ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2015 р.Справа № 924/1484/15

Господарський суд Хмельницької області у складі: суддя Музика М.В. при секретарі судового засідання Янишиній Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області

до публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Хмельницького обласного управління АТ "Ощадбанк"

про стягнення коштів, що зараховані на поточний (картковий) рахунок ОСОБА_1 в розмірі 2 784,25 грн. та повернення на рахунок головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області,

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - згідно довіреності №1432/06 від 18.02.2015 року

від відповідача: ОСОБА_3 - згідно довіреності від 16.06.2015р.

Рішення приймається 16.09.2015 року, оскільки в судовому засіданні 10.09.2015 року оголошувалась перерва

В судовому засіданні відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення

ВСТАНОВИВ:

ухвалою господарського суду Хмельницької області від 01.09.2015 року порушено провадження у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Хмельницького обласного управління АТ "Ощадбанк" про стягнення коштів, що зараховані на поточний (картковий) рахунок ОСОБА_1 в розмірі 2 784,25 грн. та повернення на рахунок головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Повноважний представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, вважає його мотивованим та підтвердженим належними доказами. В обґрунтування позову із вказівкою на ст.ст. 1166, 1212 ЦК України зазначає, що відповідачем безпідставно набуто та збережено пенсійні виплати гр. ОСОБА_1 в сумі 2784,25 грн., отримані після його смерті.

Представник відповідача в судовому засіданні та у відзиві на позов №19-05/4193 від 09.09.2015 року проти позову заперечує в повному обсязі, просить суд відмовити в його задоволенні. В обґрунтування заперечень посилається на Порядок виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки в банках, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.1999 року №1596, ст.ст. 608, 1066, 1071 Цивільного кодексу України та умови Договору №82 від 18.08.2009 року, укладеного між управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та відкритим акціонерним товариством „Державний ощадний банк України, вказуючи, що банк правомірно списав кошти з поточного рахунку гр. ОСОБА_1 для перерахування на його депозитний рахунок, окрім того, зазначене списання коштів здійснено до отримання від Фонду повідомлення про смерть пенсіонера. Стосовно твердження позивача про безпідставне набуття пенсійних виплат, наголошує на положеннях договору від 18.08.2009 року, яким передбачено виконання банком функцій виплати пенсій пенсіонерам, при цьому звертає увагу, що згідно положень ст. 1215 ЦК України безпідставно набуті пенсії не підлягають поверненню. З врахуванням викладеного просить у позові відмовити в повному обсязі.

Розглядом матеріалів справи судом встановлено наступне.

Згідно положення про філію Хмельницьке обласне управління публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України, затвердженого постановою правління публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України від 14.11.2013 року №810, філія Хмельницьке обласне управління є відокремленим підрозділом публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України, що не має статусу юридичної особи і здійснює на території Хмельницької області/регіону від імені та в інтересах банку діяльність згідно з законом України „Про банки та банківське діяльність на підставі цього положення та відповідно до статуту Банку (п.1.1. Положення).

Управлінню у п. 5.1.3 Положення надано право від імені банку вживати заходів для досудового врегулювання спору, подавати до судів загальної юрисдикції, господарського, адміністративного та третейських судів позови, відзиви на позовні заяви, інші процесуальні документи, користуватися правами сторони у судовому процесі та здійснювати процесуальні дії, передбачені законодавством.

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (Фонд) та відкрите акціонерне товариство „Державний ощадний банк України (Банк) 18.08.2009 року уклали договір №82, згідно статті 1 якого банк виконує функції виплати пенсіонерам з числа осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, а також іншим особам, які мають право на пенсію згідно із Законом України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), допомоги на поховання та недотриманої пенсії у зв'язку із смертю зазначених пенсіонерів, а також одноразової грошової допомоги членам сімей померлих пенсіонерів, що виплачується згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 (зі змінами та доповненнями) та інші допомоги і виплати (надалі пенсії та допомоги).

Згідно з цим договором фонд зобов'язується забезпечити, зокрема, подання до 1 числа місяця, за яким виплачується пенсія, до філій відділень банку та територіально відокремлених підрозділів безбалансових відділень банку, яким відкриті окремі аналітичні рахунки за балансовим рахунком №2650 „Державні позабюджетні фонди, списків на зарахування пенсій на поточні (карткові) рахунки та описів до них, одночасно на паперових та магнітних носіях погодженого сторонами формату у кількості та за формою згідно з Порядком. ( параграф 1 статті 3 Договору).

В свою чергу, відповідно до параграфу 2 статті 3 Договору, банк зобов'язується забезпечити через установи банку, зокрема, зарахування сум пенсій та допомоги на поточні (карткові) рахунки одержувачів, за умови своєчасного отримання відповідних списків у містах не пізніше наступного банківського дня з дня надходження коштів від Фонду, а в сільській місцевості протягом трьох банківських днів з дня надходження коштів.

У параграфі 2 статті 6 Договору сторони погодили, що за невиконання або за неналежне виконання умов цього договору сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством України. Банк не несе відповідальності за переплату пенсії в разі відсутності інформації (письмового повідомлення) про смерть пенсіонера.

З місяця, наступного за місяцем смерті одержувача установа банку, при отриманні письмового повідомлення від Фонду про його смерть, припиняє зарахування сум пенсій та допомог на поточний (картковий) рахунок. Суми пенсій, що зараховані на поточний (картковий) рахунок одержувача разом з нарахованими на них відсотками, починаючи з місяця, наступного за місяцем його смерті, установи банку повертають фонду, за умови наявності цих сум на поточному (картковому) рахунку одержувача, у містах не пізніше одного банківського дня, а в сільській місцевості не пізніше трьох банківських днів, після отримання письмового розпорядження від фонду про повернення коштів (параграф 2 статті 8 Договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 1 січня 2011 року. Дія договору продовжується на кожний наступний рік, якщо жодна із сторін не заявила про його розірвання у термін до 30 календарних днів до закінчення строку його дії.

Договір №82 від 18.08.2009 року підписаний сторонами та скріплений їхніми печатками.

Між відкритим акціонерним товариством „Державний ощадний банк України (Банк) та ОСОБА_1 (Вкладник) 27.02.2010 року укладено договір №120423 про відкриття фізичній особі поточного рахунку в національній валюті та його обслуговування, згідно п. 1.1 якого банк відкриває вкладнику поточний рахунок №120423 для обліку коштів і здійснення операцій відповідно до вимог чинного законодавства України та нормативних актів Національного банку України.

У пункті 3.1.5 Договору №120423 сторони погодили, що вкладник має право, зокрема, доручити банку здійснювати договірне списання коштів з рахунку шляхом оформлення довгострокового доручення вкладника на списання коштів, складеного за встановленою формою.

Договір вважається припиненим і рахунок закривається з моменту виплати банком вкладнику всієї суми коштів і процентів за ним. А також у випадках, передбачених законодавством України, або з ініціативи вкладника на підставі поданої ним заяви про закриття рахунку, а також відповідно до п.2.8. Договору. (п.8.3. Договору).

Договір №120423 від 27.02.2010 року підписаний сторонами та скріплений печаткою Банку.

23.04.2013 року гр. ОСОБА_1 доручено банку, згідно довгострокового доручення вкладника на списання коштів, починаючи з 01.05.2013 року по 01.05.2014 року щомісячно списувати з рахунку, відкритого в банку згідно з договором №120423 від 27.02.2013 року, грошові кошти в розмірі 2000,00 грн. на депозит №3722.

Як вбачається із свідоцтва про смерть серії 1-БВ, №220262, гр. ОСОБА_1 помер 22.10.2013 року.

Управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області надіслало Хмельницькому ПАТ „Державний ощадний банк України розпорядження від 22.11.2013 року №4232 про повернення коштів, у якому вказує, що на виконання вимог договору №82 від 18.08.2009 року зобов'язує повернути кошти на рахунок ГУ ПФУ, перераховані на виплату пенсії за період з 01.11.2013 року по 30.11.2013 року в сумі 2784,25 грн. з нарахованими на неї відсотками з поточного/карткового рахунку одержувача коштів №5625, відкритого в 10022/000 ПАТ „Державний ощадний банк України на ім'я ОСОБА_1 у зв'язку із смертю останнього 22.10.2013 року.

У відповідь Хмельницьке обласне управління АТ „Ощадний банк України у листі №13-43/6747 від 26.11.2013 року повідомило Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області про неможливість повернення коштів в сумі 2784,25 грн. ГУ ПФУ, оскільки дану суму було перераховано згідно довгострокового доручення клієнта від 08.07.2013 року.

Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з врахуванням наступного.

Згідно частин 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 ЦК України).

Частинами 1 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до пункту 4 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів і одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1596 від 30.08.1999, установи уповноважених банків здійснюють відкриття поточних рахунків, проводять операції із зарахування сум пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки відповідно до цього Порядку, угод, укладених ними з управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, управліннями праці та соціального захисту населення райдержадміністрацій, виконкомів міських, районних у місті рад (далі - органи праці та соціального захисту населення) або центрами з нарахування і виплати пенсій та допомоги - у регіонах, де функціонують такі центри.

Як вбачається із матеріалів справи, 18.08.2009 року між Управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та відкритим акціонерним товариством „Державний ощадний банк України, назву якого змінено на публічне акціонерне товариство „Ощадбанк, укладено договір № 82 на виконання банком функції виплати пенсій пенсіонерам з числа осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, а також іншим особам, які мають право на пенсію згідно із Законом України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (крім військовослужбовців та членів їх сімей), допомоги на поховання та недоотриманої пенсії у зв'язку із смертю зазначених пенсіонерів, а також одноразової грошової допомоги членам сімей померлих пенсіонерів, що виплачується згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 (зі змінами та доповненнями) та інші допомоги та виплати (пенсії та допомоги).

Пунктом 13 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596 передбачено, що суми пенсій та грошової допомоги, зараховані на поточний рахунок разом з нарахованими на них відсотками починаючи з місяця, наступного за місяцем смерті пенсіонера, підлягають поверненню уповноваженим банком відповідно органам Пенсійного фонду та соціального захисту населення не пізніше наступного операційного дня надходження відомостей про смерть одержувача.

Зазначена правова норма кореспондуються з параграфом 2 статті 8 договору, відповідно до якого суми пенсій та грошової допомоги, зараховані на поточний рахунок одержувача, разом з нарахованими на них відсотками, починаючи з місяця, наступного за місяцем його смерті, банк повертає фонду за їх письмовим розпорядженням, не пізніше наступного операційного дня надходження відомостей про смерть одержувача, за умови наявності цих сум на поточному рахунку пенсіонера.

Таким чином, як умовами укладеного між сторонами договору, так і Порядком виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 р. № 1596, визначено обов'язок уповноваженого банку щодо повернення сум пенсій та грошової допомоги, зарахованих на поточні рахунки пенсіонерів, не пізніше наступного операційного дня після надходження відомостей про смерть одержувача.

Судом встановлено, що відповідачем лише 25.11.2013 року було отримано розпорядження управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області про повернення коштів і з відповідним повідомленням про смерть пенсіонера.

Однак, як вбачається з історії рахунку №5625 за період з 01.01.2013 по 08.09.2015 року, грошові кошти на рахунок одержувача були зараховані банком 06.11.2013 року та списані 08.11.2013 року, тобто до отримання банком повідомлення про смерть одержувача та відповідного розпорядження органу Пенсійного фонду.

Згідно приписів статей 525, 526, частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України, цивільні та господарські зобов'язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Таким чином, оскільки запит управління про повернення коштів із повідомленням про смерть пенсіонера був надісланий банку вже після зарахуванням останнім коштів на рахунок пенсіонера, позивачем у встановленому порядку не доведено порушення банком умов договору щодо несвоєчасного повернення коштів.

Окрім того, судом звертається увага на наступне. Відповідно до частин першої, третьої статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобовязується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Банк зобовязаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом (частина друга статті 1068 ЦК України).

Згідно з пунктом 1.3 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» дата валютування це зазначена платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки дата, починаючи з якої кошти, переказані платником отримувачу, переходять у власність отримувача.

Отже, кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на банківський рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк у свою чергу в межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів.

Відповідно до статті 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, установлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Пунктом 1.39 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що списання примусове це списання коштів, що здійснюється стягувачем без згоди платника на підставі встановлених законом виконавчих документів у випадках, передбачених законом.

Тобто примусове списання коштів із рахунку клієнта на підставі рішення суду та виконавчих документів визначає обовязок банку виконати судове рішення, прийняте за наслідком захисту прав стягувача щодо особи володільця рахунку, незалежно від його волевиявлення.

Банк не є набувачем спірних коштів і не має повноважень з розпорядження особистими коштами клієнта, які є власністю останнього, поза межами договору між банком і клієнтом. (Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного суду України від 24.06.2015 року у справі №6-535цс15).

Посилання позивача у позовній заяві на ст.ст. 1166 та 1212 ЦК України також не є обґрунтованими, оскільки у діях відповідача відсутні всі необхідні елементи складу правопорушення та, відповідно, спірні кошти були перераховані банку на підставі договору №82 від 18.08.2009 року.

Згідно частини 1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Статтями 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі зазначеного, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим та непідтвердженим належними доказами, тому не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 32, 33, 34, 36, 38, 82, 85 Господарського процесуального кодексу України суд, -

В И Р І Ш И В :

в задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 17.09.2015 року

Суддя М.В. Музика