ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"29" січня 2015 р.Справа № 921/1239/14-г/6
УХВАЛА

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Шумського І.П.

Розглянув заяву про відвід судді у справі:

за позовом - Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Плюс" (вул. Урицького, 1, м. Київ 35 Київська область 03035)

до відповідача - Публічного акціонерного товариства "Тернопільський" комбінат по виробництву шляхово-будівельних матеріалів" (вул. Микулинецька, 76 смт. Велика Березовиця, Тернопільський район, Тернопільська область 47724)

про cтягнення 1 615 638,78 грн. боргу

За участю представників:

позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5

Суть справи:

ТОВ "ОСОБА_1 Плюс" звернулось в господарський суд Тернопільської області з позовом до відповідача ПАТ "Тернопільський" комбінат по виробництву шляхово-будівельних матеріалів" про cтягнення 1 615 638,78 грн. боргу.

Свої вимоги, підтриманні в засіданні його представником позивач мотивував несплатою відповідачем коштів по договору про перевезення вантажу №29/1 від 01.08.2013 року, укладеним між ПАТ "Тернопільський" комбінат по виробництву шляхово-будівельних матеріалів" та ТОВ "РС-Автошляхбуд". Право на стягнення цих коштів перейшло до позивача (за його твердженням) на підставі договору про відступлення права вимоги від 07.08.2013р. №07/08/2013, укладеного між заявником та ТОВ "РС-Автошляхбуд".

Ухвалою суду від 07.11.2014 року розгляд справи вперше було призначено на 04.12.2014 року.

Через непредставлення сторонами усіх необхідних матеріалів, зокрема позивачем, передбаченого ст.54 ГПК України, обґрунтованого розрахунку заявленої до стягнення суми, з посиланням на докази надання послуг та проведення часткового розрахунку, в засіданні 04.12.2014 року оголошено перерву до 18.12.2014 року.

Враховуючи доводи і заперечення обох сторін, 18.12.2014 року розгляд справи відкладено на 21.01.2015 року, у позивача та відповідача витребувано оригінали договору №29/1 та документів, що підтверджують його виконання, а також зобовязано відповідача представити оформлений акт звірки розрахунків по стягуваній сумі і надати письмові пояснення з приводу відображення представлених позивачем актів про надання послуг у своїх податкових зобов'язаннях.

18.12.2014 року представником позивача подано письмове клопотання про продовження у зв'язку з цим строку вирішення спору, яке задоволено судом.

В засіданні 21.01.2015 року відповідач надав відзив на позов та додатково заперечив проти надання первісним кредитором послуг на вказану у позові суму. Для підтвердження останнього та виконання вимог суду, викладених в ухвалі від 18.12.2014 року щодо оформлення акту звірки та письмових пояснень з приводу відображення отриманих послуг у своїх податкових зобов'язаннях, відповідач просив суд відкласти розгляд справи та продовжити термін її вирішення, через тимчасову відсутність відповідального за це працівника (бухгалтера товариства).

З метою всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин даної справи, з метою дотримання принципу рівності сторін в процесі, клопотання відповідача також задоволено судом. Розгляд справи ухвалою від 21.01.2015 року відкладено до 29.01.2015 року.

Одночасно, 22.01.2015 року судом дано запит до Головного управління Державної фіскальної служби в Тернопільській області з приводу відображення згаданих в позові послуг у податковій звітності відповідача.

Перед слуханням справи 29.01.2015 року від представника позивача надійшла письмова заява б/н від 29.012015 року про відвід судді.

В засіданні 29.01.2015 року представники позивача відвід підтримали.

Дана заява мотивована порушенням головуючим суддею процесуального законодавства, а саме безпідставним витребуванням у позивача документів, перенесення слухання справи та продовження строку вирішення спору.

Розглянувши даний відвід, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для його задоволення.

Так, згідно з ч.4 ст.20 ГПК України, відвід повинен бути мотивованим, заявлятись у письмовій формі до початку вирішення спору. Заявляти відвід після цього можна лише у разі, якщо про підставу відводу сторона чи прокурор дізналися після початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ч.1 ст.20 ГПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

- він є родичем осіб, які беруть участь у судовому процесі;

- якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 21 цього Кодексу;

- буде встановлено інші обставини, що викликають сумнів у його неупередженості.

Крім того, суддя, який брав участь у розгляді справи, не може брати участі в новому розгляді справи у разі скасування рішення, ухвали, постанови, прийнятої за його участю, або у перегляді прийнятих за його участю рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами.

Не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв'язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов'язані з прийняттям суддями рішень з інших справ (п.п.1.2.1постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року N 18).

Заявником у поданому відводі не наведено перелічених обставин, з якими ст.20 ГПК України пов'язує неможливість участі судді Шумського І.П. у вирішенні спору по справі №921/1239/14-г/6, а також не доведено їх наявності.

Щодо посилань позивача на порушення судом норм ГПК України при розгляді справи, то вони не можуть слугувати підставою для відводу судді.

При цьому слід зазначити, що відповідно ст.54 ГПК України у позовній заяві повинні міститись посилання на докази, що підтверджують позов, а також обґрунтований розрахунок сум, що стягуються.

Однак, в тексті позову та додатках до нього згаданий розрахунок був відсутній, через що, а також у зв'язку з не представленням сторонами усіх витребуваних доказів та необхідності у подані додаткових матеріалів розгляд справи неодноразово відкладався.

Неподання витребуваних доказів та необхідність витребування нових доказів, згідно з ч.1 ст.77 ГПК України є підставами для відкладення розгляду справи.

Щодо витребування в обох сторін оригіналів документів слід зазначити наступне.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу (ст.33 ГПК України).

У відповідності до ст.36 цього Кодексу, письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Враховуючи заперечення відповідача про документальне не підтвердження позивачем існування заборгованості у згаданому в позові розмірі, оригінали визначених судом документів були витребувані в позивача та відповідача по справі.

Оригінали письмових доказів, що є у справі, за клопотанням підприємств та організацій повертаються їм після вирішення господарського спору та подання засвідчених копій цих доказів (ст.40 ГПК України).

Відповідно до ст.129 Конституції України та ст.4-2 ГПК України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Відповідно до цього принципу забезпечується рівність у визначенні процесуальних правоможностей сторін, що полягає у наданні. рівних процесуальних можливостей сторонам у захисті їхніх прав і законних інтересів.

Право на подання заяви про продовження строку вирішення спору в порядку ст. 69 ГПК України належить в рівній мірі як позивачу, так і відповідачу по справі.

З урахуванням цього, значного розміру стягуваної суми, необхідності у всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин конкретної справи в їх сукупності, строк вирішення спору був продовжений і за заявою відповідача.

З огляду на усе вищезазначене підстав для задоволення відводу з наведених у ньому мотивів не має.

Питання про відвід судді вирішується судом у тому складі, який розглядає справу, про що виноситься ухвала (ст.20 ГПК України).

Дана ухвала не підлягає оскарженню в порядку ч.1 ст.106 ГПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 1,2,4-3,20,22,33,34,43,86 ГПК України господарський суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви представника ТОВ "ОСОБА_1 Плюс" б/н від 29.01.2015 року про відвід судді у справі №921/1239/14-г/6 .

Суддя І.П. Шумський