ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2015 р.Справа № 922/3650/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Макаренко О.В.

при секретарі судового засідання Нагірна М.Т.

розглянувши справу

за позовом Приватного підприємства "Марго", м. Біла Церква
до 1. Державного підприємства "Навчально-дослідне господарство "Докучаєвське" Харківського національного аграрного університету ім. В.В. Докучаєва, с. Комуніст 2. Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми "Рассвет", с. Тернова
про стягнення 52 398,74 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Щербак О.Г., довіреність б/н від 24.08.2015 р.

1-й відповідач - не з'явився

2-й відповідач - Шаповалов Д.О., довіреність б/н від 04.03.2015 р.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Марго" (позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до Державного підприємства "Навчально-дослідне господарство "Докучаєвське" Харківського національного аграрного університету ім. В.В. Докучаєва (1-го відповідача) та Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми "Рассвет" (2-го відповідача) про стягнення 42 656,40 грн. основного боргу, 1 211,06 грн. пені та 8 531,28 грн. 20% штрафу за договором купівлі-продажу №05-03-20 від 05.03.2013 р. Позивач також просить суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 827,00 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.

Перший відповідач про дату, час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Однак, в судові засідання свого повноважного представника не направив, про причини неявки суду не повідомив, витребуваних документів до суду не подав.

Представник другого відповідача у судовому засіданні та у поданому до суду контррозрахунку (вх.№35488 від 07.09.2015 р., а.с. 128-129) повідомив суду про те, що відповідач отримав товар на загальну суму 30 258,00 грн. та частково оплатив його вартість на суму 15 129,00 грн. Таким чином, відповідач визнає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 15 129,00 грн. основного боргу, 1 025,46 грн. пені та 3 025,80 грн. штрафу.

Ухвалою суду від 11.08.2015 р. було продовжено строк розгляду спору поза межами 2-х місячного терміну вирішення спорів.

У судовому засіданні 07.09.2015 р. було оголошено перерву до 08.09.2015 р.

Враховуючи те, що судом вжито всіх необхідних заходів щодо повідомлення 1-го відповідача про дату, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника 1-го відповідача за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача та 2-го відповідача, всебічно та повно дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 05.03.2013 р. між позивачем (продавцем) в особі засновника - комерційного директора Потапової В.П. та відповідачами (покупець) в особі директора Грабини Л.Г., яка діє на підставі договору про спільний обробіток земельної ділянки б/н від 26.01.2012 р., укладеного між ДП "НГД "Докучаєвське" ХНАУ ім. В.В. Докучаєва та ТОВ агрофірмою "Рассвет", укладено договір купівлі-продажу №05-03-20.

Відповідно до п. 1.1. договору продавець зобов'язався передати покупцеві засобів захисту рослин (далі-товар), а покупець зобов'язався прийняти товар і оплатити його вартість відповідно до умов даного договору (додаткових угод та специфікацій до нього).

Згідно з п. 4.1. договору умови оплати товару, порядок та строки здійснення платежів зазначаються у Специфікації (ях) до договору.

Судом встановлено, що між сторонами було підписано Специфікацію №1 від 17.04.2013 р. на загальну суму з ПДВ 30258,00 грн. за курсом на міжбанку 8,2000, відповідно до якої визначено крайній строк оплати за поставлений товар - 01.11.2013 р. (а.с. 19).

За умовами п. 5.1. договору право власності на товар переходить до покупця в момент одержання ним товару, супровідних документів та підписання видаткових накладних на товар.

Відповідно до п. 5.2. договору базис поставки товару - EXW склад продавця (згідно Інкотермс у редакції 2010 року), якщо інші умови поставки не передбачені у Специфікації.

Згідно Специфікації №1 від 17.04.2013 р. умови поставки - EXW склад продавця: с. Трушки, вул. Польова, 1, термін поставки - п'ять днів після оплати згідно з Графіком оплати (а.с. 19).

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

В силу ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 ГК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як свідчать матеріали справи, позивач на виконання договору поставив відповідачам (покупцеві) товар (штефодим в кількості 105л. та штеф-альфа-цип в кількості 155л.) на загальну суму 30 258,00 грн., що підтверджується видатковою накладною №РН-000609 від 25.06.2013 р., підписаною уповноваженими представниками сторін і скріпленої їх печаткою (а.с. 20).

Згідно з п. 4.4. договору покупець проводить оплату вартості (ціни) товару шляхом перерахування коштів в розмірі гривневої суми ціни товару, вирахуваної відповідно до положень п. 4.2., 4.3. цього договору на банківський рахунок продавця. Платіжні реквізити продавця вказані в кінці тексту договору.

Судом встановлено, що відповідачі товар на загальну суму 30 258,00 грн. отримали, але оплатили вартість товару частково на суму 15 129,00 грн., про що свідчить банківська виписка БВ-0000090 від 21.05.2013 р. на суму 15 129,00 грн. (а.с. 96).

Факт визнання відповідачами заборгованості в розмірі 15 129,00 грн. підтверджується актом звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2013 р. по 10.11.2013 р., підписаним уповноваженими представниками сторін і скріпленим їх печатками (а.с. 21).

Враховуючи те, що відповідачі не перерахували на рахунок позивача у визначений договором строк вартість товару в розмірі 15 129,00 грн., позивач здійснив розрахунок суми основного боргу, керуючись умовами п. 4.2. договору. Визначений таким чином розмір суми основного боргу станом на 28 квітня 2014 року становить 42 656,40 грн. (розрахунок на а.с. 59).

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок основного боргу 42 656,40 грн. (розрахунок на а.с. 59) у відповідності до умов п. 4.2. договору, суд встановив наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 4.2. договору покупець сплачує продавцю у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на рахунок продавця, відповідно до виставленого рахунку покупцю, за максимальним курсом продажу міжбанківської валютної біржі (графа МАх за період/ASK) гривні до долару США на дату, що передує даті перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця за кожну партію товару (згідно сайту www.udinform.com). Днем оплати вважається день зарахування грошових коштів на банківський рахунок продавця.

Отже, за умовами п. 4.2. договору відповідач оплачує товар за максимальним курсом продажу міжбанківської валютної біржі (графа МАх за період/ASK) гривні до долару США на дату, що передує даті перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця за кожну партію товару (згідно сайту www.udinform.com) відповідно до виставленого позивачем рахунку покупцеві (відповідачам).

Враховуючи те, що позивачем не надано доказів виставлення відповідачам передбаченого п.4.2. договору рахунку від 28.04.2014 року на суму 42 656,40 грн. суд вважає, що здійснення позивачем розрахунку суми основного боргу в розмірі 42 656,40 грн. є необґрунтованим і таким, що суперечить умовам договору та ст. 628 ЦК України. При цьому ані в позові, ані під час розгляду справи представник позивача не надав суду документально обґрунтованих пояснень щодо дати, яку він визначив (28.04 2014 р.) для нарахування заявленої суми боргу.

Крім того, з підписаної сторонами договору Специфікації №1 від 17.04.2013 р. вбачається, що останнім узгодженим сторонами днем оплати вартості товару є 01.11.2013 р. (а.с. 19), відтак днем виставлення рахунку на оплату та відповідно днем, що передує даті перерахування коштів, є 31.10.2013 р. При цьому в Специфікації сторони чітко визначили суму коштів, яка має бути перерахована покупцем до цієї дати, а саме - 15129,00 грн.

Суд також звертає увагу на те, що в пункті 4.2. договору йдеться про максимальний курс продажу міжбанківської валютної біржі гривні до долару США, в той час як у Специфікації сторони визначили вартість товару в доларовому еквіваленті, виходячи із середнього курсу продажу гривні до долару США на міжбанку.

Таким чином судом встановлено, що у відповідачів, як у покупця, утворилась заборгованість за договором купівлі-продажу №05-03-20 від 05.03.2013 р. в розмірі 15129,00 грн., а не в розмірі 42 656,40 грн., як стверджує позивач.

З матеріалів справи також встановлено, що відповідачі по справі при укладенні договору купівлі-продажу № 05-03-20 діяли на підставі договору про спільний обробіток земельної ділянки земельної ділянки б/н від 26.01.2012 р.

Так, 26.01.2012 року між ДП "НГД "Докучаєвське" ХНАУ ім. В.В. Докучаєва (стороною-1) та ТОВ "Рассвет" (стороною-2) укладено договір про спільний обробіток земельної ділянки б/н від 26.01.2012 р., предметом якого є об'єднання зусиль сторін для досягнення наступних господарських цілей, у рамках чинного законодавства України, спільно обробляти земельні ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 1 500,00 га для: вирощування зернових культур; вирощування олійних культур; вирощування буряків; оптова торгівля зерном, насінням та кормами для тварин; заготівля, виробництво та переробка сільськогосподарської продукції; надання послуг у сфері сільського господарства (інші необхідні види діяльності згідно класифікатору КВЕД).

За умовами пунктів 4.1.6., 4.1.7. договору про спільний обробіток земельної ділянки б/н від 26.01.2012 р. сторона - 2 зобов'язана проводити поставку необхідних матеріально-технічних ресурсів та основних засобів для виконання робіт; забезпечувати комерційну діяльність по реалізації виготовленої продукції (виконання робіт, послуг), вести переговори з покупцями та укладати цивільно-правові угоди.

Згідно з п. 5.4. договору про спільний обробіток земельної ділянки б/н від 26.01.2012 р. сторона-1 мас право здійснювати контроль за діяльністю сторони-2 у рамках цього договору шляхом перевірки бухгалтерських і інших документів, а також щоквартального уточнення рахунків сторони-2, на які перераховуються кошти.

Внески сторін за договором про спільний обробіток земельної ділянки б/н від 26.01.2012 р. передбачено у розділі 6.

Відповідно до 7.1.-7.3. договору про спільний обробіток земельної ділянки б/н від 26.01.2012 р. доходи, що отримані за цим договором, першочергово спрямовуються на відшкодування витрат сторін, пропорційно їх внесків відповідно до Додатку № 2. Підбиття підсумків діяльності за даним договором і розподіл чистого прибутку між сторонами здійснюється на підставі окремого балансу, який складає сторона-2 і погоджує сторона -1. Чистий прибуток, отриманий від спільного обробітку земельних ділянок, розподіляється між сторонами, пропорційно їх внесків.

За умовами п. 8.1. договору про спільний обробіток земельної ділянки б/н від 26.01.2012 р. цей договір набирає чинності від дати його підписання сторонами і діє до ''21'' грудня 2017 р.

Аналіз тексту договору про спільний обробіток земельної ділянки б/н від 26.01.2012 р. надає суду підстави для висновку, що даний договір про спільну діяльність пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності та є договором простого товариства.

Ведення спільних справ учасників врегульовано статтею 1135 Цивільного кодексу України, відповідно до частини 1 якої під час ведення спільних справ кожний учасник має право діяти від імені всіх учасників, якщо договором простого товариства не встановлено, що ведення справ здійснюється окремими учасниками або спільно всіма учасниками договору простого товариства.

Відповідно до п. 5.1. договору про спільний обробіток земельної ділянки б/н від 26.01.2012 р. ведення справ за даним договором здійснюються за взаємною угодою сторонами, яка приймається на зборах представників сторін або шляхом письмового опитування або факсом. Сторона-2 приймає рішення самостійно у випадку необхідності вчинення невідкладних дій.

За умовами п.п. 5.2.-5.3. договору про спільний обробіток земельної ділянки б/н від 26.01.2012 р. керівництво веденням спільних справ за даним договором доручається Стороні-2, яка на підставі довіреності здійснює всі необхідні юридичні дії і акти для досягнення поставлених за даним договором цілей, зокрема реєструє цей договір в податковому органі (за домовленістю); відкриває окремий поточний рахунок в банку (за домовленістю), через який здійснює всі фінансові операції по виконанню умов договору; веде окремий податковий та бухгалтерський облік; представляє інтереси сторін по обумовленій в договорі діяльності перед третіми особами, беручи на себе відповідальність перед стороною-1 та їхні дії та вчиняє інші дії та інше.

Між тим, з тексту договору купівлі - продажу від 05.03.2013 року вбачається, що з боку покупця його підписано СД б/н від 26.01.2012 р. між ДП "НДГ Докучаєвське" Харківського Національного аграрного університету ім. Докучаєва та ТОВ Агрофірмою "Рассвет" в особі директора Грабини Лідії Григорівни, яка діє на підставі договору про спільний обробіток земельної ділянки б/н від 26.01.2012 року, та скріплено печаткою 1-го відповідача (ДП "НДГ Докучаєвське" Харківського Національного аграрного університету ім. Докучаєва).

При цьому з матеріалів справи судом встановлено, що при укладенні договору купівлі - продажу директор ДП "НДГ Докучаєвське" Харківського Національного аграрного університету ім. Докучаєва Грабина Л.Г. діяла в межах та на підставі довіреності від 01.01.2013 року № 1, виданої 2-м відповідачем (ТОВ Агрофірмою "Рассвет").

Крім того, зі змісту відзиву 2-го відповідача (контррозрахунок на а.с. 128) та пояснень його представника у судовому засіданні судом встановлено, що 2-й відповідач факт укладення ним спільно з 1-м відповідачем договору купівлі-продажу №05-03-20 від 05.03.2013 року в порядку, передбаченому договором про спільний обробіток земельної ділянки від 26.01.2012 року, визнає, а також визнає основну заборгованість за цим договором у розмірі 15129,00 грн., пеню в розмірі 1025,46 грн. та штраф в розмірі 3025,80 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 1138 ЦК України якщо договір простого товариства пов'язаний із здійсненням його учасниками підприємницької діяльності, учасники відповідають солідарно за всіма спільними зобов'язаннями незалежно від підстав їх виникнення.

За таких обставин суд вважає, що відповідачі несуть солідарну відповідальність за невиконання умов договору купівлі-продажу від 05.03.2013 року № 05-03-20.

Відповідно до ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу (ст. 33 ГПК України).

Згідно зі ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладені обставини і приписи закону, суд вважає, що позовні вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів основного боргу підлягають задоволенню частково в розмірі 15 129,00 грн. В частині позовних вимог про стягнення з відповідачів основного боргу в розмірі 27 527,40 грн. суд вважає за необхідне відмовити у зв'язку з безпідставним пред'явленням до стягнення.

Частиною 2 статті 193 ГК України передбачено, що порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За приписами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Частиною 1 статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 3. ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За порушення відповідачем строків оплати товару позивач нарахував та пред'явив до стягнення з відповідачів пеню в розмірі 1 211,06 грн. та 20% штрафу в розмірі 8 531,28 грн.

Так, відповідно до п. 6.1. договору у разі порушення строків виконання зобов'язань за цим договором сторона, яка допустила прострочку, сплачує другій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, нарахованої на суму простроченого зобов'язання за кожен день прострочки.

Крім того, згідно з п. 6.2. договору у разі ухилення від оплати вартості товару та порушення термінів оплати, покупець, крім пені, сплачує продавцеві штраф в розмірі 20% від вартості неоплаченого товару.

Перевіривши зроблений позивачем розрахунок пені та 20% штрафу, враховуючи вище встановлений судом факт недотримання позивачем умов пункту 4.2. договору при здійсненні розрахунку суми основного боргу, суд визнав позовні вимоги позивача про стягнення з відповідачів пені і штрафу обґрунтованими та підлягаючими задоволенню частково в розмірі 1 025,46 грн. пені та 3 025,80 грн. штрафу. При цьому суд виходив з того, що сума непогашеного відповідачами основного боргу дорівнює 15 129,00 грн., а днем, з якого зобов'язання щодо оплати (50%) вартості товару (15 129,00 грн.) є простроченим, слід вважати 02.11.2013 року.

В частині позовних вимог про стягнення з відповідачів пені в розмірі 185,6 грн. та штрафу в розмірі 5 505,48 грн. суд вважає за необхідне відмовити у зв'язку з безпідставним пред'явленням до стягнення.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідачів солідарно основного боргу в розмірі 15 129,00 грн., пені в розмірі 1 025,46 грн. та штрафу в розмірі 3 025,80 грн. В частині позовних вимог щодо стягнення з відповідачів основного боргу в розмірі 27 527,40 грн., пені в розмірі 185,6 грн. та 20% штрафу в розмірі 5 505,48 грн. слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір має бути покладено на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 179, 193, 230 Господарського кодексу України, ст. ст. 6, 11, 509, 525, 526, 530, 549, 610-612, 627-629, 655, 693, 721, 1130, 1131, 1138 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 3, 4-3, 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з Державного підприємства "Навчально-дослідне господарство "Докучаєвське" Харківського національного аграрного університету імені В.В. Докучаєва (62482, Харківська область, Харківський район, с. Комуніст, вул. Докучаєва, буд. 2 А, ) та Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми "Рассвет" (62421, Харківська область, Харківський район, с. Тернова, ) солідарно на користь Приватного підприємства "Марго" (09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Шевченка, 158, , р/р 9 Київська Регіональна Дирекція (КРД) "Райффайзен банк Аваль" м. Київ, МФО 380805) основний борг в розмірі 15 129,00 грн., пеню в розмірі 1 025,46 грн., 20% штрафу в розмірі 3 025,80 грн. та судовий збір в розмірі 668,76 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Повне рішення складено 11.09.2015 р.

Суддя О.В. Макаренко