ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2015 р. Справа № 922/3417/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Гончар Т. В. , суддя Плужник О.В.

при секретарі судового засідання Логвін О.О.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, довіреність б/н від 19.02.2015.

1-го відповідача - Сашко А.О., довіреність № 257/810 від 25.11.2014.

2-го відповідача - не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (вх. № 4207 Х/3-10) на рішення господарського суду Харківської області від 28 липня 2015 року по справі №922/3417/15

за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, м. Харків

до 1) Комунального підприємства "Харківводоканал", м. Харків

2) Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, м. Харків

про зобов'язання укласти договір та припинення договору,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 28.07.2015 по справі №922/3417/15 (суддя Жиляєв Є.М.) в позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, фізична особа - підприємець ОСОБА_3 звернулась до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, з урахуванням заяви від 08.09.2015 за вх. 12793, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 28.07.2015 по справі №922/3417/15 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В апеляційній скарзі заявник посилається на те, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм чинного законодавства України і що суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини справи, які мають значення для правильного вирішення господарського спору, неправильно та неповно дослідив докази, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи, а також на те, що суд невірно застосував норми як матеріального, так і процесуального права, що потягло за собою неправильне вирішення господарського спору та згідно статті 104 Господарського процесуального кодексу України є підставою для його скасування.

Комунальне підприємство "Харківводоканал", через канцелярію Харківського апеляційного господарського суду надало відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів викладених в апеляційні скарзі заперечує, вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції прийняте з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права та всебічним дослідженням обставин справи, просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_4 в судове засідання 08.09.2015 не з'явився, однак на адресу суду направив клопотання, в якому просить відкласти розгляд справи на іншу дату.

Розглянувши вищезазначене клопотання, враховуючи, що діюче законодавство не обмежує сторін певним колом осіб, які можуть представляти їх інтереси в суді, у зв'язку з чим учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити у судовому засіданні явку свого уповноваженого представника, колегія суддів вирішила відмовити у задоволенні клопотання фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про відкладення розгляду справи.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

У відповідності до статі 77 зазначеного кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із пунктом 3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011 Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Одночасно, застосовуючи положення Господарського процесуального кодексу України та Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи колегія суддів зазначає, що частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, який кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

За висновками суду апеляційної інстанції, незважаючи на те, що другий відповідач свого представника у судове засідання не направив, у відповідності до вимог статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними у ній документами, а неявка вказаного учасника судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши в судовому засіданні пояснення учасників судового процесу, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи, Комунальне підприємство "Харківводоканал" є соціально значимим комунальним підприємством, що забезпечує централізоване водопостачання та водовідведення усім групам споживачів міста Харкова, у тому числі населенню та бюджетним установам (організаціям).

Згідно з пунктом 3.2 Статуту Комунального підприємства "Харківводоканал" предметом діяльності підприємству є видобування, виробництво, забір, очищення, подача, постачання, транспортування, розподіл та реалізація питної води

21.07.2006 між Комунальним підприємством "ВТП "Вода" (виконавець - перший відповідач у справі) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (споживач - другий відповідач у справі) укладено договір №ІІІ-9773/07-АК-1 на приймання стічних вод (надання послуг водовідведення).

28.03.2006 між фізичною особою ОСОБА_1, яка діяла від імені ОСОБА_5 на підставі довіреності від 10.07.2012 за реєстром №3940 та ОСОБА_3 укладено договір дарування, відповідно до умов якого ОСОБА_5 передав безоплатно у власність ОСОБА_3, а остання прийняла у дар нежитлові приміщення підвалу №9-16 площею 114,6 кв. м, 1-го поверху №№38, 40, 43, 44, 44а, 45, 46, 46а, 48, 49,51,53, 53а, 54 площею 288,5 кв. м в літ. "А-5", загальною площею 403,1 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чудовською М.С. та зареєстрований в реєстрі за №4515.

Рішенням Харківської міської ради «Про реорганізацію шляхом приєднання комунального підприємства «Виробничо-технологічне підприємство «Вода» від 12.01.2011 за № 132/11 було вирішено реорганізувати Комунальне Підприємство "ВТП "Вода" шляхом приєднання останнього до Комунального підприємства каналізаційне господарство "Харківкомуночиствод".

20.01.2012 до договору на приймання стічних вод (надання послуг водовідведення) від 21.07.2006 за №ІІІ-9773/07-АК-1, зобов'язаними сторонами було укладено додаткову угоду та викладено умови договору у новій редакції.

Позивач є власником нежитлових приміщень підвалу №9-16 площею 114,6 кв. м, 1-го поверху №№38, 40, 43, 44, 44а, 45, 46, 46а, 48, 49,51,53, 53а, 54 площею 288,5 кв. м в літ. "А-5", загальною площею 403,1 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 направив на адресу Комунального підприємства "Харківводоканал" пропозицію укласти договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення на умовах Типового договору.

Враховуючи, що першим відповідачем не вчинено дії по підписанню договору, позивач був змушений звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов'язати Комунальне підприємство "Харківводоканал" укласти договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення на умовах типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 21.07.2005 за №630.

Крім того, просив припинити дію договору, укладеного 27.06.2006 між Комунальним підприємством "Харківводоканал" та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення до нежитлових приміщень підвалу № 9-16 площею 114,6 кв. м., 1-го поверху №№: 38, 40, 43, 44, 44а, 45, 46, 46а, 48, 49, 51, 53, 53а, 54 площею 288,5 кв. м. в літ "А-5", загальною площею 403,1 кв. м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 у зв'язку зі зміну власника приміщення.

Господарським судом першої інстанції відмовлено у задоволенні позовних вимог позивача.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України договір - є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Договір - це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. До зобов'язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов'язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який правочин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов'язань.

Як вбачається з положення частини 1 статті 627 Цивільного Кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Загальний порядок укладення господарських договорів врегульований статтею 181 Господарського Кодексу України.

У відповідності до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Між тим, частиною 3 статті 6 та статті 627 Цивільного кодексу України унормовано, що при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Зазначені положення узгоджуються з нормами частини 1 статті 203, частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства.

Спеціальним законом, який регламентує відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг, в тому числі визначає порядок укладення договорів про надання житво-комунальних послуг, є Закон України «Про житлово-комунальні послуги».

Частиною 1 статті 19 Закон України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно зі статтею 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Цей обов'язок кореспондується із зустрічним обов'язком споживача, визначеному у пункті 1 частини 3 статті 20 Закон України "Про житлово-комунальні послуги", укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно із частиною 3 статті 179 Господарського Кодексу України, укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Таким чином, законодавець чітко визначив, що договір про надання житлово-комунальних послуг укладається в порядку, визначеному абзацом 4 пункту 4 статті 179 Господарського кодексу України, тобто його умови визначаються на основі типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Згідно частиною 3 статті 184 Господарського кодексу України укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

Аналіз вищевикладених норм чинного законодавства стверджує, що всі питання пов'язані з постачанням води як питної, так і для технічних потреб, приймання стічних вод тощо здійснюється виключно на підставі договору, який укладається з виконавцем цих послуг та споживачем на основі типового договору.

Згідно з пунктом 3.2 Статуту Комунального підприємства "Харківводоканал" предметом діяльності підприємству є видобування, виробництво, забір, очищення, подача, постачання, транспортування, розподіл та реалізація питної води.

Отже, в розмінні наведених норм законодавства та згідно положень Статуту, перший відповідач - комунальне підприємство "Харківводоканал" є виконавцем послуг з водопостачання та водовідведення.

Разом з тим, з матеріалів справи достеменно вбачається, що додані ФОП ОСОБА_3 документи до позовної заяви, відображають у повній мірі факт існування на даний час у позивача права власності на нежитлові приміщення підвалу №9-16 площею 114,6 кв. м, 1-го поверху №№38, 40, 43, 44, 44а, 45, 46, 46а, 48, 49,51,53, 53а, 54 площею 288,5 кв.м в літ. "А-5", загальною площею 403,1 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та надають права останній вважатися споживачем комунальних послуг.

Колегія суддів критично ставиться до висновку суду першої інстанції в частині визнання фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 споживачем послуг, які надає Комунальне підприємство "Харківводоканал", виходячи з наступного.

Так, дійсно, 21.07.2006 між Комунальним Підприємством "ВТП "Вода" (виконавець - перший відповідач у справі) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (споживач - другий відповідач у справі) укладено договір №ІІІ-9773/07-АК-1 на приймання стічних вод (надання послуг водовідведення) у нежитловому приміщенні, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

20.01.2012 до договору на приймання стічних вод (надання послуг водовідведення) від 21.07.2006 за №ІІІ-9773/07-АК-1, зобов'язаними сторонами було укладено додаткову угоду та викладено умови договору у новій редакції.

Проте, як встановлено, колегією суддів з 06.08.2012 права володіння, розпоряджання та користування нежитловими приміщеннями підвалу №9-16 площею 114,6 кв.м, 1-го поверху №№38, 40, 43, 44, 44а, 45, 46, 46а, 48, 49,51,53, 53а, 54 площею 288,5 кв.м в літ. "А-5", загальною площею 403,1 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 перейшло до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на підставі договору дарування.

У грудні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору дарування від 06.08.2012 №4515 нежитлових приміщень підвалу №9-16 площею 114,6 кв.м, 1-го поверху №№38, 40, 43, 44, 44а, 45, 46, 46а, 48, 49,51,53, 53а, 54 площею 288,5 кв.м в літ. "А-5", загальною площею 403,1 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 недійсним (справа № 644/12816/14-ц).

Положенням частини 2 статті 328 Цивільного Кодексу України встановлюється презумпція правомірності набуття права власності - право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не встановлено в судовому порядку або незаконність набуття права власності прямо не випливає із закону.

Факт неправомірності набуття права власності, якщо це не випливає із закону, підлягає доказуванню, а правомірність набуття права власності включає в себе законність і добросовісність такого набуття.

Однак, сам по собі факт оспорення в суді підстави набуття позивачем у власність спірного приміщення не може бути підставою для відмови житлово-комунального підприємства споживачу в укладенні договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення.

Другий відповідач - ФОП ОСОБА_4 стверджує, що він і на теперішній час є власником нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

В якості доказу на підтвердження права власності другий відповідач - ФОП ОСОБА_4 надав до суду апеляційної інстанції копію довідку КП "Харківське Міське бюро технічної інвентвризації" № 3749 від 08.07.2015 (аркуш справи 94), в якій зазначено, що станом на 31.12.2012 нежитлові приміщень першого поверху № 41, 42 загальною площею 6,7 кв.м в літ. "А-5" за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані на праві приватної власності на ім'я ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 21.01.2003 за №137.

При цьому, у витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 10.07.2012, у примітках зазначено: "У зв'язку з уточненням при поточній інвентаризації змінено нумерацію та площу з "нежитлові приміщення підвалу № 9-16, площею 114,6 кв.м, 1-го поверху № 38-44, 44а,45,46,46а,48,49,51,53,54 площею 294,3 кв.м. в літ "А-5", загальною площею 408,9 кв.м." на "нежитлові приміщення підвалу № 9-16, площею 114,6 кв.м, 1-го поверху № 38, 40, 43, 44, 44а,45,46,46а,48,49,51,53,53а,54 площею 288,5 кв.м. в літ "А-5", загальною площею 403,1 кв.м."

Вищевказаний Витяг з відміткою про зміну номерів та площу, був отриманий ОСОБА_4 для можливості вчинення нотаріально-посвідченого договору дарування зазначених нежитлових приміщень ОСОБА_5 (договір дарування від 10.07.2012) та наданий приватному нотаріусу під час вчинення дарування.

За умовами договору дарування від 10.07.2012 ОСОБА_4 (другий відповідач у справі) передав безоплатно у власність ОСОБА_5 нежитлові приміщення підвалу №9-16 площею 114,6 кв. м, 1-го поверху №№38, 40, 43, 44, 44а, 45, 46, 46а, 48, 49,51,53, 53а, 54 площею 288,5 кв. м в літ. "А-5", загальною площею 403,1 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Отже, станом на 10.07.2012 ОСОБА_4 позбувся права власності на вказані нежитлові приміщення. Доказів, що підтверджують право власності другого відповідача на нежитлові приміщення підвалу №9-16 площею 114,6 кв. м, 1-го поверху №№38, 40, 43, 44, 44а, 45, 46, 46а, 48, 49,51,53, 53а, 54 площею 288,5 кв. м в літ. "А-5", загальною площею 403,1 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 станом як на час розгляду справи судом першої інстанції, так і апеляційним судом, не надано.

Наявний в справі витяг про державну реєстрацію прав від 13.08.2012 за №35144754, підтверджує наявність у фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 права власності на нежитлові приміщення підвалу №9-16 площею 114,6 кв. м, 1-го поверху №№38, 40, 43, 44, 44а, 45, 46, 46а, 48, 49,51,53, 53а, 54 площею 288,5 кв. м в літ. "А-5", загальною площею 403,1 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Умовами договору на приймання стічних вод (надання послуг водовідведення) від 21.07.2006 за №ІІІ-9773/07-АК-1 передбачені підстави припинення дії договору. При цьому другий відповідач - ФОП ОСОБА_4, зловживаючи своїми правами, не повідомив першого відповідача про зміну власника нежитлових приміщень і не відмовився від договору.

Колегія суддів звертає увагу, що всі платежі за послуги водовідведення та водопостачанні з серпня 2012 року здійснює позивач - ФОП ОСОБА_3

Позивач не має права ставити питання про розірвання договору на приймання стічних вод (надання послуг водовідведення) від 21.07.2006 за №ІІІ-9773/07-АК-1, укладеному між Комунальним підприємством "ВТП "Вода" (виконавець - перший відповідач у справі) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (споживач - другий відповідач у справі), оскільки не є стороною цього договору. Однак, вимога позивача про припинення дії договору, укладеного 27.06.06 між Комунальним підприємством "Харківводоканал" та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 на приймання стічних вод (надання послуг водовідведення) до нежитлових приміщень підвалу №9-16 площею 114,6 кв. м., 1-го поверху №38, 40, 43, 44, 44а, 45, 46, 46а, 48, 49, 51, 53, 53а, 54 площею 288,5 кв. м. в літ "А-5", загальною площею 403,1 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 є правомірною, цілком обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Таким чином, з вищезазначеного вбачається, що перший відповідач, як виробник та виконавець послуг на водопостачання та водовідведення, відповідно до приписів частини 1 та частини 2 статті 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» повинен укласти договір на надання послуг з водопостачання та водовідведення з позивачем, як споживачем, обов'язковість укладання якого визначена приписами частини 3 статті 179 Господарського кодексу України, статтею 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та статтею 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання».

Відповідно до частини 1 статті 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

Частиною 2 статті 638 Цивільного кодексу України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з статтею 181 Господарського кодексу України проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та першим відповідачем велася переписка з приводу укладення договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Проте, перший відповідач договір не підписав та протокол розбіжностей не склав.

Відповідно до частини 1 статті 649 Цивільного кодексу України розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування та в інших випадках, встановлених законом, вирішуються судом.

Пункт 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 встановлює, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Таким чином, з вищезазначеного вбачається, що надання послуг з водопостачання та водовідведення, які є одними із різновидів житлово-комунальних послуг, має відбуватися виключно на договірних засадах; умови ж укладеного договору на водопостачання та водовідведення обов'язково мають відповідати умовам типового договору, тобто умови укладеного між сторонами договору за своїм змістом не мають бути абсолютно тотожними умовам типового договору (законодавець дозволяє сторонам конкретизувати ці умови), проте, мають зберігати загальний зміст типового договору.

Дослідивши проект договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, який долучений позивачем до матеріалів позовної заяви, судова колегія дійшла висновку, що даний договір має всі істотні умови у відповідності до статті 638 Цивільного кодексу України і статті 180 Господарського кодексу України та умови необхідні для договорів даного виду передбачені Законом України «Про житлово-комунальні послуги» і Законом України «Про питну воду та питне водопостачання».

Відповідно до статті 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

За таких обставин, вбачається, що між сторонами виникли переддоговірні відносини щодо укладення договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, а згідно з частиною 1 статті 187 Господарського кодексу України переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду, якщо спір виник при укладенні господарських договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом.

З огляду на вищевикладене та враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги про визнання укладеним договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 та Комунальним підприємством "Харківводоканал", у редакції, зазначеній позивачем є доведеними, обґрунтованими, підтверджені належними доказами і підлягають задоволенню.

Колегія суддів звертає увагу першого відповідача, що факт не приведення у відповідність правовідносин у сфері надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, кваліфікується, як бездіяльність та тягне за собою порушення права споживача на належне та вчасне отримання комунальних послуг.

Не обґрунтованими є посилання суду першої інстанції в рішенні суду на лист Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 23.10.2008 за №8/4-843, оскільки дані рекомендації регулюють питання укладання договорів на надання житлово-комунальних послуг між житлово-будівельними кооперативами та ОСББ, та ні яким чином не стосуються предмету розгляду даної справи (зобов'язання до укладення договору між фізичною особою-підприємцем та Комунальним підприємством "Харківводоканал").

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 16 Цивільного Кодексу України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Разом з тим, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, межі здійснення особою цивільних прав і виконання цивільних обов'язків, можна дійти висновку про те, що в разі невизнання споживачем права виробника, (виконавця) послуг на укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, який відповідає вимогам типового договору, таке право підлягає захисту судом на підставі пункту 1 частини 2 статті 16 Цивільного Кодексу України шляхом визнання договору укладеним.

З огляду на зазначене вище, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення в порушення вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України прийняте без всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Харківської області від 28.07.2015 по справі №922/3417/15 прийняте при не належному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим наявні підстави для його скасування, та відповідно - задоволення апеляційної скарги фізичної особи - підприємця ОСОБА_3.

Керуючись статтями 22, 85, 99, 101, пунктом 2, 4 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 28.07.2015 по справі №922/3417/15 скасувати, та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Припинити договір, укладений 27.06.06, між Комунальним підприємством "Харківводоканал" та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 на приймання стічних вод (надання послуг водовідведення) до нежитлових приміщень підвалу №9-16 площею 114,6 кв. м., 1-го поверху №38, 40, 43, 44, 44а, 45, 46, 46а, 48, 49, 51, 53, 53а, 54 площею 288,5 кв. м. в літ "А-5", загальною площею 403,1 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язати Комунальне підприємство "Харківводоканал" укласти з Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води і водовідведення до нежитлових приміщень підвалу №9-16 площею 114,6 кв. м., 1-го поверху №38, 40, 43, 44, 44а, 45, 46, 46а, 48, 49, 51, 53, 53а, 54 площею 288,5 кв. м. в літ. "А-5", загальною площею 403,1 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 на умовах типового договору.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 ((61007, АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (61007, АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_2) 1218,00 грн. витрат по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 609,00 грн. витрат по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Постанова може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 14 вересня 2015 року.

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Гончар Т. В.

Суддя Плужник О.В.