Господарський суд Чернігівської області
============================================================================================================================================================ 15.0915
Р І Ш Е Н Н Я

15 вересня 2015 року Справа № 927/1105/15

Позивач: Приватне підприємство "Автомагістраль",

вул. Леніна, 68, с. Синяк, Вишгородський район, Київська область, 07351

Відповідач: Управління капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації,

вул. Бєлінського, 11, м. Чернігів, 14000

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Головне Управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області,

вул. Комсомольська, 27, м. Чернігів, Чернігівська область, 14000

Предмет спору: про стягнення 524880,27 грн

Суддя В.В. Шморгун

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_1 представник, довіреність б/н від 23.04.2015;

Від відповідача: не з'явився;

Від третьої особи: не з'явився.

У судовому засіданні на підставі ч.2 ст.85 Господарського процесуального кодексу України оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Приватним підприємством "Автомагістраль" подано позов до Департаменту інвестиційного розвитку та капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації про стягнення 524880,27 грн, у тому числі 522176,40 грн боргу та 2703,87 грн 3 % річних.

В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві позивач посилається на те, що у порушення умов укладеного між сторонами Договору підряду № 73 від 01.12.2014 відповідачем не виконані належним чином зобов'язання щодо повної та своєчасної оплати за виконані роботи.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 20.08.2015 порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 27.08.2015.

Ухвалами господарського суду Чернігівської області від 27.08.2015 та 08.09.2015 розгляд справи відкладався на 08.09.2015 та 15.09.2015 відповідно.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 27.08.2015 відповідно до ч. 1 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача залучено Головне Управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області.

У судове засідання 15.09.2015 з'явився уповноважений представник позивача.

Від представника позивача клопотання про фіксацію судового засідання технічними засобами не надійшло.

Уповноважений представник відповідача у судові засідання 27.08.2015, 08.09.2015 та 15.09.2015 не з'являвся.

Про час і місце проведення судових засідань відповідача повідомлено належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи відповідними рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень № № 568 від 20.08.2015, 206 від 28.08.2015, 327 від 09.09.2015.

Про поважні причини неявки представника відповідача у судові засідання 27.08.2015, 08.09.2015 та 15.09.2015 суд не повідомлено.

У поданому через канцелярію суду 01.09.2015 відзиві № 1-01/1211 від 31.08.2015 міститься клопотання відповідача про розгляд справи без присутності уповноваженого представника відповідача, яке було відхилено судом а явку представників сторін визнано обов'язковою.

Уповноважений представник третьої особи у судове засідання 15.09.2015 не з'явився.

Про час і місце проведення судового засідання третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача повідомлено належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 319 від 09.09.2015.

До початку судового засідання 15.09.2015 від представника позивача надійшло додаткове обґрунтування, яке долучено судом до матеріалів справи.

У обґрунтуванні представник позивача, зокрема, зазначив, що умова договору у частині розрахунків, а саме «.. строк (термін) оплата виконаних підрядником робіт визначається вказівкою на подію, яка неминуче має настати, а саме - надходженням коштів з бюджету на розрахунковий рахунок Департаменту інвестиційного розвитку та капітального будівництва Чернігівської облдержадміністрації на проведення робіт, які є предметом даного Договору, у зв'язку з чим оплата за виконані підрядником роботи здійснюється на підставі підписаних актів форми КБ-2в протягом 3-х днів з дати надходження коштів на проведення визначених даним Договором робіт на розрахунковий рахунок Департаменту інвестиційного розвитку та капітального будівництва Чернігівської облдержадміністрації», не є подією, яка неминуче має настати зі спливом певного періоду, а тому, на думку представника позивача, не може бути відкладальною умовою та не створює для сторін цивільних прав та обов'язків щодо визначення строку оплати.

У судовому засіданні 15.09.2015 суд, розглянувши письмове клопотання № 1-01/1210 від 31.08.2015 про заміну відповідача правонаступником - Департаменту інвестиційного розвитку та капітального будівництва Чернігівської облдержадміністрації (код 04014246) на Управління капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації (код 04014246), яке надійшло до суду 01.09.2015, дійшов висновку про відсутність підстав для заміни відповідача у справі правонаступником, оскільки у Розпорядженні Чернігівської обласної державної адміністрації № 291 від 15.06.2015 зазначено про зміну найменування Департаменту інвестиційного розвитку та капітального будівництва Чернігівської облдержадміністрації на Управління капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації із залишенням коду вказаної юридичної особи у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (код 04014246). Про зміну організаційно-правової форми або будь-яку іншу реорганізацію у вказаному вище розпорядженні не зазначено.

За таких обставин у задоволенні клопотання відповідача про заміну відповідача у справі слід відмовити, одночасно зазначивши про те, що належним найменуванням відповідача у справі на даний час є Управління капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації.

У поданому 01.09.2015 відзиві відповідач визнав існування заборгованості за Договором підряду № 73 від 01.12.2014 у заявленому позивачем розмірі. Посилаючись на норми чинного законодавства, зокрема п. 5 ст. 321 Господарського кодексу України зазначав, що якщо договором не передбачено попередньої оплати виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підряднику зумовлену договором ціну після остаточної здачі об'єкта будівництва, але повідомив, що дана заборгованість виникла у зв'язку з недостатністю бюджетного фінансування.

У відзиві на позовну заяву № 15-13/300/6786 від 02.09.2015, який фактично є поясненнями по суті спору, поданому через канцелярію суду 03.09.2015, третя особа зазначала, що відповідно до Порядку складання фінансової та бюджетної звітності розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.01.2012 № 44 зі змінами, звіт про надходження та використання коштів загального та спеціального фонду складається розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів про отримані і використані бюджетні асигнування державного та місцевого бюджетів згідно з кошторисом (планом використання бюджетних коштів) та планом асигнувань. Звіти складаються за кожним кодом програмної класифікації видатків та кредитування місцевих бюджетів у розрізі кодів економічної класифікації видатків бюджету та класифікації кредитування бюджету. Облік у розрізі підприємств, установ, організацій - надавачів бюджетним установам товарів (робіт, послуг) в органах казначейства не ведеться. У Головного Управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області відсутня інформація щодо пооб'єктного виділення коштів та пооб'єктного виконання бюджетних фінансових зобов'язань, зокрема щодо надходження коштів на виконання робіт «Капітальний (вибірковий) ремонт автомобільної дороги комунальної власності довжиною 2,2 км по вул. Розумовського із заїздами у вулицю на ПКО+05 довжиною 25,0 м, до технікуму довжиною 10,5 м, до лікарні довжиною 7,0 м в смт Козелець Козелецького району Чернігівської області (І черга)» за Договором підряду № 73 від 01.12.2014 р.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, окрім наявних у матеріалах справи, сторонами суду не надано.

Суд звертає увагу відповідача, що нормами ст. 22 Господарського процесуального кодексу України визначено, що сторони користуються рівними процесуальними правами та зобов'язані добросовісно ними користуватися, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони.

Добросовісність користування процесуальними правами слід розглядати таким чином, що особи, які беруть участь у справі, не повинні зловживати наданими їм правами.

Частиною першою ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод унормовано, що кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої ст. 6 даної Конвенції (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Одночасно, ст. 69 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви.

Згідно зі ст. 75 ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до 2.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (далі - Постанова № 18) якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 Господарського процесуального кодексу України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Згідно п. 3.9.2 Постанови № 18 у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З огляду на вищевикладене, оскільки суд відкладав розгляд справи, надаючи учасникам судового процесу можливість реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, відповідач не скористався належним йому процесуальним правом приймати участь в судових засіданнях, беручи до уваги те, що представник позивача проти розгляду справи без участі представника відповідача не заперечував, суд, враховуючи процесуальні строки розгляду спору, встановлені ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, здійснює розгляд справи за відсутності уповноваженого представника відповідача виключно за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 15.09.2015 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд позов задовольнити повністю.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши надані представником позивача докази та оглянувши у судовому засіданні їх оригінали, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з таких підстав.

01 грудня 2014 року між Департаментом інвестиційного розвитку та капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації (Сторона 1 за договором, відповідач у справі) та Приватним підприємством "Автомагістраль" (Сторона 2 за договором, позивач у справі) було укладено договір підряду № 73 «Капітальний (вибірковий) ремонт автомобільної дороги комунальної власності довжиною 2,2 км по вул. Розумовського із заїздами у вулицю на ПКО+05 довжиною 25,0 м, до технікуму довжиною 10,5 м, до лікарні довжиною 7,0 м в смт Козелець Козелецького району Чернігівської області (І черга)» (далі - Договір) (а.с. 8-12), відповідно до якого Сторона 1 доручає, а Сторона 2 виконує на свій ризик роботи по об'єкту: Капітальний (вибірковий) ремонт автомобільної дороги комунальної власності довжиною 2,2 км по вул. Розумовського із заїздами у вулицю на ПКО+05 довжиною 25,0 м, до технікуму довжиною 10,5 м, до лікарні довжиною 7,0 м в смт Козелець Козелецького району Чернігівської області (І черга), і здає їх Стороні 1 (за актом приймання виконаних будівельних робіт з усуненням, у випадку виявлення при прийманні недоліків, що зумовлені неякісним виконанням робіт). Сторона 2 здає об'єкт в експлуатацію в установлений строк у відповідності до затвердженої проектно-кошторисної документації, діючих ДСТУ і правил, інших нормативних актів у будівництві та надає всю виконавчу документацію. Сторона 1 зобов'язується прийняти виконані роботи і оплатити їх відповідно до умов Договору.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що фінансування робіт, передбачених Договором, здійснюється за рахунок коштів субвенції з державного бюджету на будівництво, реконструкцію, ремонт та утримання вулиць і доріг комунальної власності у населених пунктах області Козелецькому районному бюджету.

Відповідно до п. 2.2 Договору загальна вартість будівельно-монтажних робіт та інших витрат, що виконуються Стороною 2 за даним Договором складає 734,12640 тис. грн (сімсот тридцять чотири тисячі сто двадцять шість гривень 40 копійок), у т.ч. ПДВ-20%. У 2014 році вартість будівельно-монтажних робіт та інших витрат 522,6588 тис. грн (пятсот двадцять дві тисячі шістсот пятдесят вісім гривень 80 копійок), у т.ч. ПДВ-20%.

Пунктами 2.3, 2.6 Договору передбачено, що договірна ціна є динамічною і визначається відповідно до ДСТУ БД.1.1-1:2013. Після виконання робіт у 2014 році залишок по кошторису перераховується у поточні ціни.

Згідно п. 3.1 Договору строки виконання робіт: початок робіт - грудень 2014 року. Закінчення робіт - відповідно до календарного графіку робіт.

Розрахунки за виконані роботи на об'єкті здійснюються шляхом проміжних платежів за фактично виконану роботу. Оплата робіт проводиться після приймання акту виконаних будівельних робіт, якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням Сторін (п. 5.1. Договору).

Договором, а саме пунктом 5.3, визначено, що Сторона 1 до початку виконання робіт перераховує Стороні 2 аванс у розмірі 30% від договірної ціни.

Відповідно до умов пункту 5.4. Договору Сторона 1 проводить розрахунки за виконані роботи після підписання форми КБ-2в (акту приймання виконаних будівельних робіт) та форми КБ-3 (довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат). При цьому Сторони домовились про те, що строк (термін) оплати виконаних підрядником робіт визначається вказівкою на подію, яка неминуче має настати, а саме - надходженням коштів з бюджету на розрахунковий рахунок Департаменту інвестиційного розвитку та капітального будівництва Чернігівської облдержадміністрації на проведення робіт, які є предметом даного Договору, у зв'язку з чим оплата за виконані підрядником роботи здійснюється на підставі підписаних актів форми КБ-2в протягом 3-х днів з дати надходження коштів на проведення визначених даним Договором робіт на розрахунковий рахунок Департаменту інвестиційного розвитку та капітального будівництва Чернігівської облдержадміністрації.

Договір вступає в силу з моменту підписання його Сторонами і діє до 31.12.2015. Припинення дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення своїх зобов'язань, вчинених під час дії цього договору (п. 11.1 Договору).

Позивач на виконання умов договору виконав роботи на суму 522176,40 грн, що підтверджується Актом приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2014 року форми КБ-2в та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми КБ-3 за грудень 2014 року, підписані повноважними представниками та засвідчені печатками Замовника та Генпідрядника (підрядника), копії яких наявні у матеріалах справи (а.с. 17-19).

Відповідач прийняв виконані позивачем роботи без зауважень та заперечень, про що свідчить печатка та підпис уповноваженої особи відповідача на акті форми № КБ-2в та довідці форми № КБ-3. Крім того, на акті наявні підпис та печатка інженера технічного нагляду ІІ категорії ОСОБА_2, а також зазначено, що об'єм робіт та розрахунки перевірено.

Вказані обставини відповідачем у справі не спростовуються.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем виконані зобов'язання щодо виконання підрядних робіт у повному обсязі.

Відповідач свої зобов'язання щодо внесення авансу у розмірі 30% від договірної ціни до початку виконання робіт (п. 5.3. Договору), а також оплату виконаних будівельних робіт не виконав, у результаті чого виникла заборгованість за Договором у розмірі 522176,40 грн.

02 червня 2015 року позивачем на адресу відповідача була надіслана претензія б/н від 02.06.2015 з вимогою сплати заборгованість, зокрема, за Договором підряду № 73 від 01.12.2014, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення № 072 від 02.06.2015 та фіскальним чеком № 7696 від 02.06.2015, копії яких наявні у матеріалах справи.

Відповідач листом № 3-09/815 від 12.06.2015 відповів на претензію та повідомив, що у звязку з відсутністю надходжень бюджетних коштів задовольнити претензію не має можливості. Оплата заборгованості у сумі 1193306,00 тис. грн (зокрема і за Договором підряду № 73 від 01.12.02014) буде проведена після надходження коштів на розрахунковий рахунок Департаменту інвестиційного розвитку та капітального будівництва Чернігівської облдержадміністрації.

Доказів погашення заборгованості за Договором сторонами суду не надано.

Таким чином, у відповідача станом на день подання позову утворилась заборгованість перед позивачем за наведеним Договором на загальну суму 522176,40 грн, яку позивач просив стягнути у позовній заяві.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За приписами ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Частиною 1 ст. 843 Цивільного кодексу України визначено, що договором підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 845 Цивільного кодексу України підрядник має право на ощадливе ведення робіт за умови забезпечення належної їх якості.

Згідно ч. 1 ст. 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

За приписами ч.1 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Частиною 4 ст. 882 Цивільного кодексу України, передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За умовами п. 5.4 Договору, строк виконання зобов'язання визначений вказівкою на подію, а саме протягом 3-х днів з дати надходження коштів на проведення визначених даним Договором робіт на розрахунковий рахунок відповідача.

Як зазначено у відзиві (поясненнях) Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області інформація щодо пооб'єктного виділення коштів та пооб'єктного виконання бюджетних фінансових зобов'язань, зокрема щодо надходження коштів на виконання робіт «Капітальний (вибірковий) ремонт автомобільної дороги комунальної власності довжиною 2,2 км по вул. Розумовського із заїздами у вулицю на ПКО+05 довжиною 25,0 м, до технікуму довжиною 10,5 м, до лікарні довжиною 7,0 м в смт Козелець Козелецького району Чернігівської області (І черга)» за Договором підряду № 73 від 01.12.2014 відсутня.

Крім того, згідно наданої третьою особою інформації надходження і використання коштів загального та спеціального фонду здійснюється розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів згідно з кошторисом та планом асигнувань за кожним кодом програмної класифікації видатків та кредитування місцевих бюджетів у розрізі кодів економічної класифікації видатків бюджету та класифікації кредитування бюджету, тобто, по усім роботам, передбаченим кошторисом за відповідною класифікацією, а не на оплату конкретної роботи за конкретним договором.

Інших доказів щодо надходження коштів на розрахунковий рахунок відповідача саме на оплату спірних робіт на надано.

Таким чином, надходження коштів з бюджету має загальний характер і не може бути подією, яка неминуче має настати, оскільки не є чітко визначеною та безпосередньо пов'язаною з конкретним договором, а тому не є належною підставою у визначенні строку виконання зобов'язання.

Згідно ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 1.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.13 р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 Цивільного кодексу України. Днем пред'явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв'язку і підприємством зв'язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред'явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення. При цьому якщо боржник (відповідач) заперечує одержання ним такої вимоги, кредитор (позивач) зобов'язаний подати господарському суду докази її надіслання боржникові. Останній, зі свого боку, не позбавлений права подати докази неодержання ним вимоги кредитора (наприклад, довідку підприємства зв'язку про ненадходження на адресу боржника відповідного рекомендованого поштового відправлення). Ухилення боржника від одержання на підприємстві зв'язку листа, що містив вимогу (відмова від його прийняття, нез'явлення на зазначене підприємство після одержання його повідомлення про надходження рекомендованого або цінного листа) не дає підстав вважати вимогу непред'явленою.

Вимога б/н від 02.06.2015 була вручена уповноваженому представнику відповідача ОСОБА_3 04.06.2015, про що свідчить підпис отримувача та працівника поштового звязку на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Отже, суд вважає претензію б/н від 02.06.2015 належною вимогою про виконання грошового зобов'язання у розумінні ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, яке підлягає виконанню у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, тобто 11.06.2015.

Посилання відповідача у відзиві на відсутність бюджетного фінансування за відсутності його вини не звільняє останнього від виконання взятого на себе договірного зобов'язання щодо перерахування оплати за виконані будівельні роботи за Договором виходячи з наступного.

Так, майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 Цивільного кодексу України) і сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).

Бюджетні установи для свого нормального функціонування і здійснення передбаченої установчими документами діяльності укладають договори, оплата за якими здійснюється за рахунок бюджетних коштів.

При цьому, незважаючи на залучення до відносин між бюджетними установами бюджетних коштів, зазначені відносини є не бюджетними, а господарсько-правовими.

Статтею 1 Цивільного кодексу України визначено, що однією із ознак майнових відносин є юридична рівність їх учасників, отже для таких господарсько-правових відносин характерна юридична рівність сторін, в тому числі й державних підприємств, організацій та установ, заснованих на державній власності.

Згідно частини першої ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Частина 2 ст. 218 Господарського кодексу України та ст. 617 Цивільного кодексу України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Суд зазначає, що ні Господарський кодекс України, ні Цивільний кодекс України при визначенні відповідальності за укладеним договором не виділяють в окрему категорію осіб "бюджетні установи" і не встановлюють окремі правила для них. Тобто, бюджетна установа, як отримувач і розпорядник бюджетних коштів, не має будь-яких привілей чи пільг у рамках виконання своїх зобов'язань за такими договорами.

Тому самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, не виправдовують бездіяльність замовника та не заперечують обов'язку такого органу, який виступає стороною зобов'язального правовідношення, від його виконання належним чином.

Згідно п. 5 Оглядового листа Вищого господарського суду України № 01-06/374/2013 від 18.02.13 р. відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов'язання.

При цьому, суд звертає увагу на те, що Європейським судом з прав людини у рішеннях у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" (від 18.10.05) та у справі "Бакалов проти України" (від 30.11.04) зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Така ж правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі № 3-28гс12.

За наведених обставин суд вважає, що вимога позивача про стягнення 522176,40 грн боргу є правомірною та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних від простроченої сум у розмірі 2703,27 грн за період з 12.06.2015 по 13.08.2015.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

Виходячи із положень зазначеної норми, 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Це правило ґрунтується на засадах справедливості і виходить з неприпустимості безпідставного збереження грошових коштів однією стороною зобовязання за рахунок іншої. Матеріальне становище учасників цивільного обороту схильне до змін, тому не виключено, що боржник, який не може виконати грошове зобовязання зараз, зможе виконати його пізніше. Оскільки грошові кошти є родовими речами, неможливість виконання такого зобов'язання (наприклад, внаслідок відсутності у боржника грошей та інших підстав), не звільняє його від відповідальності, що також підтверджується ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України.

Аналогічні висновки викладені у Постановах Верховного Суду України від 15.11.2010 у справі № 3-11гс10 та від 12.12.2011 у справі № 3-132гс11.

Таким чином, нарахування 3% річних здійснено відповідно до норм матеріального права, а тому вимога позивача про їх стягнення підлягає задоволенню у повному обсязі.

За наведених обставин суд вважає, що вимога позивача про стягнення 522176,40 грн боргу за надані послуги та 3% річних у розмірі 2703,27 грн є правомірною, а позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач без поважних причин не виконав вимог суду, викладених в ухвалах господарського суду Чернігівської області про відкладення розгляду справи від 27.08.2015 та 08.09.2015, а саме не надав витребуваних судом документів, необхідних для розгляду справи по суті, зокрема, копії Положення Департаменту інвестиційного розвитку та капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації; витягу з ЄДР про включення до Єдиного державного реєстру з зазначенням внесених змін; письмових пояснень та відповідних доказів щодо затверджених планів бюджетних асигнувань у 2014-2015 р.р., фактичного надходження коштів та виконання бюджетних зобов'язань щодо спірних відносин. Крім того, відповідачем не виконано вимоги суду щодо обов'язкової явки у судове засідання уповноваженого представника відповідача для дачі пояснень по справі.

Відповідно до п. 5 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України суд має право стягнути в доход Державного бюджету України із сторони штраф у розмірі 1700,00 грн за ухилення від вчинення дій, покладених господарським судом на сторону.

Пунктом 3.13. Постанови № 18 визначено, що неподання або несвоєчасне подання стороною у справі, іншими учасниками судового процесу, доказів з неповажних причин, спрямоване на затягування судового процесу, має розцінюватись господарським судом як зловживання процесуальними правами. Відповідні дії або бездіяльність з урахуванням конкретних обставин справи можуть тягти за собою, зокрема, стягнення штрафу з винної сторони у доход державного бюджету (пункт 5 частини першої статті 81 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відповідач без поважних причин витребувані судом документи не надав та не забезпечив явку свого уповноваженого представника у судові засідання для дачі пояснень по справі, а також не надав пояснень щодо поважності причин невиконання ухвал господарського суду від 20.08.2015, 27.08.2015 та 08.09.2015, суд розцінює таку бездіяльність відповідача як ухиленням від вчинення дій, покладених судом на сторону, а тому суд відповідно до п. 5 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України накладає на відповідача штраф у розмірі 1700,00 грн, який підлягає стягненню у дохід державного бюджету.

Оскільки спір виник у зв'язку з неправомірними діями відповідача, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 22, 27, 32-36, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації (вул. Бєлінського, 11, м. Чернігів, 14000, код 04014246) на користь Приватного підприємства "Автомагістраль" (вул. Леніна, 68, с. Синяк, Вишгородський район, Київська область, 07351, ) 522176,40 грн боргу, 2703,27 грн 3 % річних та 10497,61 грн витрат зі сплати судового збору.

3. Стягнути з Управління капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації (вул. Бєлінського, 11, м. Чернігів, 14000, код 04014246) у дохід державного бюджету (р/р 0002, отримувач УК у м. Чернігові /м. Чернігів/ 21081100, , банк ГУДКСУ в Чернігівській області, МФО 853592, призначення платежу: "Адміністративні штрафи та інші санкції") 1700,00 грн судового штрафу.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 18.09.2015.

Суддя В.В. Шморгун