РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2015Справа №910/16790/14

За позовом ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства "Автомобільна компанія

за участью третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк "Київ"

про визнання рішень недійсними

Суддя Грєхова О.А.

в присутності представників сторін:

від позивача: не з'явилися;

від відповідача: не з'явилися;

від третьої особи: не з'явилися.

СУТЬ СПОРУ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до Публічного акціонерного товариства "Автомобільна компанія "Укртранс" про визнання недійсними: рішення Спостережної ради Відкритого акціонерного товариства "Автомобільна компанія "Укртрансгаз", що оформлене протоколом № 11 від 11.05.2004, рішення Спостережної ради Відкритого акціонерного товариства "Автомобільна компанія "Укртрансгаз", що оформлене протоколом № 38 від 13.07.2007, рішення Спостережної ради Відкритого акціонерного товариства "Автомобільна компанія "Укртрансгаз", що оформлене протоколом № 60 від 11.08.2008.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на невідповідність рішень спостережної ради вимогам закону та статутним документам товариства. На думку позивача, спірні рішення прийняті спостережною радою з перевищенням повноважень, оскільки вирішення питань, що були предметом розгляду на засіданні спостережної ради про затвердження договорів, укладених на суму, що перевищує вказану в статуті товариства, згідно ч. 2 ст. 159 Цивільного кодексу України віднесено до виключної компетенції загальних зборів акціонерів.

Крім того, позивач зазначає, що відповідно до п. 8.3.5 статуту, спостережна рада діє на підставі положення про неї, втім, протягом 2003-2011 років таке положення загальними зборами товариства не приймалось, у зв'язку з чим спостережна рада не мала права проводити будь-які засідання та приймати відповідні рішення.

За вказаних обставин, позивач вважає, що оскільки спостережна рада не мала права проводити свої засідання, а повноваження правління товариства обмежені сумою в 100000 грн., то оскарженні рішення мав би приймати вищий орган товариства - загальні збори акціонерів.

Прийняття рішень, які належать до компетенції загальних зборів акціонерів та які направлені на укладання значних правочинів, на думку позивача, свідчать про порушення його прав як акціонера товариства на участь в загальних зборах акціонерів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.08.2014 порушено провадження у справі № 910/16790/14, розгляд справи призначено на 15.09.2014.

У зв'язку з нез'явленням в судове засідання представника відповідача розгляд справи відкладено на 06.10.2014.

Ухвалою суду від 06.10.2014 продовжено строк вирішення спору та відкладено розгляд справи на 27.10.2014.

У судовому засіданні 27.10.2014 представник позивача подав клопотання про зупинення провадження у даній справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.10.2014 зупинено провадження у справі № 910/16790/14 до вирішення пов'язаної з нею справи № 910/16313/14, що розглядається Господарським судом міста Києва. Зобов'язано сторони негайно повідомити суд про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.08.2015 поновлено провадження у справі, залучено до участі у розгляді справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк "Київ", призначено справу до розгляду на 07.09.2015.

Учасники судового процесу в засідання господарського суду 07.09.2015 своїх представників не направили, про причини неявки суду не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представників сторін не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України складено протоколи судового засідання, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 07.09.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач є акціонером Публічного акціонерного товариства "Автомобільна компанія "Укртранс" (далі - відповідач, товариство), що володіє 315 штук простих іменних акцій, що підтверджується довідкою Публічного акціонерного товариства "Автомобільна компанія "Укртранс" від 18.07.2014 № 296.

11 травня 2004 року відбулось засідання спостережної ради, на якому були прийняті рішення, оформлені протоколом №11 про надання повноважень голові правління Туранському Костянтину Мстиславовичу на:

- отримання кредиту в АКБ «Київ», на придбання 10 автотягачів ДАФ і 10 напівпричепів SCHMITZ;

- підписання угод (договорів) купівлі автотранспортних засобів -10 автотягачів ДАФ і 10 напівпричепів з постачальником;

- підписання угод (договорів) передачі зазначених транспортних засобів в заставу і передачі нерухомого майна в іпотеку.

Вказаний протокол № 11 від 11.05.2004 підписаний головою спостережною ради Сависько В.Й., членом спостережної ради ОСОБА_5, секретарем спостережної ради Горай Ф.М.

13 липня 2007 р. відбулось засідання спостережної ради, на якому були прийняті рішення, оформлені протоколом № 38, про надання повноважень голові правління Туранському Костянтину Мстиславовичу на:

- звернення до АКБ «Київ» з проханням про пролонгацію кредитного договору 65/04 від .6 липня 2004 року;

- підписання додаткової угоди до кредитного договору №65/04 від 16 липня 2004 року та договору застави.

Вказаний протокол № 38 від 13.07.2007 підписаний головою спостережною ради Домбровськийм С., секретарем спостережної ради Цибульською Т.

11 серпня 2008 року відбулось засідання спостережної ради, на якому були прийняті рішення, оформлені протоколом № 60, про надання повноважень голові правління Туранському Костянтину Мстиславовичу на:

- звернення до АКБ «Київ» з проханням про пролонгацію кредитного договору 65/04 від 6 липня 2004 року до 16.11.2009 року.

- підписання додаткової угоди до кредитного договору №65/04 від 16 липня 2004 року.

Вказаний протокол № 60 від 11.08.2008 підписаний головою спостережною ради Домбровськийм С., секретарем спостережної ради Цибульською Т.

За умовами п.п. 17, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" рішення загальних зборів учасників (акціонерів) та інших органів господарського товариства є актами, оскільки ці рішення зумовлюють настання правових наслідків, спрямованих на регулювання господарських відносин, і мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Відповідно до п.п. 38, 39 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" учасники товариства (акціонери), а також інші особи, права та законні інтереси яких порушено рішенням наглядової ради чи виконавчого органу товариства, вправі оскаржити до суду відповідні рішення як акти, оскільки наглядова рада та виконавчий орган товариства є його органами управління, що приймають обов'язкові для виконання рішення. Рішення наглядової ради товариства може бути оскаржено в судовому порядку акціонером (учасником) товариства шляхом пред'явлення позову про визнання його недійсним, якщо таке рішення не відповідає вимогам законодавства та порушує права чи законні інтереси учасника (акціонера) товариства. Відповідачем за таким позовом є товариство. При вирішенні спорів, пов'язаних з порядком скликання і роботи наглядової ради товариства, визначенням правомочності її засідання, необхідно застосовувати положення установчих документів товариства.

Статтею 46 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції чинній на час прийняття рішення спостережної ради від 11.05.2004) встановлено, що в акціонерному товаристві з числа акціонерів може створюватися рада акціонерного товариства (спостережна рада), яка представляє інтереси акціонерів у період між проведенням загальних зборів і в межах компетенції, визначеної статутом, контролює і регулює діяльність правління. Статутом акціонерного товариства або за рішенням загальних зборів акціонерів на раду акціонерного товариства (спостережну раду) може бути покладено виконання окремих функцій, що належать до компетенції загальних зборів.

Відповідно до ч. 5 ст. 41 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції чинній на час прийняття рішення спостережної ради від 11.05.2004) до компетенції загальних зборів належить:

а) визначення основних напрямів діяльності акціонерного товариства і затвердження його планів та звітів про їх виконання;

б) внесення змін до статуту товариства;

в) обрання та відкликання членів ради акціонерного товариства (спостережної ради);

г) обрання та відкликання членів виконавчого органу та ревізійної комісії;

д) затвердження річних результатів діяльності акціонерного товариства, включаючи його дочірні підприємства, затвердження звітів і висновків ревізійної комісії, порядку розподілу прибутку, строку та порядку виплати частки прибутку (дивідендів), визначення порядку покриття збитків;

е) створення, реорганізація та ліквідація дочірніх підприємств, філій та представництв, затвердження їх статутів та положень;

є) винесення рішень про притягнення до майнової відповідальності посадових осіб органів управління товариства;

ж) затвердження правил процедури та інших внутрішніх документів товариства, визначення організаційної структури товариства;

з) вирішення питання про придбання акціонерним товариством акцій, що випускаються ним;

и) визначення умов оплати праці посадових осіб акціонерного товариства, його дочірніх підприємств, філій та представництв;

і) затвердження договорів (угод), укладених на суму, що перевищує вказану в статуті товариства;

ї) прийняття рішення про припинення діяльності товариства, призначення ліквідаційної комісії, затвердження ліквідаційного балансу.

За приписами ч. 4 ст. 46 Закону України «Про господарські товариства» статутом акціонерного товариства або за рішенням загальних зборів акціонерів на раду акціонерного товариства (спостережну раду) може бути покладено виконання окремих функцій, що належать до компетенції загальних зборів.

Позивачем не надано доказів на підтвердження наявності обмеження повноважень спостережної ради на прийняття рішень щодо уповноваження виконавчого органу товариства на укладення правочинів від імені товариства, зокрема, встановлених у статуті товариства в редакції, чинній на 11.05.2004, або прийняття відповідного рішення про віднесення вирішення вказаного питання до виключної компетенції загальних зборів акціонерів як вищого органу товариства.

При цьому, станом на дату прийняття рішень спостережною радою, оформлені протоколом № 11 від 11.05.2004, законодавством не було обмежено вирішення питання про погодження та надання повноважень виконавчому органу акціонерного товариства на укладення значних правочинів від імені товариства, що спростовує доводи позивача про перевищення спостережною радою своїх повноважень.

Судом також враховано обставини встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 05.02.2015 у справі № 910/16313/14 про відмову в позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Автомобільна компанія "Укртранс" про визнання частково недійсним статуту товариства.

Так, у судовому рішенні від 05.02.2015 у справі № 910/16313/14 встановлено, що 15.01.2003 Голосіївською районною у місті Києві державною адміністрацією зареєстровано статут Відкритого акціонерного товариства "Автомобільна компанія "Укртранс" за № 1143 у новій редакції.

Відповідно до положень статуту, спостережна рада мала право надавати повноваження правлінню на підставі пункту 8.3.5. статуту в редакції від 2003 року.

Як визначено ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Тобто, рішенням Господарського суду міста Києва від 05.02.2015 у справі № 910/16313/14 встановлено наявність повноважень у спостережної ради надавати повноваження правлінню на підставі пункту 8.3.5. статуту в редакції від 2003 року.

Зміни в законодавстві, зокрема у Законі України «Про господарські товариства», які відбулись станом на час прийняття спостережною радою товариства спірного рішення, оформлені протоколом № 38 від 13.07.2007, також не встановлюють обмеження повноважень спостережної ради акціонерного товариства щодо погодження на надання виконавчому органу повноважень на укладення значних правочинів.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання недійсними спірних рішень спостережної ради товариства, що оформлені протоколом № 11 від 11.05.2004 та № 38 від 13.07.2007.

Відповідно до статуту товариства, затвердженого загальними зборами акціонерів, протокол № 15 від 11.04.2008, управління компанією здійснюють загальні збори акціонерів - вищий орган компанії, спостережна рада, ревізійна комісія, правління компанії (п. 8.1).

Пунктом 8.3.1 статуту визначено, що спостережна рада компанії представляє інтереси акціонерів у період між проведенням загальних зборів і в межах своєї компетенції контролює і регулює діяльність правління компанії з метою захисту інтересів акціонерів.

Згідно з п. 8.3.2 статуту спостережна рада діє на підставі Положення у про спостережну раду, яке затверджується Загальними зборами акціонерів Компанії.

При цьому, п. 8.3.5 до повноважень віднесено, зокрема, надання повноважень правлінню на проведення операцій з оборотними коштами та товарами на суму, що перевищує 100000 (сто тисяч) гривень.

Тобто нормами статуту товариства віднесено до компетенції спостережної ради надання повноважень правлінню на проведення операцій з оборотними коштами та товарами на суму, що перевищує 100000 (сто тисяч) гривень.

Вказана норма статуту не суперечить чинному на дату прийняття рішення, оформленого протоколом № 60 від 11.08.2008, законодавству, зокрема, Цивільному кодексу України та Закону України «Про господарські товариства».

Щодо доводів позивача про відсутність повноважень у спостережної ради на прийняття рішень, у зв'язку з відсутністю затвердженого положення про неї, судом зазначається наступне.

Згідно законодавства, що регулює діяльність наглядової ради, остання здійснює свою діяльність згідно статуту, у якому визначається її компетенція, при цьому, затвердження окремого положення не вимагається.

В той же час, визначення у статуті товариства норми про діяльність спостережної ради на підставі положення, яке не було прийнято загальними зборами на час прийняття оспорюваного рішення, на переконання суду не може бути підставою для недійсності такого рішення наглядової ради, прийнятого в межах компетенції визначеної статутом, в даному випадку п. 8.3.5 статуту товариства.

Будь-яких інших підстав з якими законодавство пов'язує недійсність спірного рішення спостережної ради від 11.08.2008, оформленого протоколом № 60, позивачем не наведено, а судом не встановлено на підставі представлених позивачем доказів.

Разом з тим, статтею 1 ГПК України передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до п. 38 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" учасники товариства (акціонери), а також інші особи, права та законні інтереси яких порушено рішенням наглядової ради чи виконавчого органу товариства, вправі оскаржити до суду відповідні рішення як акти, оскільки наглядова рада та виконавчий орган товариства є його органами управління, що приймають обов'язкові для виконання рішення.

Пунктом 39 зазначеної постанови передбачено, що рішення наглядової ради товариства може бути оскаржено в судовому порядку акціонером (учасником) товариства шляхом пред'явлення позову про визнання його недійсним, якщо таке рішення не відповідає вимогам законодавства та порушує права чи законні інтереси учасника (акціонера) товариства.

Однак, наявність права на пред'явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а є лише однією з необхідних умов реалізації, встановленого права.

Так, для визнання недійсним рішення обов'язково необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду відсутні підстави для задоволення позову.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 під поняттям "охоронюваний законом інтерес", що вживається в законах України, треба розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об'єктивний і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і Законом України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Отже, звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним рішень товариства заявник повинен довести, яким саме чином оскаржувані рішення порушують його права чи законні інтереси.

Згідно зі ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Звертаючись з даним позовом, позивач не довів належними та допустимими доказами, що прийняті наглядовою радою товариства рішення від 11.05.2004, 13.07.2007, 11.08.2008 порушують права чи законні інтереси позивача, оскільки, як встановлено вище, спірні рішення приймались на засіданні наглядової ради в межах визначеної законодавством та статутом компетенції, за участі членів наглядової ради.

За таких обставин, оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відмову в позові.

Судові витрати належить покласти на позивача у зв'язку з відмовою у позові в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 4-3, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 14.09.15

Суддя О.А. Грєхова