ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

17.09.15р. Справа № 904/8381/15

Суддя Кармазіна Л.П. , розглянувши матеріали

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО", с. Лозуватка, Криворізький район, Дніпропетровська область

до органу місцевого самоврядування управління земельних ресурсів виконкому Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення 2873 грн. 79 коп.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРО" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до органу місцевого самоврядування управління земельних ресурсів виконкому Криворізької міської ради про стягнення 2873,79 грн. та зобов'язання відповідача підписати та повернути журнали авторського нагляду за виконання проектів землеустрою.

Дослідивши позовні матеріали, суд дійшов висновку, що подана позовна заява не відповідає вимогам розділу VІІІ ГПК України та підлягає поверненню з наступних підстав:

По-перше: У відповідності з п. 3 ст. 57 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до п. 4 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Як встановлено з поданої позовної заяви, предметом позову є дві окремі вимоги немайнового та майнового характеру, а саме:

1. зобов'язати відповідача підписати та повернути журнали авторського нагляду за виконання проектів землеустрою, а саме:

Журнал №00000396-ПВ/-Ж авторського нагляду за виконанням проекту землеустрою;

Журнал №00000397-ПВ/-Ж авторського нагляду за виконанням проекту землеустрою;

Журнал №00000398-ПВ/-Ж авторського нагляду за виконанням проекту землеустрою;

2. Стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за виконані роботи по договорам № 00000396-ПВ від 10.11.2014 року, № 00000397-ПВ від 10.11.2014 року, № 00000398-ПВ від 10.11.2014 року в загальній сумі 2873,79 грн.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно ст. 8 Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік" від з січня 2015 року встановлена мінімальна заробітна плата у розмірі 1218 грн.

Відповідно до п. п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати. За подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить1 розмір мінімальної заробітної плати.

Згідно з п. 2.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7, у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з пунктом 3 статті 6 Закону підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

Всупереч вищезазначених вимог діючого законодавства, в якості доказу сплати судового збору позивачем надано платіжне доручення №164 від 19.08.2015р. на суму 1827 грн. 00 коп., тобто менше, ніж встановлено чинним законодавством.

Таким чином, позивачем не надано доказів сплати судового збору у встановленому порядку, що є порушенням вимог чинного законодавства та тягне за собою наслідки передбачені п.4 ч.1 ст.63 ГПК України.

По-друге: Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо порушено правила поєднання вимог або об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Як встановлено з поданої позовної заяви, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за трьома договорами одночасно, а саме за договорами № 00000396-ПВ від 10.11.2014 року, № 00000397-ПВ від 10.11.2014 року та № 00000398-ПВ від 10.11.2014 року.

Сумісний розгляд вказаних вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав та обов'язків сторін і суттєво утруднить вирішення спору.

Відповідно до п. 3.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", якщо позивач порушив правила об'єднання вимог або об'єднання цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору, суддя має право повернути позовну заяву (стаття 58 та пункт 5 частини першої статті 63 ГПК). Наприклад, господарський суд повинен повернути позовну заяву без розгляду, якщо об'єднано вимоги про стягнення сум боргу, який виник з різних договорів або інших правочинів, і т. п.

Вищенаведене є підставою для повернення позовної заяви без розгляду згідно з приписами п. 5 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

По-третє: Приписами п. 2 ч.1 ст. 57 ГПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих документів.

Згідно ст. 56 ГПК України позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Аналогічні положення містяться у п. 3.5. Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" .

З аналізу вище наведених норм чинного процесуального законодавства слідує, що належними доказами направлення відповідачеві копії позовної заяви та доданих до неї документів, в розумінні ст. 56 ГПК України, є оригінали розрахункового документу (оригінал поштової квитанції або фінансового чеку) та опису вкладення.

Згідно з п. 61 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 р. (з наступними змінами і доповненнями), у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність опису, розписатися на обох його примірниках і поставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення.

Тобто, при поданні позовної заяви, позивачем, прокурором має бути доданий фіскальний чек відділення поштового зв'язку та опис вкладення з переліком документів, що направляються стороні. Всупереч вимог, позивачем надано ксерокопії опису вкладення від 16.09.2015р. та поштової квитанції від 16.09.2015р., що не можуть бути належними доказами направлення копії позовної заяви з доданими до неї матеріалами на адресу відповідача, оскільки не містять ознак оригіналу.

З врахуванням вищенаведеного, додані ксерокопії опису вкладення від 16.09.2015р. та поштової квитанції не можуть бути належним доказом підтвердження відправлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого господарського суду України від 02.04.2014 року по справі №904/6596/13.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", - право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

Суд зазначає, що національним законодавством України (ст.56 ГПК України) передбачено забезпечення права відповідача на інформацію про подану позовну заяву та ознайомлення з її змістом і доданими документами, а також передбачено механізм реалізації такого права - шляхом встановлення обовязку позивача надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів до порушення провадження у справі.

Таким чином, право на справедливий суд, передбачене ст. 6 Конвенції, включає в себе обовязок позивача належним чином інформувати відповідача про подання позову до суду шляхом направлення на його адресу копії позовної заяви з додатками. При чому, таке інформування повинно бути здійснене позивачем до порушення судом провадження по справі. Отже, порушення провадження у справі до виконання позивачем вказаного обовязку, не буде відповідати ст. 6 Конвенції.

При чому відповідно до законодавчої техніки, використаної при конструюванні ст.63 Господарського процесуального кодексу України, повернення позовної заяви без розгляду у вказаному випадку є не правом, а обов'язком суду.

Крім того, згідно правової позиції Вищого господарського суду України, викладеної, зокрема, у Постанові від 04.12.2012 року по справі № 5/5005/7237/2012, виконання позивачем вимог процесуального законодавства, які він зобов'язаний вчиняти до подання позову, не може здійснюватися після порушення провадження у справі.

Отже, суд позбавлений права прийняти позовну заяву до розгляду, а потім зобов'язувати позивача усувати вказані недоліки.

Враховуючи вищевикладене, з врахуванням наведених положень законодавства та з огляду на відсутність в матеріалах позовної заяви належних документів, що підтверджують відправлення відповідачу копії позовної заяви з доданими до неї документами з описом вкладення, позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду.

Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, п. 4, 5, 6 ч.1 ст.63, ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд-

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Повернення позовної заяви на підставі ст. 63 ГПК України не є відмовою у доступі особи до правосуддя з підстав не передбачених законом та не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Додатки:- позовна заява з доданими до неї матеріалами на 146 аркушах, у тому числі оригінал платіжного доручення №164 від 19.08.15р. про сплату судового збору.

Суддя ОСОБА_1