ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.08.2015р. Справа №905/244/15

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК високовольтні мережі», м.Краматорськ,

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш», м.Маріуполь,

про стягнення 6729161,93 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Чуб Б.О.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_1 за дов.

від відповідача: не зявився

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК високовольтні мережі», м.Краматорськ звернувся до господарського суду Донецької області з позовом (з урахуванням клопотання б/н від 19.07.2015р.) до відповідача, Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш», м.Маріуполь про стягнення на поточний рахунок із спеціальним режимом використання №6747/980 у філії Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк», МФО 305482 суми заборгованості за спожиту активну електроенергію в розмірі 5910088,60 грн та на поточний рахунок №6747/980 у філії Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк», МФО 305482: пені за прострочення сплати активної електроенергії 786281,36 грн, 3% річних за прострочення сплати активної електроенергії 39313,97 грн.

Ухвалою від 04.06.2015р. господарського суду Донецької області (суддя Соболєва С.М.) за вказаною позовною заявою порушено провадження по справі №905/244/15.

23.06.2015р. у звязку з відсутністю судді Соболєвої С.М., здійснено повторний автоматичний розподіл справи, внаслідок чого її передано на розгляд судді Паляниці Ю.О.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору №20043057 від 01.03.2011р. (зі змінами та доповненнями) про постачання електричної енергії, внаслідок чого у Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» утворилась заборгованість в сумі 5910088,60 грн за отриману активну електроенергію, що стало підставою для нарахування пені та 3% річних.

Відповідач у відзиві №523/809 від 24.07.2015р. проти позовних вимог про стягнення основного боргу в сумі 1700000 грн заперечив з огляду на оплату боргу у визначеному розмірі, а також заявив клопотання про зменшення пені на 50%.

Крім того, Публічним акціонерним товариством «Азовзагальмаш» до матеріалів справи було надано заяву №523/810 від 24.07.2015р. про надання відстрочки виконання рішення по справі на 3 місяці.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобовязують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 зазначеного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п.3.9.2 постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За висновками суду, незважаючи на те, що відповідач у судові засідання на виклик суду не зявився, справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка вказаного учасника судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобовязання виникають, зокрема, з договору.

Згідно із ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Як свідчать матеріали справи, 01.03.2011р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Інвест» (найменування якого змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК високовольтні мережі») (постачальник) та Відкритим акціонерним товариством «Азовзагальмаш» (найменування якого змінено на Публічне акціонерне товариство «Азовзагальмаш») (споживач) було підписано договір №20043057 на постачання електричної енергії.

Згідно із розділом 1 вказаного договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 229752 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п.9.4 договору №20043057 від 01.03.2011р. (в редакції додаткової угоди №6 від 23.12.2013р.) останній набирає чинності з 01.03.2011р. і укладається на строк по 30.11.2016р. включно.

За умовами п.7.5 договору №20043057 від 01.03.2011р. на підставі показів засобів обліку електричної енергії та умов додатка «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії споживача» оформлюється, зокрема, акт про використану електричну енергію (акт про прийняття-передавання товарної продукції).

Як встановлено судом, в період з лютого 2015 року по квітень 2015 року постачальник поставив споживачу електроенергії на загальну суму 9326944,43 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи актами про покази розрахункових приладів обліку, обсяги та вартість активної електроенергії, а саме:

- за лютий 2015 року на суму 3967551,60 грн (3032557 кВт/год),

- за березень 2015 року на суму 2954977,78 грн (2163088 кВт/год),

- за квітень 2015 року на суму 2404415,05 грн (1675402 кВт/год).

Як вказує позивач, відповідач встановлений договором обовязок по оплаті поставленої електричної енергії у повному обсязі та у передбачений договором строк не виконав, внаслідок чого Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК високовольтні мережі» заявлено вимоги, зокрема, про стягнення заборгованості в сумі 5910088,60 грн.

Згідно із вимогами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із п.2.3.3 договору №20043057 від 01.03.2011р. споживач зобовязався, зокрема, оплачувати постачальнику вартість електричної енергії.

За змістом п.3.2 додатку №2 до договору №20043057 від 01.03.2011р. споживач зобовязаний здійснювати оплату отриманих від постачальника рахунків самостійно, зокрема, наступним чином: до 06 числа щомісячно сплачувати суму за остаточним рахунком за попередній розрахунковий період.

Як свідчать матеріали справи, постачальник надав, а споживач прийняв наступні рахунки за спожиту електроенергію:

- від 28.02.2015р. за спожиту у лютому 2015 року електроенергію 3967551,60 грн,

- від 31.03.2015р. за спожиту у березні 2015 року електроенергію 2954977,78 грн,

- від 30.04.2015р. за спожиту у квітні 2015 року електроенергію 2404415,05 грн.

Факт отримання відповідних рахунків відповідачем в порядку норм ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не заперечується.

Відтак, з урахуванням змісту п.3.2 додатку 2 до договору №20043057 від 01.03.2011р. господарським судом встановлено, що строк виконання відповідачем зобовязання з оплати електричної енергії на вказані суми настав.

Проте, за поясненнями позивача, які відповідачем в порядку норм ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не спростовані, всупереч умовам укладеного договору і положенням ст.ст.526, 692 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, Публічне акціонерне товариство «Азовзагальмаш» за одержану електричну енергію у повному обсязі не розрахувалося. На теперішній час заборгованість відповідача становить 5910088,60 грн.

Як було зазначено судом вище, у відзиві №523/809 від 24.07.2015р. відповідач проти позовних вимог про стягнення основного боргу в сумі 1700000 грн заперечив з огляду на оплату боргу у визначеному розмірі.

Виходячи зі змісту відзиву №523/809 від 24.07.2015р., акту звірки взаєморозрахунків, складеного відповідачем, грошові кошти в сумі 1700000 грн були перераховані в рахунок погашення заборгованості за електроенергію, яка була отримана відповідачем у грудні 2014 року.

Наразі, предметом розгляду у справі №905/244/15 є заборгованість відповідача, що виникла внаслідок несвоєчасної оплати боргу за електроенергію, що була поставлена позивачем у лютому-квітні 2015 року.

Відтак, заперечення відповідача у цій частині є необґрунтованими та безпідставними.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що позивач зобовязання за договором №20043057 від 01.03.2011р. виконав належним чином, зауважень щодо кількості та якості спожитої електричної енергії від відповідача не надходило, враховуючи, що відповідачем порушені взяті на себе за спірним договором обовязки в частині строку їх виконання та у повному обсязі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» на користь позивача суми основного боргу у розмірі 5910088,60 грн, підлягають задоволенню у повному обсязі.

За змістом ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

В силу ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст. 551 Цивільного кодексу України).

Пунктом 4.2.1 договору №20043057 від 01.03.2011р. встановлено, що за внесення платежів, передбачених умовами цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком «Порядок розрахунків», споживач сплачує постачальнику електричної енергії штрафну неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Відтак, позивачем нараховано за період з 07.03.2015р. по 25.05.2015р. та заявлено до стягнення пеню в розмірі 786281,36 грн.

Здійснивши перевірку розрахунку пені з урахуванням приписів п.1.9 постанови №14 від 17.12.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» щодо не нарахування пені у день фактичної оплати, прийнявши до уваги відомості відносно дат та сум оплат, які наявні у розрахунку суми заборгованості, суд дійшов висновку, що сума пені за визначений позивачем період становить 683682,02 грн.

Крім того, судом враховано, що позивач припустився помилки при нарахуванні неустойки за простроченими зобовязаннями відповідача по оплаті електроенергії, яка була поставлена у квітні 2015 року. Зокрема, з урахуванням відомостей, що наявні у розрахунку суми заборгованості, станом на 07.05.2015р. основний борг за вказаними зобовязаннями становив 604415,05 грн. За таких обставин, в період з 07.05.2015р. по 13.05.2015р. позивачем невірно визначено суми боргу, на яку мала бути нарахована пеня.

Як було зазначено судом вище, у відзиві №523/809 від 24.07.2015р. Публічне акціонерне товариство «Азовзагальмаш» заявило клопотання про зменшення пені на 50%.

Згідно із ч.1 ст.233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За приписами ч.4 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Зі змісту п.3.17.4 постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України» та п.7.2 постанови №9 від 17.10.2012р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» вбачається, що під час розгляду заяв про зменшення неустойки чи відстрочення платежу судом, насамперед, повинно бути встановлено, що саме є підставою для задоволення наведеного клопотання, винятковість випадку, ступінь вини боржника, незначність прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків).

В обґрунтування клопотання про зменшення пені на 50% відповідач стверджував, що заборгованість відповідача перед позивачем є наслідком суспільно-політичної ситуації в країні та наявністю заборгованості Державного бюджету України перед відповідачем в сумі 39334864,55 грн.

Крім того, відповідач зазначав про ускладнений фінансовий стан Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш»; закінчення 2014 року, першого кварталу 2015 року зі збитковим фінансовим результатом; зростання кредиторської заборгованості; наявність надзвичайних подій (бойових дій), що тривають у м.Маріуполі, де розташовано виробничі потужності відповідача; продовження режиму простою підприємства.

На підтвердження вказаних обставин відповідачем представлено до матеріалів справи виконавчий лист №805/6261/14-1 від 09.06.2015р. Донецького апеляційного адміністративного суду про стягнення з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» суми надміру сплачених грошових зобовязань з податку на прибуток у розмірі 39334864,55 грн; звіти про фінансові результати за 2014 рік, перший квартал 2015 року; баланс на 31.12.2014р., 31.03.2015р.; накази №388 від 27.11.2014р., №129 від 24.06.2015р. про простій з 01.12.2014р. до 31.12.2014р., з 01.07.2015р. до 31.07.2015р.

Проте, за висновками суду представлені відповідачем в обґрунтування свого клопотання докази не свідчать про наявність об'єктивних обставин, що виключали б можливість споживача належним чином виконати свої зобов'язання за договором.

Суд зазначає, що заборгованість є наслідком неплатежів боржника за поставлену електричну енергію, оплата якої не може пов'язуватись зі взаємовідносинами останнього з іншими учасниками господарських відносин з огляду на те, що відповідач є самостійним суб'єктом господарювання і відповідно до п.4.2.1 спірного договору прийняв на себе тягар відповідальності за порушення договірних зобов'язань перед постачальником.

До того ж, політична, економічна ситуація у країні, в рівній мірі впливає на фінансове становище обох контрагентів за договором, внаслідок чого суд не вбачає можливості в наданні переваги певній стороні за договором №20043057 від 01.03.2011р.

Згідно зі ст.96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Відповідно до ст.167 Цивільного кодексу України та ст.218 Господарського кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Одночасно, за висновками суду, розмір неустойки, що підлягає стягненню з відповідача є співрозмірними з порушенням.

Таким чином, враховуючи у сукупності викладені вище фактичні обставини справи, виходячи з принципів добросовісності та справедливості, суд дійшов висновку, що заява відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій не підлягає задоволенню.

При цьому, судом також враховано, що внаслідок перерахунку суми пені, здійсненого судом, сума неустойки зменшилась на 102599,34 грн.

За приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Керуючись приписами вказаної норми, позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних у розмірі 39313,97 грн (період з 07.03.2015р. по 25.05.2015р.).

За розрахунком суду сума 3% річних за відповідний період становить 34182,53 грн.

При цьому, судом враховано, що позивач припустився помилки при нарахуванні 3% річних за простроченими зобовязаннями відповідача по оплаті електроенергії, яка була поставлена у квітні 2015 року. Зокрема, з урахуванням відомостей, що наявні у розрахунку суми заборгованості, станом на 07.05.2015р. основний борг за вказаними зобовязаннями становив 604415,05 грн. За таких обставин, в період з 07.05.2015р. по 14.05.2015р. позивачем невірно визначено суми боргу, на які мали бути нараховані 3% річних.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, зясувавши обставини, повязані з правильністю здійснення позивачем розрахунків пені, 3% річних, здійснивши оцінку доказів, на яких ці розрахунки ґрунтуються, розглянувши клопотання відповідача про зменшення пені, суд дійшов висновку, що позовні вимоги стосовно стягнення пені та 3% річних підлягають частковому задоволенню, а саме на суми 683682,02 грн та 34182,53 грн.

Відносно клопотання №523/810 від 24.07.2015р. відповідача про відстрочення виконання рішення суду на 3 місяці, суд зазначає про наступне:

Відповідно до п.6 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити його виконання.

Підставою для вчинення вказаних дій є наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно з п.п.7.1.2, 7.2 постанови №9 від 17.10.2012р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» відстрочка це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Одночасно, судом також повинні прийматися до уваги можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом.

Обґрунтовуючи подану заяву відповідач стверджував, що заборгованість відповідача перед позивачем є наслідком суспільно-політичної ситуації в країні та наявністю заборгованості Державного бюджету України перед відповідачем в сумі 39334864,55 грн.

Крім того, відповідач зазначав про ускладнений фінансовий стан Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш»; закінчення 2014 року, першого кварталу 2015 року зі збитковим фінансовим результатом; зростання кредиторської заборгованості; наявність надзвичайних подій (бойових дій), що тривають у м.Маріуполі, де розташовано виробничі потужності відповідача; продовження режиму простою підприємства.

На підтвердження вказаних обставин відповідачем представлено до матеріалів справи виконавчий лист №805/6261/14-1 від 09.06.2015р. Донецького апеляційного адміністративного суду про стягнення з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» суми надміру сплачених грошових зобовязань з податку на прибуток у розмірі 39334864,55 грн; звіти про фінансові результати за 2014 рік, перший квартал 2015 року; баланс на 31.12.2014р., 31.03.2015р.; накази №388 від 27.11.2014р., №129 від 24.06.2015р. про простій з 01.12.2014р. до 31.12.2014р., з 01.07.2015р. до 31.07.2015р.

Представник позивача у судовому засіданні 12.08.2015р. проти відстрочки виконання рішення заперечив.

За висновками суду, негайне виконання судового рішення по справі №905/244/15 дійсно є ускладненим.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, приймаючи до уваги ступінь виконання відповідачем зобовязань з оплати електроенергії, суд вважає можливим надання відстрочки виконання рішення господарського суду Донецької області від 12.08.2015р. по справі №905/244/15 на 3 місяці, внаслідок чого клопотання №523/810 від 24.07.2015р. Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш», підлягає задоволенню.

Всі інші клопотання та заяви, доводи та міркування учасників судового процесу відповідно залишені судом без задоволення і не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Згідно із ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК високовольтні мережі», м.Краматорськ до Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш», м.Маріуполь про стягнення на поточний рахунок із спеціальним режимом використання №6747/980 у філії Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк», МФО 305482 суми заборгованості за спожиту активну електроенергію в розмірі 5910088,60 грн та на поточний рахунок №6747/980 у філії Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк», МФО 305482: пені за прострочення сплати активної електроенергії 786281,36 грн, 3% річних за прострочення сплати активної електроенергії 39313,97 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» (87535, Донецька область, м.Маріуполь, Іллічівський район, площа Машинобудівельників, будинок 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК високовольтні мережі» (84302, Донецька область, м.Краматорськ, вулиця Островського, буд.8, ) на поточний рахунок із спеціальним режимом використання №6747/980 у філії Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк», МФО 305482 суму заборгованості за спожиту активну електроенергію в розмірі 5910088,60 грн та на поточний рахунок №6747/980 у філії Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк», МФО 305482: пеню за прострочення сплати активної електроенергії 683682,02 грн, 3% річних за прострочення сплати активної електроенергії 34182,53 грн, а також судовий збір в сумі 71911,16 грн.

Відстрочити виконання рішення господарського суду Донецької області від 12.08.2015р. по справі №905/244/15 на 3 місяці.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

В іншій частині позов залишити без задоволення.

У судовому засіданні 12.08.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 12.08.2015р.

Суддя Ю.О.Паляниця