ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03.09.2015 Справа № 905/486/15

Господарський суд Донецької області у складі

головуючого судді Кучерявої О.О.,

при секретарі судового засідання Соколовій С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Молочна слобода»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Славтрейд браво»

про стягнення заборгованості в розмірі 18542, 41 грн., з яких сума основного боргу в розмірі 12520, 14 грн., три проценти річних в розмірі 110, 83 грн., інфляційні витрати в розмірі 3747, 15 грн., пеня 2164, 29 грн.,

за участю представників:

від позивача: Бондаренко Я.Д., за довір. від 26.12.2014р.,

від відповідача: не з'явився,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Молочна слобода» звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Славтрейд браво» про стягнення заборгованості в розмірі 18542, 41 грн., з яких сума основного боргу в розмірі 12520, 14 грн., три проценти річних в розмірі 110, 83 грн., інфляційні витрати в розмірі 3747, 15 грн., пеня 2164, 29 грн.

Правовою підставою позову позивач під час розгляду справи вважає норми статей 526, 611, 612, 625 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором поставки від 30 вересня 2013 року №300913БР. Зазначив, що відповідачем не в повному обсязі сплачена вартість поставленого товару відповідно до договору. Факт отримання відповідачем товару підтверджується накладними. Сума боргу з урахуванням часткової сплати становить 12520, 14 грн.

Відповідно до приписів статті 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано три проценти річних в розмірі 110, 83 грн. та інфляційні витрати в розмірі 3747, 15 грн.

На підставі пункту 7.2 договору позивачем нарахована пеня в розмірі 2164, 29 грн. Загальна сума заборгованості становить 18542, 41 грн.

22 липня 2015 року представником відповідача через канцелярію суду наданий відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що за даними бухгалтерського обліку заборгованість за договором поставки становить 9578, 20 грн. Розбіжність виникла внаслідок неврахування заборгованості позивача за отримані послуги за договором в період з січня-лютий 2015 року. 02 вересня 2015 року через канцелярію суду надійшли додаткові пояснення від представника відповідача, в яких зазначив, що позивачем не надані товарно-транспортні накладні, які б підтверджували перехід права власності на товар. На думку відповідача факт передачі товару не доведений позивачем. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

30 липня 2015 року представником позивача через канцелярію суду надані заперечення на відзив, в якому зазначив, що зобов'язання за договором про надання послуг із супроводження продажу від 30 вересня 2013 року №300913БР/МУ є окремою підставою для виникнення господарських зобов'язань, та не є предметом спору по даній справі. Згідно змісту претензії №1/08-07-15 від 08.07.2015р. відповідач посилається на додаткову угоду до договору поставки від 30 вересня 2013 року №300913БР. Так, грошова винагорода у розмірі 6% за період з січня по лютий 2015 року не надавалась відповідачу з причин невиконання останнім умов додаткової угоди, тобто не забезпечення відсутності повернення отриманого товару.

Ухвалою суду від 04 серпня 2015 року за клопотанням представника позивача продовжений процесуальний строк розгляду справи на 15 днів.

Представник позивача у судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним в позові, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був належним чином повідомлений, заяв про розгляд справи у його відсутність не надходило.

Пунктом 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» встановлено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З урахуванням того, що норми статті 38 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а норми статті 129 Конституції України одним з принципів судочинства визначають свободу у наданні сторонами суду доказів та у доведенні перед судом їх переконливості, судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає за можливе розглянути справу, відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, за наявними в справі матеріалами.

Представники сторін клопотання щодо фіксації судового процесу не заявляли, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд,

ВСТАНОВИВ:

30 вересня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Молочна Слобода» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Славтрейд Браво» (Покупець) укладений договір постачання №300913БР (надалі по тексту - договір), за умовами якого постачальник зобов'язується поставляти (передавати) продукцію (товар) покупцю у зумовлені строки відповідно до поданого покупцем замовлення, а покупець зобов'язується прийняти товар та своєчасно сплатити його вартість на умовах даного договору.

Умовами договору сторони визначили предмет договору, суму договору, порядок здійснення оплати, поставку товару, відповідальність сторін та строк дії договору.

Договір підписаний з протоколом розбіжностей, згідно з пунктом 5 якого сторони домовились вважати чинною редакцію постачальника.

Товаром (предметом поставки) за цим договором є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Товаром (предметом поставки) можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками (пункт 1.2 договору).

Відповідно до пункту 1.3 договору загальна кількість товару, що підлягає поставці, його часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються за згодою сторін та оформлюються Специфікацією до договору.

Загальна сума договору складається із сум поставленого постачальником та отриманого покупцем по всім накладним товару, в період дії цього договору.

Ціни на товар, що поставляється постачальником відповідно до договору визначається на підставі Специфікації, погодженої сторонами. В ціну включена вартість доставки товару, що проводить постачальник. Ціни можуть змінюватись винятково по попередньому узгодженню з покупцем, та не менш ніж за 15 (п'ятнадцять) робочих днів до здійснення таких змін. В разі безпідставної відмови покупця підписати Специфікацію протягом 15 робочих днів з моменту її отримання або не надання відповіді у цей же термін, Специфікація вважається прийнятою Покупцем в редакції постачальника. Змінені ціни не розповсюджуються на відвантажений товар, а також на товар, на який постачальником прийнято замовлення від покупця.

Кожна нова Специфікація набирає чинності з дня її підписання обома сторонами, при цьому попередня втрачає силу.

Якщо супровідні документи на товар, або рахунки містять вказівку на ціни товару, що вище цін, зазначених в Специфікації, погодженої сторонами, то діють ціни, зазначені в погодженій сторонами Специфікації.

Постачальник зобов'язується не збільшувати ціни, зазначені в специфікації протягом двох місяців з моменту першого постачання. Зміни цін можливі тільки по письмовому узгодженню сторін (пункти 2.1, 2.2 договору, з урахуванням протоколу розбіжностей).

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами складені та підписані специфікації до договору, в яких сторони визначили найменування, кількість, ціну продукції, що поставляється (а.с.159-169).

Також, в специфікації сторони визначили умови постачання: EXW (склад постачальника) згідно із правилами Інкотермс - 2000 протягом 15 календарних днів з моменту одержання заявки Покупця. Вантажоодержувач: ДП «Торезантрацит». Умови та порядок розрахунків: протягом 5 банківських днів від дня поставки замовленої партії Товару (пункти 1-3 специфікації).

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що заявки на товар приймались в електронному та в телефонному режимі.

На виконання умов договору позивачем поставлений товар, що підтверджується накладними від 07 січня 2015 року на суму 463, 68 грн., від 07 січня 2015 року на суму 1240, 68 грн., від 11 січня 2015 року на суму 657, 60 грн., від 11 січня 2015 року на суму 1846, 56 грн., від 14 січня 2015 року на суму 1734, 36 грн., від 14 січня 2015 року на суму 583, 80 грн., від 16 січня 2015 року на суму 2300, 52 грн., від 16 січня 2015 року на суму 1142, 76 грн., від 18 січня 2015 року на суму 796, 92 грн., від 21 січня 2015 року на суму 1697, 88 грн., від 21 січня 2015 року на суму 1949, 28 грн., від 23 січня 2015 року на суму 1021, 44 грн., від 23 січня 2015 року на суму 1039, 68 грн., від 23 січня 2015 року на суму 105 грн., від 23 січня 2015 року на суму 888, 48 грн., від 25 січня 2015 року на суму 1623, 60 грн., від 28 січня 2015 року на суму 596, 40 грн., від 28 січня 2015 року на суму 1385, 70 грн., від 28 січня 2015 року на суму 633, 92 грн., від 28 січня 2015 року на суму 1220, 40 грн., від 28 січня 2015 року на суму 1068, 72 грн., від 28 січня 2015 року на суму 2510, 70 грн., від 28 січня 2015 року на суму 827, 88 грн., від 28 січня 2015 року на суму 530, 96 грн., від 06 лютого 2015 року на суму 2151, 48 грн., від 06 лютого 2015 року на суму 678, 36 грн., від 08 лютого 2015 року на суму 727, 20 грн., від 08 лютого 2015 року на суму 879 грн., від 11 лютого 2015 року на суму 562, 20 грн., від 11 лютого 2015 року на суму 521. 88 грн., від 13 лютого 2015 року на суму 1145, 52 грн., від 13 лютого 2015 року на суму 608, 88 грн., від 15 лютого 2015 року на суму 768, 72 грн., від 15 лютого 2015 року на суму 635, 28 грн., від 18 лютого 2015 року на суму 922. 08 грн., від 18 лютого 2015 року на суму 431, 16 грн., від 22 лютого 2015 року на суму 752, 28 грн., від 22 лютого 2015 року на суму 1518, 84 грн., від 25 лютого 2015 року на суму 860, 52 грн., від 25 лютого 2015 року на суму 786 грн., від 27 лютого 2015 року на суму 1173, 36 грн., від 27 лютого 2015 року на суму 392, 28 грн.

Відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином, в даному випадку, видаткові накладні є первинними обліковими документами в розумінні вищезазначеного Закону та підписання покупцем видаткових накладних підтверджує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, а тому є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Факт отримання відповідачем товару підтверджується підписом осіб, відповідальних за отримання товарно-матеріальних цінностей, які діяли на підставі довіреності (а.с.81). Відповідно до пункту 3.1 договору покупець перераховує через 14 календарних днів з моменту поставки на поточний рахунок постачальника грошові кошти за поставлений товар.

Сторонами складено та підписано акт звіряння розрахунків за період з 01 грудня 2014 року по 31 грудня 2014 року на суму 32476, 98 грн.

Позивачем до матеріалів справи була надана довідка банку, що підтверджує часткову оплату відповідачем за отриманий товар згідно договору. З урахуванням часткової сплати, сума боргу становить 12520, 14 грн.

Згідно із пунктом 4.13 договору в разі забезпечення покупцем відсутності повернення отриманого товару, постачальник надає покупцю грошову винагороду 6% від суми отриманого товару у поточному місяці, що підлягає перерахуванню замовником на розрахунковий рахунок покупця станом на останнє число місяця, за який надається дана винагорода. Підставою для такої виплати є рахунок наданий покупцем.

З матеріалів справи вбачається, що за період поставки з січня по лютий 2015 року, позивачем, в порядку передбаченому пунктом 4.6 договору, складені акти про виявлення недоліків, у зв'язку з чим товар було повернуто.

Таким чином, підстави для нарахування грошової винагороди відсутні.

У відзиві на позов відповідач зазначив, що позивачем не враховано суму заборгованості за отримані послуги за договором про надання послуг із супроводження продажу від 30 вересня 2013 року №300913БР/МУ. Разом із відзивом на позов відповідачем надано акти надання послуг на суму 2941, 94 грн. та претензію №1/08-07-15 про сплату суми боргу.

Покупець, за погодженням з постачальником, при оплаті товарів, має право зменшити суму платежів за товари (тобто утримати) на суми: поверненого товару; неустойки; штрафів, шляхом підписання з постачальником відповідної угоди про залік взаємних однорідних вимог (пункт 3.2 договору в редакції протоколу розбіжностей).

Як вбачається з матеріалів справи, угода про залік взаємних однорідних вимог сторонами не складалась, а тому відсутні підстави для коригування відповідачем суми боргу за договором поставки товару.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Із зазначеною нормою кореспондується й частина 1 статті 193 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Матеріалами справи доведений факт отримання відповідачем товару та не повної його оплати у встановлені договором терміни. Суд вважає, що позовні вимоги про стягнення суми боргу з урахуванням часткової сплати в розмірі 12520, 14 грн. підлягають задоволенню.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача трьох процентів річних в розмірі 110, 83 грн. та інфляційних витрат в розмірі 3747, 15 грн. необхідно зазначити наступне.

Невиконання однією стороною свого обов'язку не звільняє другу сторону від виконання свого обов'язку. За загальним правилом ця особа вправі застосувати міри відповідальності за несвоєчасне виконання або невиконання контрагентом своїх обов'язків.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок трьох процентів річних за періоди вказані позивачем, з урахуванням часткової сплати, суд визнає його вірним. Вимоги позивача про стягнення трьох процентів річних в розмірі 110, 83 грн. підлягають задоволенню за його розрахунком.

Згідно із рекомендаціями Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.1997 щодо порядку нарахування індексів інфляції при розгляді судових справ індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць. Для визначення індексу за будь-який період необхідно щомісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою.

Перевіривши розрахунок інфляційних витрат за періоди, визначені позивачем, з урахуванням суми часткової сплати, суд визнає його не вірним. За розрахунком суду сума інфляційних витрат більший, але суд не виходить за межі позовних вимог, тому стягненню підлягає 3747, 15 грн.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що пенею є вид неустойки, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 7.2 договору встановлено, що за несвоєчасну оплату поставленого товару покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період виникнення заборгованості, від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

У відповідності до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши арифметичний розрахунок пені за періоди, вказані позивачем, суд визнає його вірним, сума пені в розмірі 2164, 29 грн. підлягає стягненню за його розрахунком.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Матеріали справи належних доказів в спростування доводів позивача не містять, відповідачем таких до суду не надано. За таких обставин та враховуючи, що відповідач свої зобов'язання з оплати товару не виконав, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати, згідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України, стягуються з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.4, 4-2 - 4-6, 22, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Молочна слобода» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Славтрейд браво» про стягнення заборгованості в розмірі 18542, 41 грн., з яких сума основного боргу в розмірі 12520, 14 грн., три проценти річних в розмірі 110, 83 грн., інфляційні витрати в розмірі 3747, 15 грн., пеня 2164, 29 грн. - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Славтрейд браво» (84100, Донецька область, м. Слов'янськ, вул. К. Маркса, 28/9, р/р 1410 в АТ «ЗЛАТОБАНК», МФО 380612, ІПН 22, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Молочна слобода» (63702, Харківська область, м. Куп'янськ, вул. Ломоносова, 26, р/р 1135 в ПУАТ «ФІДОБАНК», МФО 300175, ІПН 64, ) суму основного боргу в розмірі 12520 (дванадцять тисяч п'ятсот двадцять) грн., 14 коп., інфляційні витрати в розмірі 3747 (три тисячі сімсот сорок сім) грн., 15 коп., три проценти річних в розмірі 110 (сто десять) грн., 83 коп., пеню в розмірі 2164 (дві тисячі сто шістдесят чотири) грн., 29 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Славтрейд браво» (84100, Донецька область, м. Слов'янськ, вул. К. Маркса, 28/9, р/р 1410 в АТ «ЗЛАТОБАНК», МФО 380612, ІПН 22, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Молочна слобода» (63702, Харківська область, м. Куп'янськ, вул. Ломоносова, 26, р/р 1135 в ПУАТ «ФІДОБАНК», МФО 300175, ІПН 64, ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн.

У судовому засіданні 03 вересня 2015 року проголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 08 вересня 2015 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Суддя О.О. Кучерява