РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2015Справа №910/18169/15

За позовом: публічного акціонерного товариства "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК";

до: публічного акціонерного товариства "БУДШЛЯХМАШ";

про: усунення перешкод в користуванні майном.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Дмитрасевич Р.В. - за довіреністю від 20.04.2015 № 03/2/287;

відповідача: Євсєєв М.В. - за довіреністю від 20.10.2014 № б/н.

С У Т Ь С П О Р У :

Публічне акціонерне товариство "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до публічного акціонерного товариства "БУДШЛЯХМАШ" про усунення перешкод в користуванні майном.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі рішення господарського суду міста Києва від 01.02.2012 у справі № 34/12 та ухвали господарського суду міста Києва від 03.04.2013 у справі № 34/12 позивач набув право власності на майно: нежитлове приміщення (заготівельно-зварювальний корпус №3, механізований склад заготівок, колишній цех рулонів (літ. ХVІ(цифра)), загальною площею 12.363,50 кв. м.), що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 21. Однак представники колишнього власника вказаного приміщення безпідставно здійснюють перешкоди у доступі представників позивача до вказаного нежитлового приміщення, що є порушенням права користування позивача та у зв'язку з чим публічне акціонерне товариство "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК" звернулось до господарського суду з позовними вимогами про усунення перешкод в користуванні вказаним майном шляхом видачі відповідних перепусток та надання постійного безперешкодного доступу представникам позивача до зазначених будівель.

В подальшому, позивач скориставшись своїм правом, наданим ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, змінив предмет позову та просив суд зобов'язати відповідача усунути перешкоди публічному акціонерне товариство "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК" у користуванні нежитловими приміщеннями, що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 21: заготівельно-зварювальний корпус №3, механізований склад заготівок, колишній цех рулонів (літ. ХVІ(цифра)), загальною площею 12.363,50 кв. м.; заготівельний відділ та ковальний цех літ. Б, загальною площею 704,70 кв. м.; градирня, літ VІ, загальною площею 39,80 кв.м.; споруда для автокарів літ. ІV, загальною площею 265,90 кв.м.; механізований склад металів літ. Е, загальною площею 85,30 кв.м.; механізований склад готової продукції літ. ІІІ, загальною площею 177,50 кв. м.; механічний склад моделей 6115, літ. ІІ, загальною площею 58,10 кв.м. шляхом видачі постійних перепусток та надання постійного безперешкодного доступу представникам позивача до зазначених вище будівель.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.07.2015 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/18169/15. Розгляд даної справи призначено судом на 31.08.2015.

В судовому засіданні 31.08.2015 оголошено перерву до 09.09.2015.

Відповідач, скориставшись правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позовні вимоги відхилили повністю з тих підстав, що внаслідок винесення судового рішення про набуття позивачем права власності на майно відповідача відбулося індивідуальне задоволення вимог окремого кредитора за рахунок майна боржника під час дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, що прямо суперечить нормам Закону. Усунення перешкод у користуванні майном, як спосіб захисту цивільного права чи інтересу фактично передбачає покладення на відповідача обов'язку припинити дію, що порушує право, однак відповідач вказує, що на час звернення до суду позивачем не доведено порушення його прав, як власника майна. Крім того, враховуючи наявність рішення господарського суду м. Києва від 13.10.2014 № 910/14137/14 стосовно надання безперешкодного доступу до нежитлового приміщення, заготівельно-зварювального корпусу №3, механізованого складу заготівок, колишній цех рулонів (літ. ХVІ(цифра)), загальною площею 12.363,50 кв. м. та недоведеність наявності спору по іншим будівлям, що належать позивачу відповідач просить суд провадження у даній справі в частині вимог про надання безперешкодного доступу до нежитлового приміщення, заготівельно-зварювального корпусу №3, механізованого складу заготівок, колишній цех рулонів (літ. ХVІ(цифра)), загальною площею 12.363,50 кв. м. припинити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України. В іншій частині провадження у справі припинити на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 09.09.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважних представників сторін по суті спору та дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду міста Києва від 01.02.2012, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.04.2012 та постановою Вищого господарського суду України від 04.09.2012 за позовом публічного акціонерного товариства "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК" (далі - позивач) до публічного акціонерного товариства "БУДШЛЯХМАШ" (далі - відповідач) про звернення стягнення на майно, позовні вимоги позивача задоволено повністю: звернуто стягнення на майно, що належить відповідачу шляхом надання права на продаж позивачу від свого імені нежитлового приміщення (заготівельно-зварювальний корпус №3, механізований склад заготівок, колишній цех рулонів (літ. ХVІ(цифра)), загальною площею 12363,50 кв. м.), що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 21, будь-якій особі-покупцеві за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на момент укладання договору купівлі-продажу предмету іпотеки, з правом позивача звертатися до БТІ з метою проведення поточної технічної інвентаризації та отримання витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, для задоволення вимог позивача за кредитним договором від 29.06.2008 №116 в сумі 56.099.249,41 грн, що складається з: заборгованості за кредитом - 44.162.320,50 грн.; строкової заборгованості за процентами - 1.046.762,43 грн.; пені за несвоєчасне погашення кредиту - 3.019.659,86 грн.; пені за несвоєчасну сплату процентів - 642.671,37 грн.; заборгованості по комісіям - 300 грн.; інфляційні втрати за несвоєчасне погашення кредиту - 6.510.638,16 грн.; інфляційні втрати за несвоєчасну сплату процентів - 716.897,09 грн.

10.06.2013 позивач зареєстрував право власності на нежитлове приміщення, заготівельно-зварювальний корпус № 3, механізований склад заготівок, колишній цех рулонів (літ. XVI (цифра), загальною площею 12.363,5 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 21, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.08.2014 № 25423589, який наявний в матеріалах справи у вигляді копії.

Позивач зазначив, що звернувся до відповідача з листом від 02.10.2013 № 06-6640, в якому просив забезпечити доступ до вказаного нерухомого майна представників позивача у період з 07.10.2013 по 11.10.2013 посилаючись на те, є власником даного майна.

Як вбачається з висновку о/у ВДСБЕЗ Шевченківського РУ ГУМВС України в місті Києві лейтенанта міліції Гулак В.В. від 17.10.2014, представників позивача 10.10.2014 не було допущено до нежитлових будівель за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 21 співробітниками охоронних фірм у зв'язку з відсутністю дозволу директора відповідача, а саме - арбітражного керуючого-ліквідатора, оскільки в товаристві розпочато процедуру ліквідації.

В подальшому 22.06.2015 представниками позивача та Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна був здійснений повторний виїзд до нежитлових будівель за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 21. Проте, представниками охорони та управління безпеки відповідача знову не було допущено представників позивача до огляду нежитлових приміщень, про що представниками банку складено акт від 22.06.2015.

Спір між сторонами судового процесу, на думку позивача, виник внаслідок того, що представники охорони та управління безпеки відповідача безпідставно здійснюють перешкоди у доступі представників позивача до нежитлових приміщень, які є власністю позивача, що є порушенням права користування останнього.

За результатами оцінки доказів, наявних в матеріалах справи, та виходячи з викладених вище фактичних обставин, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Статтею 41 Конституції України визначено, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до частини 2 статті 386 Цивільного кодексу України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

В силу положень статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Право власності може бути також порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном шляхом подачі до суду негаторного позову.

Усунення перешкод власнику в користуванні своїм майном, як спосіб захисту цивільного права чи інтересу, фактично передбачає покладення на відповідача обов'язку припинити дію, яка порушує право, та можливе лише щодо триваючого правопорушення. Якщо ж на момент подання негаторного позову вчинення перешкод у користуванні майном припинилося, то підстав для його задоволення немає.

Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди, чи зобов'язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод (наприклад, шляхом знесення неправомірно збудованих споруд, про припинення ремонтних робіт в сусідній квартирі, виселення громадян із належних йому на праві власності приміщень тощо).

Позовні вимоги щодо усунення перешкод в користуванні вищевказаним майном позивач обґрунтовує, зокрема, висновком о/у ВДСБЕЗ Шевченківського РУ ГУМВС України в місті Києві лейтенанта міліції Гулак В.В. від 17.10.2014.

Однак, вказаний документ не може свідчити про порушення права, а лише може свідчити про можливість існування факту порушення саме на день його складання, у зв'язку з чим, не може бути прийнятий судом в якості належного доказу в розумінні статті 34 Господарського процесуального кодексу України в підтвердження факту здійснення перешкод в користуванні майном.

Наданий позивачем акт комісії від 22.06.2015, копія якого наявна в матеріалах справи, складеного та підписаного представниками позивача, відповідно до якого останні зазначили, що 22.06.2015 при виїзді на об'єкт за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 21 на обстеження зварювального корпусу № 3, механізованого складу заготівок, колишній цех рулонів (літ. XVI, загальною площею 12363,5 кв.м. були недопущені охороною та представниками управління безпеки до об'єктів судом не приймається як належний доказ підтвердження наявності факту порушення права позивача на користування та розпорядження майном, оскільки вказаний акт має односторонній характер, так як складений лише за підписами представників позивача. Крім того, даний акт не стосується приміщень, які зазначені позивачем у заяві про зміну предмету позову.

Постановою господарського суду Сумської області від 16.09.2014 публічне акціонерне товариство "БУДШЛЯХМАШ" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором арбітражного керуючого, у зв'язку з чим припинились повноваження органів управління банкрута щодо управління останнім та розпорядженням його майном, а також припинились повноваження власника майна банкрута, а отже, з усіх питань, що виникають відносно господарської діяльності відповідача необхідно звертатись до арбітражного керуючого-ліквідатора.

Однак, позивачем не надано суду доказів звернення до арбітражного керуючого-ліквідатора щодо усунення перешкод у користуванні вказаними вище нежитловим приміщенням шляхом видачі постійних перепусток та надання постійного безперешкодного доступу представникам позивача до зазначених будівель.

Доданий позивачем до заяви про зміну предмету позову лист від 06.08.2015 № 31/1-22518 адресований відповідачу з вимогами про усунення перешкод у користуванні майном судом до уваги не приймається у зв'язку з тим, що позивачем не надано доказів направлення вказаного листа на адресу відповідача.

Крім того, позивачем не подано до суду доказів, що саме на території публічного акціонерного товариства "БУДШЛЯХМАШ" розташовані будівлі, що належать позивачу та саме через прохідну публічного акціонерного товариства "БУДШЛЯХМАШ" можливо дістатися до вказаних будівель.

Підсумовуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем належним чином не доведений факт існування порушення з боку відповідача у здійсненні перешкод у користуванні майном, а саме: нежитловими приміщеннями, що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 21: заготівельно-зварювальний корпус №3, механізований склад заготівок, колишній цех рулонів (літ. ХVІ(цифра)), загальною площею 12.363,50 кв. м.; заготівельний відділ та ковальний цех літ. Б, загальною площею 704,70 кв. м.; градирня, літ VІ, загальною площею 39,80 кв.м.; споруда для автокарів літ. ІV, загальною площею 265,90 кв.м.; механізований склад металів літ. Е, загальною площею 85,30 кв.м.; механізований склад готової продукції літ. ІІІ, загальною площею 177,50 кв. м.; механічний склад моделей 6115, літ. ІІ, загальною площею 58,10 кв.м.

За приписом ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 16 вересня 2015 року

Суддя С.В. Балац