УХВАЛА

25.08.2015Справа № 910/18626/14

За скаргою Публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанку Росії"

на дії відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві ВП №45650205

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанку Росії"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БК "АРХІГРАД-БУД"

про стягнення 4 846 076,97 грн.

Суддя Якименко М.М.

Представники сторін:

від позивача (скаржник): Яцько Р.М. - довіреність б/н від 20.01.2015 року;

від відповідача (боржник): не з'явилися;

від ВДВС: не з'явилися;;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

28.10.2014 року на примусове виконання рішення господарського суду м. Києва від 14.10.2014 року (повний текст виготовлено 16.10.2014 року) по справі № 910/18626/14, яке набрало законної сили з 28.10.2014 року, видано наказ про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "БК "АРХІГРАД-БУД" (01015, м. Київ, ВУЛИЦЯ СТАРОНАВОДНИЦЬКА, будинок 8-Б, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанку Росії" (01601, м. Київ, ВУЛИЦЯ ВОЛОДИМИРСЬКА, будинок 46, ) 4 000 000 (чотири мільйони) грн. 00 коп. - заборгованості за тілом кредиту, 507 134 (п'ятсот сім тисяч сто тридцять чотири) грн. 24 коп. - процентів за користування кредитом, 315 344 (триста п'ятнадцять тисяч триста сорок чотири) грн. 92 коп. - пені за прострочення повернення заборгованості за тілом кредиту, 23 597 (двадцять три тисячі п'ятсот дев'яносто сім) грн. 81 коп. - пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом, 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. - судового збору.

Публічне акціонерне товариство "Дочірній Банк Сбербанку Росії" звернулося до господарського суду м. Києва зі скаргою на дії відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві ВП №45650205.

Скарга мотивована тим, що на думку скаржника державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у м. Києві не вжито всіх заходів для примусового виконання рішення господарського суду м. Києва від 28.10.2014 по справі №910/18626/14 та не в повному обсязі вчинено виконавчі дії.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 24.07.2015 року розгляд скарги призначено на 25.08.2015 року.

У судове засідання 25.08.2015 року представники ВДВС та відповідача не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, однак згідно вимог ст.121-2 ГПК України неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

В судовому засіданні 25.08.2015 року представник скаржника скаргу підтримав в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представника скаржника, суд, -

ВСТАНОВИВ:

03.12.2014 року Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у м. Києві винесено Постанову ВП №45650205 про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду м. Києва №910/18626/14 від 28.05.2014 року.

29.05.2015 року Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у м. Києві винесено Постанову ВП №45650205 про повернення виконавчого документу стягувачеві, дана постанова обґрунтована посиланням на п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 16 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Згідно з п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до п. 11.1. розділу 11 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень» (далі по тексту - Інструкція), у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець може звернутися з поданням до суду за місцезнаходженням органу ДВС щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно з ст. 382 Кримінального кодексу України, умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню - карається штрафом від п'ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано представником ВДВС, головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у місті Києві Данилюком Р.В. в порушення вимог п.п. 16, 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» та до п. 11.1. розділу 11 Інструкції не направлено:

- вимогу керівнику боржника - юридичної особи, щодо надання пояснень за фактом невиконання рішень;

- подання про тимчасового обмеження у праві виїзду керівника боржника - юридичної особи за межі України;

- подання про притягнення до кримінальної відповідальності керівника боржника - юридичної особи

Таким чином, суд дійшов до висновку, що головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у м. Києві не вжито всіх заходів для примусового виконання наказу господарського суду м. Києва від 28.10.2014 року №910/18626/14 та не в повному обсязі вчинено виконавчі дії.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у м. Києві, щодо винесення 29.05.2015 року постанови ВП №45650205 про повернення виконавчого документу стягувачеві - є незаконними, а постанова недійсною.

Згідно ст. 121-2 ГПК України, скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена. За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень.

Відповідно до п. 9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність задоволення скарги Публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанку Росії".

Виходячи з вищенаведеного та керуючись, ст. 86, 121-2 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанку Росії" - задовольнити повністю.

2. Визнати недійсною Постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у м. Києві Магди С.Г. про повернення виконавчого документу стягувачеві ВП №45650205 від 29.05.2015 року.

3. Зобов'язати відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у м. Києві поновити виконавче провадження №5650205 з примусового виконання наказу господарського суду м. Києва від 28.10.2014 року №910/18626/14.

4. Зобов'язати відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у м. Києві здійснити в повному обсязі необхідні і достатні виконавчі дії по примусовому виконанню наказу господарського суду м. Києва від 28.10.2014 року №910/18626/14.

Ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст. 106 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Якименко М.М.