РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2015Справа №910/13541/15

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон»

До Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»

Про стягнення 30 447,00 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

від позивача не з'явився

від відповідача не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Еталон» (далі - позивач) подало на розгляд господарського суду міста Києва позов до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - відповідач) про стягнення 30 447,00 грн.

Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що позивачем, як страховиком, відповідно до договору страхування наземного транспорту № 0247 від 08.11.2013р. було виплачено страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 30 447,00 грн., внаслідок чого, до позивача в порядку ст. 27 Закону України "Про страхування" та статті 228 Господарського кодексу України перейшло право вимоги (регресу) в межах здійснених фактичних затрат до відповідача, як до особи, яка відповідальна за відшкодування шкоди, оскільки саме з вини особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована у відповідача, сталася ДТП, наслідки якої визнано позивачем страховим випадком та здійснено виплату страхової суми страхувальнику.

Ухвалою суду від 29.05.2015р. порушено провадження у справі № 910/13541/15 та призначено розгляд на 13.07.2015 р.

13.07.2015р. судове засідання не відбулось, у зв'язку з лікарняним судді Мельника В.І., та було перенесене на 29.07.2015р., про що сторони повідомлені згідно розписок.

29.07.2015р. представник позивача у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі, надав пояснення по справі, вимог ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, вимог ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав, про причини своєї відсутності суд не повідомив.

Суд відклав розгляд справи на 07.09.2015р., у зв'язку з відсутністю представника відповідача.

14.08.2015р. до суду надійшла відповідь від МТСБУ.

07.09.2015р. позивач подав через канцелярію суду документи по справі.

07.09.2015р. представник позивача у судове засідання не з'явився, про причини своєї відсутності суд не повідомив.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, вимог ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав, про причини своєї відсутності суд не повідомив.

Суд вирішив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

08.11.2013 р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Еталон» (далі - позивач) та ОСОБА_1, як страхувальником, укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №0247, згідно умов якого об'єктом страхування є транспортний засіб марки «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_1.

06.07.2014р. у с. Новоселівка Чернігівської області на вул.. Шевченка, 20 сталася ДТП за участю транспортного «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1 та перебував під керуванням останнього, та транспортного засобу «LAND ROVER RANGE ROVER», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2.

Згідно полісу № АС/6944517 цивільно-адміністративна відповідальність водія автомобіля «LAND ROVER RANGE ROVER», державний номерний знак НОМЕР_2, була застрахована ПрАТ «СК «ПЗУ Україна».

Відповідно до постанови Оболонського районного суду м. Києва №3-4989/14 від 03.09.2014р., встановлено вину гр. ОСОБА_2 у здійсненні правопорушення, передбаченому ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позивачем виплачено страхове відшкодування у загальному розмірі розмірі 31 847,00 грн. згідно страхового акту № 42-28252, рахунку на рплату №СФ-0000047 від 08.08.2014р., згідно платіжних доручень №483 від 13.11.2014р., №480 від 13.11.2014р., №482 від 13.11.2014 р., №481 від 13.11.2014 р., копії яких долучені до матеріалів справи.

Згідно полісу № АС/6944517 ліміт відповідальності встановлено 50 000,00 грн., а франшизу 1000,00 грн.

28.01.2015р. позивач звернувся до відповідача із претензією №01-04-158, відповідно до якої просив останнього здійснити відшкодування збитків в порядку регресу у розмірі 31 447,00 грн.

Так, оскільки відповіді або грошових коштів на адресу позивача ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» не направило, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Еталон» звернулась із даним позовом до суду, у межах якого просить ссуд стягнути з відповідача на свою користь 30 447,00 грн. збитки у порядку регресу, з урахуванням франшизи, передбаченої полісом №АС/6944517.

Стаття 22 Цивільного кодексу України встановлює, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно статті 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Вимогами статті 993 Цивільного кодексу України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

В статті 1187 ЦК України наведено визначення: „Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб".

Згідно із п.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 4 Закону України "Про страхування" визначено, що майнові інтереси, які пов'язані із володінням, користуванням і розпорядженням майном, а також інтереси, пов'язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) віднесені до об'єктів страхування.

Абзацом 1 статті 9 Закону України „Про страхування" визначено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Абзацом 16 ст.9 Закону України „Про страхування" визначено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Згідно із статтею 27 Закону України „Про страхування" страховик має право вимоги в межах його фактичних затрат.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" суди, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, а між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Згідно статті 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно відзиву на позов, відповідач заперечив проти позовних вимог посилаючись на відсутність експертного звіту та не врахування позивачем франшизи, проте суд не погодився з вказаними запереченнями відповідача, на підставі наступного.

Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Зазначена норма вказує на те, що до страховика за договором добровільного страхування, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних витрат переходить право регресу, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної завдані збитки.

Така ж правова позиція викладена у постановах ВСУ від 07.11.2011р. № 3-118гс11 та від 12.03.2012р. № 53/128.

Також, суд відзначає про безпідставність заперечень відповідача, викладених у відзиві, оскільки Висновком експертного автотоварознавчого дослідження №29/07 про оцінку колісного транспортного засобу від 29.07.2014р. визначено, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 35 063,41 грн. У свою чергу, позивачем сплачено суму страхового відшкодування у розмірі 31 447,00 грн., яка не перевищує розміру оціненої шкоди.

Крім того, позивачем у позовній заяву було враховано франшизу у розмірі 1000,00 грн., що передбачена згідно полісу № АС/6944517.

Згідно статті 228 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 4 статті 35 Господарського процесуального кодексу України визначено, що рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, є обов'язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про те, що позивач на підставі ст.ст. 22, 1191, Цивільного кодексу України, ст. 228 Господарського кодексу України набув право регресу до відповідача щодо відшкодування останнім понесених позивачем витрат у вигляді суми виплаченого страхового відшкодування.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача .

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (04053, м. Київ, вул. Артема, 40, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» (03680, м. Київ, б-р. Івана Лепсе, 4, ) суму страхового відшкодування в розмірі 30 447 (тридцять тисяч чотириста сорок сім) гривень 00 копійок та 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) гривень 00 копійок витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ відповідно до ст. 116 Господарського процесуального кодексу України.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

(Повний текст рішення складено: 17.09.2015)

Суддя Мельник В.І.