КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2015 р. Справа№ 925/829/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Ільєнок Т.В.

Куксова В.В.

секретар судового засідання - Пугачова А.С.,

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 15.09.2015 року по справі № 925/829/15 (в матеріалах справи)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу державного підприємства "Укрриба" на рішення господарського суду Черкаської області від 07.07.2015 року (оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України 13.07.2015 року) по справі № 925/829/15 (суддя - Дорошенко М.В.)

За позовом першого заступника прокурора Київської області в інтересах

держави в особі Фонду державного майна України

до державного підприємства "Укрриба"

фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про визнання недійсним договору та зобов'язання повернути майно

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України звернувся до господарського суду з позовом до державного підприємства "Укрриба" та до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про:

визнання недійсним на підставі ст. ст. 203, 215, 235 Цивільного кодексу України укладеного між державним підприємством "Укрриба" і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 договору зберігання державного майна від 22.08.2013 №17/13;

зобов'язання фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 повернути державному підприємству "Укрриба" орендоване за спірним договором нерухоме майно вартістю 424829 грн. 55 коп., зазначене в акті приймання-передачі гідротехнічних споруд, який є додатком №1 до цього договору.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 07.07.2015 року у справі № 925/829/15 позов задоволено частково. Визнано недійсним з 27.08.2013 року укладений між державним підприємством "Укрриба" і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 договір зберігання державного майна від 22.08.2013 №17/13. Стягнуто з державного підприємства "Укрриба" у доход Державного бюджету України 9 105,59 грн. судового збору. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в доход Державного бюджету України 609,00 грн. судового збору. Припинено провадження у справі в частині вимоги про зобов'язання фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 повернути державному підприємству "Укрриба" орендоване за договором зберігання державного майна від 22.08.2013 року №17/13 майно вартістю 424 829,55 грн.

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду, відповідач-1, державне підприємство "Укрриба", звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду та просить скасувати рішення та прийняти нове, яким у позові відмовити повністю.

Апеляційну скаргу скаржник мотивує тим, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та має місце невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого суду обставинам справи.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу державного підприємства "Укрриба" по справі № 925/829/15 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Яковлєва М.Л., суддів Ільєнок Т.В., Куксова В.В.

У зв'язку з перебуванням судді Куксова В.В. у відпустці розпорядженням секретаря палати Київського апеляційного господарського суду від 10.08.2015 року здійснено заміну судової колегії та для розгляду апеляційної скарги по справі № 925/829/15 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Яковлєв М.Л., судді Ільєнок Т.В. та Тарасенко К.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.08.2015 року по справі № 925/829/15 прийнято апеляційну скаргу державного підприємства "Укрриба" до провадження і призначено перегляд рішення на 15.09.2015 року.

У зв'язку з виходом суддів Куксова В.В. та Ільєнок Т.В. з відпустки розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 15.09.2015 року здійснено заміну судової колегії та для розгляду апеляційної скарги по справі № 925/829/15 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Яковлєв М.Л., судді Куксов В.В. та Ільєнок Т.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.09.2015 року апеляційну скаргу державного підприємства "Укрриба" прийнято до провадження зазначеною колегією.

Прокуратурою Київської області на підставі ст. 96 ГПК України подано до суду заперечення на апеляційну скаргу, в якому представник прокуратури просить у задоволенні апеляційної скарги відповідача-1 на рішення господарського суду Черкаської області від 07.07.2015 року у справі № 925/829/15 відмовити повністю, а рішення залишити без змін.

Фондом державного майна України на підставі ст. 96 ГПК України подано до суду заперечення на апеляційну скаргу, в якому представник позивача просить у задоволенні апеляційної скарги відповідача-1 на рішення господарського суду Черкаської області від 07.07.2015 року у справі № 925/829/15 відмовити повністю, а рішення залишити без змін.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні надавав свої пояснення, якими підтримували доводи, що викладені в апеляційній скарзі, просив апеляційну скаргу задовольнити, а рішення господарського суду Черкаської області від 07.07.2015 року скасувати та прийняти нове, яким у позові відмовити.

Представник позивача в судовому засіданні надав свої пояснення та просив рішення господарського суду Черкаської області від 07.07.2015 року залишити без змін, а апеляційну скаргу державного підприємства "Укрриба" - без задоволення.

Представник прокуратури в судовому засіданні надав свої пояснення та просив рішення господарського суду Черкаської області від 07.07.2015 року залишити без змін, а апеляційну скаргу державного підприємства "Укрриба" - без задоволення.

Представник відповідача-2 в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Враховуючи викладене, а також наявність в матеріалах справи всіх необхідних для перегляду рішення доказів, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги за відсутністю представника відповідача-2, проти чого також не заперечують представники сторін, присутні у судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, виступ представників сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду Черкаської області від 07.07.2015 року по справі № 925/829/15 - залишається без змін, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Слід зазначити, що відповідно ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.08.2013 року державне підприємство "Укрриба" (поклажодавець, відповідач-1) і фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (зберігач, відповідач-2) уклали договір зберігання державного майна №17/13 (договір, а.с. 13-14).

Згідно з пунктами 1.1 - 1.4 вказаного договору поклажодавець зобов'язався передати зберігачу, а останній - прийняти за актом приймання-передачі на відповідальне зберігання нерухоме державне майно - гідротехнічні споруди рибницьких ставків, які обліковуються на балансі поклажодавця і передані йому на підставі спільного наказу Міністерства аграрної політики України та Фонду державного майна України "Про передачу гідротехнічних споруд" від 06.05.2003 року №126/752 та розташовані на території Рубченківської сільської ради Володарського району Київської області. Вартість переданого зберігачу майна визначається на підставі даних бухгалтерського обліку і відображається по кожному найменуванню в акті-приймання передачі майна, який є невід'ємним додатком до цього договору.

Пунктом 2.4 договору сторони передбачили, що у випадках, коли для збереження якісних властивостей майна необхідне його використання, зберігач звертається до поклажодавця за дозволом стосовно використання майна, переданого на зберігання, в порядку ст. 944 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 4.1 договору за відповідальне зберігання майна щомісячний розмір плати складає 10 грн., в тому числі ПДВ. Плата за відповідальне зберігання майна перераховується на розрахунковий рахунок зберігача один раз на рік по закінченню календарного року до 15 січня наступного року на підставі акту виконаних робіт (послуг), який зберігач направляє поклажодавцю до 31 грудня звітного року.

Пунктом 6.1 договору сторони визначили, що цей договір набуває чинності з дня його підписання і діє протягом десяти років з 22.08.2013 року по 22.08.2023 року.

22.08.2013 року державне підприємство "Укрриба" і фізична особа-підприємець ОСОБА_2 підписали акт приймання-передачі гідротехнічних споруд (а.с. 14 зворот), які передаються на зберігання, згідно з яким поклажодавець передав зберігачу, а останній прийняв на відповідальне зберігання державне нерухоме майно (гідротехнічні споруди ставів) балансовою вартістю 424 829,55 грн., яке розташоване на території Рубченківської сільської ради Володарського району Київської області, а саме:

- розподільник "Рубченки" до якого входять: вирощувальні стави №1-3 (3 шт.); нагульний став №3; зимувальний став; літньо-маточні стави (5шт); нерестові стави (4 шт.) балансовою вартістю 403 248,46 грн. та залишковою вартістю 101 181,22 грн.

- Став №5 "Рубченки" балансовою вартістю 21581,09 грн. та залишковою вартістю 0,00.

22.08.2013 року між сторонами був підписаний протокол про договірну ціну за відповідальне зберігання державного майна (а.с. 15), згідно з яким щомісячна ціна за цим договором за відповідальне зберігання гідротехнічних споруд складає 10 грн., у тому числі ПДВ.

27.08.2013 року сторони уклали додаткову угоду до договору (а.с. 15 зворот-16).

Пунктом 1 вказаної додаткової угоди її сторони визначили, що відповідно до ст. 944 Цивільного кодексу України поклажодавець надає згоду зберігачеві на користування майном, переданим останньому на зберігання в порядку даного договору, а зберігач засвідчує свою обізнаність з усіма властивостями майна та його цільовим призначенням і зобов'язується використовувати майно відповідально до "Правил технічної експлуатації гідротехнічних споруд рибоводних господарств", затверджених наказом Державного департаменту рибного господарства України від 13.01.2004 року № 6, та Виробничої програми, розробленої зберігачем та погодженою із поклажодавцем.

Згідно з п. 4 додаткової угоди від 27.08.2013 року зберігач зобов'язався проводити плату за користування державним майном, зазначеним в акті приймання-передачі, щомісячно на розрахунковий рахунок поклажодавця не пізніше 14 числа місяця наступного за звітним.

Ціна за користування державним майном, визначена у протоколі про договірну ціну, який є невід'ємною частиною договору і становить 583,02 грн. в т.ч. ПДВ.

27.08.2013 року між сторонами до додаткової угоди від 27.08.2013 року був підписаний протокол про договірну ціну за користування державним майном (а.с. 16 зворот), згідно з яким щомісячна ціна за користування гідротехнічними спорудами складає 583,02 грн., у тому числі ПДВ.

Прокуратурою Київської області з метою встановлення підстав для представництва інтересів держави щодо повернення державного майна на підставі ст. 8,36-1 Закону України «Про прокуратуру» вивчено договори користування, зберігання майна, укладених ДП «Укрриба» з суб'єктами господарювання, предметом яких є майно державного підприємства.

У зв'язку з чим, перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України звернувся до господарського суду з позовом до державного підприємства "Укрриба" та до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про:

визнання недійсним на підставі ст. ст. 203, 215, 235 Цивільного кодексу України укладеного між державним підприємством "Укрриба" і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 договору зберігання державного майна від 22.08.2013 №17/13;

зобов'язання фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 повернути державному підприємству "Укрриба" орендоване за спірним договором нерухоме майно вартістю 424829 грн. 55 коп., зазначене в акті приймання-передачі гідротехнічних споруд, який є додатком №1 до цього договору.

Установлено, що ДП «Укрриба» створене на підставі наказу Державного департаменту рибного господарства України від 27.12.2002 року № 238 з метою забезпечення нагляду та контролю за технічною експлуатацією державного майна.

Підприємство засновано на основі державної власності, входить до сфери управління Державного агентства рибного господарства України та підзвітне йому, здійснює свою діяльність відповідно до чинного законодавства України та статуту.

Відповідно до спільного наказу Міністерства аграрної політики України та Фонду державного майна України від 06.05.2003 року № 126/752 на баланс ДП «Укрриба» було передане майно (гідротехнічні споруди рибницьких ставів), яке під час приватизації підприємств рибної галузі не увійшло до статутних фондів створених товариств як майно, що не підлягає приватизації відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного майна».

Як було зазначено вище, 22.08.2013 року державне підприємство "Укрриба" (поклажодавець, відповідач-1) і фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (зберігач, відповідач-2) уклали договір зберігання державного майна №17/13 (договір, а.с. 13-14).

Проте, як зазначає прокурор, зазначений договір є недійсним.

Згідно з ч. 1 ст. 936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона, зберігач, зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною, поклажодавцем, і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до ст. 944 Цивільного кодексу України зберігач не має права без згоди поклажодавця користуватися річчю, переданою йому на зберігання, а також передавати її у користування іншій особі.

У ст. 946 Цивільного кодексу України передбачається, що плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання.

Разом з тим, ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

З викладених вище норм Цивільного кодексу України вбачається, що як правило договір зберігання укладається без права користування річчю, адже метою такого договору є забезпечення збереження речі та повернення її непошкодженою, оскільки така річ перебуває у володінні зберігача, але не у користуванні. Право користування річчю зберігач може отримати за попередньою згодою поклажодавця, і в такому разі виникають правовідносини найму.

Правова природа зберігання з наданням зберігачеві права користування полягає у спрямуванні волі і у волевиявленні сторін на зберігання речі, при цьому послугу надає зберігач, а оплачує поклажодавець (власник чи інший титульний володілець майна), в той час як у договорі майнового найму послугу оплачує наймач, який користується майном. Якщо ж сторони оформлюють договором зберігання відносини оренди, слід застосувати положення про удаваний правочин.

Відповідно до ст. 235 Цивільного кодексу України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде установлено, що правочин був вчинений сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що цей договір з 27.08.2013 року - дня укладення додаткової угоди до нього є удаваним правочином, оскільки за своєю суттю є договором оренди майна, виходячи з того, що основною ознакою спірного договору є користування майном за плату, а плата за користування майном є неспіврозмірною з платою за послуги зберігання за цим же договором.

Частиною 1 ст. 215 Цивільного кодексу України передбачено, що недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, є підставою недійсності такого правочину.

Згідно з ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 287 Господарського кодексу України та ст. 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що єдиними орендодавцями державного майна цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, що є державною власністю, є Фонд державного майна України та його регіональні відділення і представництва.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року № 786 "Про методику розрахунку і порядок використання плати за оренду державного майна", п. 17 якої встановлено, що у разі, коли орендодавцем є Фонд державного майна України чи його регіональне відділення, орендна плата за нерухоме майно державних підприємств спрямовується в розмірі 70% до державного бюджету, 30% державному підприємству, на балансі якого знаходиться орендоване майно.

За спірним договором передача державного майна - гідротехнічних споруд в платне користування, тобто передача майна в оренду відбулась без участі Фонду державного майна України чи його регіонального відділення, тому цей спірний договір є таким, що не відповідає вимогам чинного ст. 287 Господарського кодексу України, ст. 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та постанови Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 "Про методику розрахунку і порядок використання плати за оренду державного майна" і на підставі ст. ст. 203 та 215 Цивільного кодексу України підлягає визнанню господарським судом недійсним.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" вимоги про визнання правочину (договору) недійсним та про його розірвання є взаємовиключними вимогами.

16.06.2015 року державне підприємство "Укрриба" і фізична особа-підприємець ОСОБА_2 уклали між собою угоду, якою за взаємною згодою сторін з 16.06.2015 року припинили дію договору (а.с. 35).

16.06.2015 державне підприємство "Укрриба" і фізична особа-підприємець ОСОБА_2 підписали акт приймання-передачі гідротехнічних споруд (повернення державного майна із зберігання) (а.с. 36), згідно з яким зберігач передав поклажодавцю, а останній прийняв із зберігання державне нерухоме майно - гідротехнічні споруди ставів балансовою вартістю 424 829,55 грн., яке розташоване на території Рубченківської сільської ради Володарського району Київської області, а саме:

- розподільник "Рубченки" до якого входять: вирощувальні стави №1-3 (3 шт.); нагульний став №3; зимувальний став; літньо-маточні стави (5шт); нерестові стави (4 шт.) балансовою вартістю 403 248,46 грн. та залишковою вартістю 101 181,22 грн.

- Став №5 "Рубченки" балансовою вартістю 21581,09 грн. та залишковою вартістю 0,00.

Пленум Вищого господарського суду України у п. 2.6 своєї постанови від 29.05.2013 року №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" роз'яснив, що розірвання сторонами договору, виконаного повністю або частково, не позбавляє сторони права на звернення в майбутньому з позовом про визнання такого договору недійсним.

Таким чином, навіть з укладенням між сторонами угоди про припинення за взаємною згодою сторін з дії договору, позовна вимога прокурора про визнання цього договору недійсним підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог стосовно зобов'язання фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 повернути державному підприємству "Укрриба" орендоване за спірним договором нерухоме майно вартістю 424829 грн. 55 коп., зазначене в акті приймання-передачі гідротехнічних споруд, який є додатком №1 до цього договору, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Оскільки, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 отримане ним за договором державне нерухоме майно за актом приймання-передачі передачі гідротехнічних споруд (повернення державного майна із зберігання) від 16.06.2015 року повернула державному підприємству "Укрриба", то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо припинення провадження у справі в цій частині на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України

Внаслідок цього, доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування рішення місцевого суду.

За правилами ст. 4-7 ГПК України, судове рішення приймається колегіально за результатами обговорення усіх обставин справи.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та подати до суду відповідні докази.

Як встановлено ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 року "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Виходячи з викладеного вище, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду Черкаської області від 07.07.2015 року у справі № 925/829/15 - залишається без змін.

Судові витрати покладаються на підставі ст.49 ГПК України на апелянта.

З огляду на вищезазначене, керуючись ст. ст. 4-7, 33, 43, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу державного підприємства "Укрриба" на рішення господарського суду Черкаської області від 07.07.2015 року (оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України 13.07.2015 року) по справі № 925/829/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Черкаської області від 07.07.2015 року по справі № 925/829/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 925/829/15 повернути до господарського суду Черкаської області.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 107 ГПК України.

Постанова Київського апеляційного господарського суду за наслідками перегляду відповідно до ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Т.В. Ільєнок

В.В. Куксов