РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2015Справа №910/14393/15

За позовом Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Міністерства охорони здоров'я України

до Приватного акціонерного товариства "По виробництву інсулінів "Індар"

третя особа Державне підприємство "Укрвакцина"

про стягнення 5 108 034,30 грн.

Суддя Якименко М.М.

Представники :

від прокуратури: Колодяжна А.В. - посвідчення №028096 від 01.09.2014 року;

від позивача: Дяк Ю.Х. - довіреність №14.02/25 від 29.12.2014 року;

від відповідача: Панчук М.Г. - довіреність №01.05.20-05/1 від 22.01.2015 року;

від третьої особи: не з`явилися;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Заступник прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Міністерства охорони здоров'я України звернувся до господарського суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "По виробництву інсулінів "Індар" про стягнення 5 108 034,30 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо вчасної поставки товару позивачу, згідно умов Договору про закупівлю товарів за державні кошти №88/21-24 від 29.04.2013 року.

З цих підстав, прокурор просив суд задовольнити позов, стягнувши з відповідача на користь позивача 3 197 942,60 грн. - пені, 1 910 091,70 грн. - штрафу.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.06.2015 року порушено провадження по справі та призначено її розгляд на 21.07.2015 року.

В судовому засіданні 21.07.2015 року суд оголосив ухвалу про залучення до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Державне підприємство "Укрвакцина" та ухвалу про відкладення розгляду справи на 25.08.2015 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.08.2015 року продовжено строк розгляду справи на 15 днів, та відкладено розгляд справи на 02.09.2015 року.

02.09.2015 року через канцелярію суду представник відповідача подав відзив на позовну заяву.

02.09.2015 року представник третьої особи у судове засідання, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 02.09.2015 року представник позивача та прокурора позовні вимоги підтримав в повному обсязі, представник відповідача позовні вимоги не визнав.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 02.09.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності, та заслухавши пояснення представників прокурора, позивача та відповідача, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

29.04.2013 року між Міністерством охорони здоров'я України (далі по тексту - замовник, позивач) та Приватного акціонерного товариства "По виробництву інсулінів "Індар" (далі по тексту - постачальник, відповідач) укладено Договір про закупівлю товарів за державні кошти №88/21-24 (далі по тексту - Договір), за умовами якого (п. 1.1. Договору) Постачальник зобов'язується у 2013 році поставити Препарати фармацевтичні, інші, зазначені в Специфікації (Додаток 1), (далі І Товар), а Замовник оплатити такий Товар на умовах цього Договору. Закупівля Товару здійснюється за рахунок коштів державного бюджету за бюджетною програмою КПКВК 2301400 «Забезпечення медичних заходів окремих державних програм та комплексних заходів програмного характеру" за напрямом «Програми і централізовані заходи з імунопрофілактики». Товар постачається уповноваженому підприємству Замовника ДП «Укрвакцина» (далі - Уповноважене підприємство), 1 метою подальшої його поставки до закладів охорони здоров'я.

Пунктом 5.1. Договору передбачено, що постачальник забезпечує поставку Товару, на умовах поставки DDP-Київ (у значенні міжнародних правил Інкотермс-2000) на склад уповноваженого підприємства замовника (Державне підприємство «Укрвакцина») за адресою: Київська обл., м. Обухів, вул. Каштанова, 66 а, 08704 у відповідності до узгодженого Графіку поставки (Додаток 2).

Згідно з п. 5.4. Договору, приймання-передача Товару оформлюється видатковою накладною Постачальника (в двох екземплярах), яка підписується матеріально-відповідальною особою Постачальника і Уповноваженим підприємством, на ту кількість Товару, яка відповідає вимогам Договору. В накладній обов'язково зазначається: торговельна назва, дозування, форма випуску, фасування, номери серій, кількість, назва виробника, ціна за одиницю Товару та загальна вартість поставки.

Постачальник зобов'язаний забезпечити поставку Товару у строки, встановлені цим Договором (п. 6.3.1. Договору).

В обґрунтування заявлених позовних вимог прокурор зазначив, що відповідач в порушенням умов договору несвоєчасно поставив позивачу товар, в зв'язку з чим відповідачу були нараховані штрафні санкції, з яких: 3 197 942,60 грн. - пені, 1 910 091,70 грн. - штрафу.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З наданих позивачем та прокурором доказів вбачається, що відповідачем порушено умови договору щодо своєчасності поставки товару позивачу, що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними.

Відзив відповідача на позовну заяву не приймається судом в якості належного та допустимого доказу та спростовується наявними в матеріалах справи документами та чинним законодавством.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно п. 7.2 Договору, у випадку затримки поставки Товару понад термін, встановлений пунктом 5.1. цього Договору, Постачальник сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотка від вартості непоставленого Товару за кожний день прострочення поставки Товару, а за прострочення понад 30 (тридцять) календарних днів з Постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 % (семи відсотків) від вартості непоставленого (неприйнятого) Товару, а у разі здійснення попередньої оплати Постачальник, крім сплати зазначених штрафних санкцій, повертає Замовнику кошти з урахуванням індексу інфляції.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно з ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як слідує з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 статті 546, статті 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (згідно ч. 6 ст. 231 ГК України).

Згідно п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 2.1. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17 грудня 2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» пеня, за визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов'язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. Застосування іншого виду неустойки - штрафу до грошового зобов'язання законом не передбачено, що, втім, не виключає можливості його встановлення в укладеному сторонами договорі (наприклад, за необґрунтовану відмову від переказу коштів за розрахунковими документами отримувача коштів), притому і як самостійний захід відповідальності, і як такий, що застосовується поряд з пенею. В останньому випадку не йдеться про притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає у себе і пеню, і штраф як лише форми її сплати.

Згідно з п. 2.5. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17 грудня 2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, а також на те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем та прокурором, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 3 197 942,60 грн. - пені, та 1 910 091,70 грн. - штрафу, за несвоєчасне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань, є обґрунтованими, нараховані відповідно до законодавства, нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Згідно з п. 4.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» приймаючи рішення зі справи, провадження в якій порушено за заявою прокурора, господарський суд у разі повного або часткового задоволення позову (скарги) стягує судовий збір з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам), якщо він не звільнений від сплати судового збору; у разі ж повної або часткової відмови в позові судовий збір стягується з визначеного прокурором позивача (так само повністю або пропорційно задоволеним вимогам), за винятком випадків, коли останнього звільнено від сплати судового збору та коли позивачем у справі є сам прокурор. Стягнення відповідних сум судового збору здійснюється в доход державного бюджету України.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 32, 33, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "По виробництву інсулінів "Індар" (02099, м. Київ, ВУЛИЦЯ ЗРОШУВАЛЬНА, будинок 5, ) на користь Міністерства охорони здоров'я України (01601, м. Київ, вул. Грушевського, 7, ) 3 197 942 (три мільйони сто дев'яносто сім тисяч дев'ятсот сорок дві) грн. 60 коп. - пені, 1 910 091 (один мільйон дев'ятсот десять тисяч дев'яносто дну) грн. 70 коп. - штрафу.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "По виробництву інсулінів "Індар" (02099, м. Київ, ВУЛИЦЯ ЗРОШУВАЛЬНА, будинок 5, ) на користь Державного бюджету України 72 080 (сімдесят дві тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. - судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Якименко М.М.

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 11.09.2015 року.