ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2015 р.Справа № 922/4490/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Інте Т.В.

при секретарі судового засідання Федоровій К.О.

розглянувши справу

за позовом АК "Харківобленерго", м. Харків
до Харківського обласного КП "Дирекція розвитку інфраструктури території", м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників сторін:

позивача - Оганян Л.А. дов.№ 01-42 юр/3208 від 30.04.2015р.;

відповідача - Мазур О.І., дов.№ 04-01-23/1071 від 21.08.15 р.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Акціонерна компанія "Харківобленерго", звернувся до господарського суду Харківської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача - Харківського обласного КП "Дирекція розвитку інфраструктури території" 146700,83 грн. пені, три відсотки річних в сумі 7489,91 грн., 177624,11 грн. індексу інфляції та судовий збір в сумі 6636,30 грн., мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем його грошових зобов'язань за договором №53999,01 від 29.12.06 р.

31.08.15 р. відповідач надав відзив, в якому зазначив, що розрахунок з позивачем по договору про постачання електричної енергії № 53999,01 від 29.12.2006 року на суму у розмірі 1519875,00 грн. (за листопад 2014 р. - квітень 2015 р. - довідка надається), на яку позивачем були нараховані пеня, 3 % річних та інфляційні витрати, був проведений на підставі договору №375Е/56 від 04.08.2015 р. про організацію взаєморозрахунків, відповідно до постанови КМУ від 04.06.2015 р. №375 , платіжним дорученням № 2 від 20.08.2015 р. Відповідно до п. 2 ст. 12 цього договору про організацію взаєморозрахунків, сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору про постачання електричної енергії № 53999,01 від 29.12.2006 року, у п. 17 договору про організацію взаєморозрахунків визначили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмету договору. Враховуючи вищевказаний факт, відповідач вважає, що позивач неправомірно нарахував йому пеню, 3 % річних та інфляційні витрати.

В судовому засіданні оголошувались перерви з 25.08.15 р. по 07.09.15 р. та з 07.09.15 р. по 15.09.15 р.

15.09.15 р. позивач надав заперечення на відзив, в яких зазначив, що договір про організацію взаєморозрахунків № 375Е/56 від 04.08.2015 не змінює та не припиняє зобов'язання сторін за договором про постачання електричної енергії №53999,01 від 29.12.2006, а лише свідчить про те, що відповідачу погоджене бюджетне фінансування оплати спожитої електричної енергії у 2014-2015р.р. Позивач також зауважив, що право вимагати стягнення інфляційних та 3 % річних у позивача виникає з умов первісного договору, визнання стороною наявності заборгованості та проведення оплатою суми основного боргу.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав свій відзив, проти задоволення позовних вимог заперечував.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Між АК "Харківобленерго" та Харківським обласним КП "Дирекція розвитку інфраструктури території" був укладений договір про постачання електричної енергії № 53999,01 від 29.12.2006 року (далі - договір) (а.с.12-17), відповідно до умов якого, позивач (постачальник) продає електричну енергію відповідачу (споживачу), а відповідач оплачує позивачу вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, які є його невід'ємними частинами.

Термін дії договору пролонгований на 2015 рік, на підставі п. 9.11 договору.

Пунктом 2.1.2 договору передбачено, що позивач зобов'язується постачати електричну енергію, як різновид товару в обсягах, визначених, відповідно до розділу 5 договору, з урахуванням умов розділів 6, 7 договору, відповідно до додатку № 1 та додатку № 2.

На виконання умов договору, позивач, як постачальник електричної енергії за договором, здійснив відпуск електричної енергії відповідачу у період з листопада 2014 року по квітень 2015 року, що підтверджується відповідними відомостями (даними) про витрату електроенергії, які були підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками підприємств (а.с. 26-31).

Згідно з п. 1 Додатку № 2 "Порядок розрахунків" до договору (а.с. 30), відповідачу встановлений розрахунковий період з 21 числа місяця до такого ж числа наступного місяця.

Відповідно до п. 5 додатку № 2 "Порядок розрахунків" до договору, остаточний розрахунок відповідача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого позивачем електричної енергії рахунка, відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом). За результатами розрахункового періоду відповідачем та постачальником електричної енергії (позивачем) визначається фактичний обсяг поставленої споживачу електричної енергії та оформлюється додаток № 20 "Акт про використану електричну енергію", який відповідач отримує разом із рахунками та повинен повернути підписаним та скріпленим печаткою в термін до 5 днів. Для проведення остаточного розрахунку відповідач протягом 20 днів з дня закінчення розрахункового періоду повинен отримати в розрахунковому відділі відповідного РВЕ або у відділі розрахунків з юридичними особами СО "Харківенергозбут" рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути оплачений протягом 5 операційних днів з дня його отримання. В разі неявки відповідача для отримання рахунку позивач направляє рахунок відповідачу рекомендованим листом. У такому разі рахунок вважається отриманим відповідачем з дня його відправлення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач рахунки на оплату електричної енергії в розрахунковому відділі відповідного РВЕ або у відділі розрахунків з юридичними особами СО "Харківенергозбут" не отримував, у зв'язку з чим зазначені рахунки були направлені на адресу відповідача рекомендованими листами (а.с. 42-47).

Пунктом 2.2.1 договору передбачений обов'язок відповідача виконувати його умови, та пунктом 2.2.5 обов'язок щодо своєчасної оплати позивачу вартості електричної енергії та інших нарахувань згідно з умовами додатку № 2 "Порядок розрахунків".

Проте, відповідач свої зобов'язання з оплати поставленої позивачем електричної енергії в обумовлений сторонами строк не виконав, в зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість в сумі 1519875,00 грн.

В той же час, 04.08.15 р. між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Харківській області, Департаментом фінансів Харківської обласної державної адміністрації, Департаментом житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури Харківської обласної державної адміністрації, Харківським обласним комунальним підприємством "Дирекція розвитку інфраструктури території" (відповідач), Акціонерною компанією "Харківобленерго" (позивач), Державним підприємством "Енергоринок" та Публічним акціонерним товариством "Центренерго" був укладений договір №375Е/56 про організацію взаєморозрахунків, відповідно до постанови КМУ від 04.06.2015 р. № 375 (далі - "договор про організацію взаєморозрахунків").

Предметом вищевказаного договору (п. 1) є організація проведення сторонами взаєморозрахунків за субвенцією з державного бюджету місцевим бюджетам, визначеною пунктом 16 статті 14 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік " (далі - субвенція), відповідно до Порядку та умов надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 р. № 375.

Відповідно до п. 7 договору про організацію взаєморозрахунків, відповідач після отримання коштів від Департаменту житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури Харківської обласної державної адміністрації в сумі 1519875,00 грн., мав перерахувати їх на рахунок відповідача для погашення заборгованості за договором №53999,01 від 29.12.06 р.

В пункті 12 договору про організацію взаєморозрахунків сторони домовились не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

Пунктом 17 договору про організацію взаєморозрахунків передбачено, що після виконання договору сторони не мають одна до одної претензій стосовно предмета договору.

20.08.15 р., на виконання умов договору про організацію взаєморозрахунків, відповідачем були перераховані на рахунок позивача грошові кошти в сумі 1519875,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2 від 20.08.15 р. (а.с. 68).

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що відповідач свої зобов'язання з оплати поставленої позивачем електричної енергії в обумовлений сторонами строк не виконав, у зв'язку з чим і був поданий цей позов.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до Закону України "Про електроенергетику" від 08.06.2000 року №1812-ІІІ та "Правил користування електричною енергією", затвердженими Постановою НКРЕ України від 31.07.1996 № 28 (далі - Правила), договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регламентує відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 525-526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з п. 4.2.1 договору, за внесення платежів, передбачених пунктом 2.2.5 цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком № 2 "Порядок розрахунків", відповідач сплачує позивачу суму боргу з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, 3% річних та індексу інфляції. Сума пені нараховується відповідачу з першого дня прострочення платежу, який повинен бути здійснений споживачем в термін, встановлений в додатку № 2 "Порядок розрахунків", до дня ліквідації заборгованості включно та зазначається з рахунку окремим рядком.

Як вже було зазначено, позивач вважає, що відповідач свої зобов'язання з оплати поставленої позивачем електричної енергії в обумовлений сторонами строк не виконав, у зв'язку з чим просить стягнути з відповідача 146700,83 грн. пені, три відсотки річних в сумі 7489,91 грн., 177624,11 грн. індексу інфляції.

Втім, суд вважає зазначені вимоги неправомірними, виходячи з наступного.

Як вже було зазначено, сторони в пункті 12 договору №375Е/56 від 04.08.15 р. про організацію взаєморозрахунків домовились не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору. Пунктом 17 договору №375Е/56 від 04.08.15 р. про організацію взаєморозрахунків передбачено, що після виконання договору сторони не мають одна до одної претензій стосовно предмета договору.

Таким чином, уклавши договір про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за електричну енергію, поставленою відповідно до договору №53999,01 від 29.12.06 р.

Отже, для застосування санкцій, передбачених п. 4.2.1 договору №53999,01 від 29.12.06 р., та наслідків порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, необхідно, щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків, який є чинним на момент розгляду справи, і відповідно до пункту 17 якого сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний суд України у постановах по справам: № 3-105гс14 від 09.09.2014 р. (господарська справа №5011-1/1043-2012-42/528-2012), № 3-102гс14 від 09.09.2014 р. (господарська справа № 5011-35/1272-2012-42/527-2012), № 3-101гс14 від 30.09.2014 р. (господарська справа №5011-35/1533-2012-19/522-2012), 3-322гс15 від 01.07.2015р.

Відповідно до ч. 1 ст. 111-28 ГПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Отже, твердження позивача, що договір про організацію взаєморозрахунків №375Е/56 від 04.08.2015 не змінює зобов'язання сторін за договором про постачання електричної енергії №53999,01 від 29.12.2006 р. не відповідають правовій позиції Верховного Суду України та підлягають відхиленню.

Як вже було зазначено, розрахунок за відпущену відповідачу електричну енергію у період з листопада 2014 року по квітень 2015 року відбувся у порядку та строки, передбачені договором про організацію взаєморозрахунків.

За таких підстав, вимоги позивача є позбавленими фактичного та правового обґрунтування, такими, що не відповідають як матеріалам справи, так і нормам чинного законодавства, у зв'язку з ненаданням доказів в підтвердження обставин, викладених у позові, що порушує умови ст. 33 ГПК України, згідно якої, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень та подати відповідні докази.

Згідно ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

В зв'язку з відмовою у задоволенні позову, відповідно до чинного господарського процесуального законодавства, сплачені судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 16.09.2015 р.

Суддя Т.В. Інте