної електроенергії згідно Додатку № 9 та інші платіжні документи. Величина коштів, які має сплатити Споживач, визначається як добуток обсягу електричної енергії спожитої між датами зняття показів засобів обліку, на тариф, який діяв протягом розрахункового періоду, згідно представленого Споживачем «Акту про використану електричну енергію (п. 10 Додатку № 5 до Договору).

Як свідчать матеріали справи, за період листопад 2014 р. - березень 2015 р. відповідачем було спожито електричної енергії на загальну суму 32971,36 грн., а саме: в листопаді 2014 р. на суму 7490,82 грн., в грудні 2014 р. на суму 6882,52 грн., в січні 2015 р. на суму 7692,20 грн., в лютому 2015 р. на суму 5541,20 грн., в березні 2015 р. на суму 5364,62 грн., що підтверджується долученими до матеріалів справи рахунками: від 30.11.2014 р., від 31.12.2014 р., від 31.01.2015 р., від 28.02.2015 р. та від 31.03.2015 р.

Як зазначено в позовній заяві, відповідач вартість отриманої електричної енергії в сумі 32971,36 грн., не сплатив.

Позовна вимога про стягнення з МКП «Основаніє» заборгованості за спожиту електроенергію за договором про постачання електричної енергії № ПР/Е-10-1486/НЮдч-4183 від 20.09.2010 р. в розмірі 32971,36 грн., стала предметом судового розгляду у даній справі.

Згідно з положеннями ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Відповідно до ст. 275 Господарського кодексу України (ГК України) за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Правовідносини сторін у справі врегульовані договором № ПР/Е-10-1486/НЮдч-4183 про постачання електричної енергії.

Згідно долучених до матеріалів справи рахунків від 30.11.2014 р., від 31.12.2014 р., від 31.01.2015 р., від 28.02.2015 р. та від 31.03.2015 р., за період листопад 2014 р. - березень 2015 р. відповідачем було спожито електроенергії 135490 кВт/год, що складає суму 32971,36 грн.

За приписами ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічні приписи містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно п. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Приймаючи до уваги те, що на дату прийняття рішення відповідач має заборгованість в сумі 32971,36 грн. і доказів її погашення не надав, вимога позивача про стягнення з відповідача суми 32971,36 грн. основного боргу підлягає задоволенню у повному обсязі.

Розглянувши клопотання відповідача про розстрочку виконання судового рішення на два місяці, проаналізувавши матеріали та обставини справи, суд знаходить підстави для задоволення даного клопотання, виходячи з наступного.

Так, обґрунтовуючи заяву про розстрочку виконання судового рішення, відповідач вказує, що з 25.07.2012 р. до МКП "ОСНОВАНІЄ" перейшли всі права одинадцяти комунальних підприємств, які припинились, твнаслідок чого перейшли й обов'язки щодо сплати заборгованості перед їх контрагентами, що загалом складає суму в десятки мільйонів гривень. На теперішній час, МКП "ОСНОВАНІЄ" виконує широкий спектр посередницьких функцій у процесі взаємодії населення з органами владних повноважень: управлінням праці та соціального захисту населення, паспортними столами районних відділів МВС, надає населенню різноманітні довідки, пов'язані з веденням реєстраційного обліку громадян. Вищенаведені функції не входять до переліку робіт, які формують послугу з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, що призводить до збільшення адміністративних витрат виконавців житлово-комунальних послуг, які потім закладаються в тариф. Єдиним джерелом фінансування виконання різноманітних виробничих і соціальних функцій є тариф на послуги з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій. Неприбуткова діяльність, а також збільшення заборгованості населення за надані житлово-комунальні послуги призвели до дефіциту обігових коштів підприємства. В першу чергу МКП "ОСНОВАНІЄ" проводить розрахунок з працівниками по заробітній платі. В результаті нестачі вільних грошових коштів та враховуючи величезну заборгованість населення перед МКП "ОСНОВАНІЄ", неприбуткову діяльність підприємства протягом 2015 року (згідно Звіту про фінансові результати) МКП "ОСНОВАНІЄ" не має можливості на теперішній час погасити заборгованість перед ДП "Придніпровська залізниця" одним платежем.

Слід зазначити, що пунктом 6 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Відповідно до п. 7.1.2. постанови пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" № 9 від 17.10.2012 р. розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (п. 7.2. постанови пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" № 9 від 17.10.2012 р.).

Згідно з Довідкою відповідача вих. № 9898/01-10 від 06.08.2015р., дебіторська заборгованість за житлдово-комунальні послуги по МКП «Основаніє» станом на 01.07.2015р. становить:

- з утримання будинків - 87163168,77грн.;

- комунальні послуги - 52286900,81грн.

Крім того, як свідчить Звіт про фінансові результати відповідача за 1 півріччя

2015р., непокритий збиток підприємства становить 17915грн.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги надані докази скрутного фінансового становища, ступінь вини відповідача у виникненні спору, суд вважає за можливе задовольнити заяву відповідача про розстрочку виконання рішення на 2 місяці.

Згідно з п. 3.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду № 7 від 21.02.2013р., за змістом статті 121 ГПК господарський суд не позбавлений права в порядку, передбаченому цією статтею, вирішити питання про відстрочку або розстрочку виконання судового рішення, зокрема і в тій частині, що стосується стягнення сум судового збору (або інших судових витрат).

З огляду на вищевикладене, суд вважає за доцільне надати відповідачу розстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області щодо стягнення 32971,36 грн. основного боргу та 1827 грн. судового збору.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК витрати зі сплати судового збору в розмірі 1827,00 грн. відносяться на відповідача, шляхом стягнення цієї суми на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Міського комунального підприємства "Основаніє" (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, буд. 29-А, ) на користь Державного підприємства "Придніпровська залізниця", (49000, м. Дніпропетровськ, пр. К. Маркса, буд. 108, ) суму 32971 (тридцять дві тисячі дев'ятсот сімдесят одна) грн. 36 коп. основного боргу та суму 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

Розстрочити виконання рішення господарського суду Запорізької області по справі № 908/4544/15 в частині стягнення суми 32971,36 грн. основного боргу та суми 1827,00 грн. судового збору на 2 (два) місяці, шляхом стягнення рівними частинами: до 20 жовтня 2015р. - 17399,18 грн., до 20 листопада 2015 р. - 17399,18 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення оформлено у повному обсязі та підписано згідно із вимогами ст. 84 ГПК України - 16.09.2015р.

Суддя М.В. Мірошниченко