РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2015Справа №910/17668/15

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській Г.С.

розглянувши справу № 910/17668/15

за позовом приватного акціонерного товариства «Аудиторська фірма «Де Візу»;

до державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Спецсервіс»;

про стягнення 84 005,87 грн.

Представники сторін:

від позивача: Шерстюк В.В., довіреність б/н від 19.08.2015р.;

від відповідача: не з'явився.

обставини справи:

До Господарського суду міста Києва звернулось приватне акціонерне товариство «Аудиторська фірма «Де Візу» (надалі - позивач) з позовом до державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Спецсервіс» (надалі - відповідач) про стягнення 84 005,87 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Генерального договору № 108-А про надання аудиторських послуг від 20.02.2013р. і додаткових угод до нього повністю не розрахувався за виконані роботи, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 35 000,00 грн., за прострочення сплати якої нараховані інфляційні втрати в сумі 26540,73 грн. та 3% річних у сумі 2506,44 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.07.2015р. порушено провадження у справі № 910/17668/15 та призначено її розгляд на 20.08.2015р.

18.08.2015р. через загальний відділ господарського суду від позивача надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи та заява про зменшення розміру позовних вимог, згідно з якою позивач просить стягнути з відповідача 35000,00 грн. заборгованості, 26745,25 грн. втрат від інфляції та 2506,44 грн. - 3% річних.

Отже, враховуючи приписи ст. 55 ГПК України, позивачем на день розгляду справи визначено ціну позову в розмірі 64251,70 грн.

Присутнім у судовому засіданні 20.08.2015р. представником позивача підтримано позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали від 13.07.2015р. не виконав, витребувані документи, в тому числі відзив на позов, суду не надіслав.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.08.2015р. розгляд справи було відкладено на 02.09.2015р., у зв'язку з неявкою в судове засідання повноважного представника відповідача та неподанням останнім витребуваних доказів.

Присутній в засіданні суду 02.09.2015р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання вдруге не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали від 13.07.2015р. та від 20.08.2015р. не виконав, витребувані документи, в тому числі відзив на позов, суду не надіслав.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Згідно ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України, ухвала про порушення провадження у справі від 13.07.2015р. та ухвала про відкладення розгляду справи від 20.08.2015р. були надіслані відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленнями про вручення на адресу, що зазначена в позовній заяві та підтверджується Спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.станом на 19.08.2015р.

Оскільки про поважні причини неявки в судове засідання представника відповідача суд не повідомлений; клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, тому суд вважає, що, у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами, без участі представника відповідача, яких достатньо для винесення рішення по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, в засіданні суду була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

20.02.2013р. між позивачем (за договором - виконавець) та відповідачем (за договором - замовник) було укладено Генеральний договір № 108-А про надання аудиторських послуг, за умовами якого виконавець зобов'язується забезпечити надання замовнику протягом дії договору аудиторських послуг за переліком, визначеним умовами договору, на підставі окремо укладених додаткових угод, договорів, а замовник зобов'язується своєчасно приймати та оплачувати зазначені послуги.

Пунктом 6.1. генерального договору визначено, що сторони в окремо укладених додаткових угодах, договорах про надання аудиторських послуг визначають конкретний вид та обсяг аудиторських послуг, що надаються, строк надання аудиторських послуг, а також вартість послуг Виконавця, порядок та строки розрахунків.

Так, 22.02.2013р. між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до Генерального договору про надання аудиторських послуг від 20.02.2013р. №108-А, за умовами якої виконавець зобов'язався надати, а замовник прийняти та оплатити аудиторські консультаційні послуги з питань складання фінансової звітності, фінансових планів державних підприємств, порядку укладення контрактів з керівниками державних підприємств та передачі справ при зміні керівника, а також порядку оподаткування філій державних підприємств.

Відповідно до п. 3.1. Додаткової угоди № 1, вартість послуг становить 20 000,00 грн. без ПДВ.

Пунктом 4.2. Додаткової угоди № 1 визначено, що оплата послуг здійснюється в порядку попередньої оплати в розмірі 100% (сто відсотків) від вартості послуг протягом 5 (п'яти) календарних днів з моменту підписання даної угоди на підставі рахунка виконавця.

За умовами п. 5.1. Додаткової угоди №1, надання послуг здійснюється в строки з 22.02.2013р. по 31.03.2013р., надання звіту не пізніше 05.04.2013.

Позивач свої зобов'язання виконав в повному обсязі, надавши відповідачу послуги якісно та в строки обумовлені угодою, що підтверджується підписаним і скріпленими печатками сторін Актом здачі-приймання наданих послуг від 31.03.2013р.

Проте, в порушення умов Генерального договору та Додаткової угоди №1 до нього, боржник свої зобов'язання належним чином не виконав та не здійснив оплати за надані послуги, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 20 000,00 грн.

Крім того, 01.04.2013р. сторони уклали Додаткову угоду № 3 до Генерального договору про надання аудиторських послуг від 20.02.2013р. №108-А.

Згідно з п. 1.1. Додаткової угоди № 3, виконавець зобов'язався надати, а замовник прийняти та оплатити аудиторські консультаційні послуги з питань бухгалтерського, податкового обліку та економіко-правового забезпечення господарської діяльності замовника.

Відповідно до п. 3.1. Додаткової угоди № 3, вартість послуг становить 20 000,00 грн. без ПДВ.

Пунктом 4.2. Додаткової угоди № 3 визначено, що оплата послуг здійснюється в порядку попередньої оплати в розмірі 100% (сто відсотків) від вартості послуг протягом 5 (п'яти) календарних днів з моменту підписання даної угоди на підставі рахунка виконавця.

За умовами п. 5.1. Додаткової угоди № 3, надання послуг здійснюється в строки з 01.04.2013р. по 30.04.2013р., надання звіту не пізніше 05.05.2015р.

Позивач свої зобов'язання виконав в повному обсязі, надавши відповідачу послуги якісно та в строки обумовлені угодою, що підтверджується, підписаним і скріпленими печатками сторін, Актом здачі-приймання наданих послуг від 07.05.2013р.

Однак, відповідач в порушення взятих на себе за договором зобов'язань за отримані послуги розрахувався частково, сплативши 5000,00 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за отримані послуги на підставі Додаткової угоди № 3 становить 15 000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач надсилав на адресу відповідача вимоги про сплату заборгованості за вих. № 163 від 02.09.2014р. та вих.. № 82 від 26.05.2015р., які останній залишив без відповіді та задоволення.

Отже, на день розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем за надані аудиторські послуги становить 35000,00 грн.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За приписами ст. 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарських зобов'язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Виходячи з умов укладеного між сторонами Генерального договору про надання аудиторських послуг від 20.02.2013р. №108-А та додаткових угод до нього, відносини, які виникли між позивачем та відповідачем, пов'язані з виконанням договору про надання послуг.

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною першою статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Факт надання позивачем послуг та передання їх результатів відповідачу підтверджується відповідними актами здачі-приймання наданих послуг від 31.03.2015р. і від 07.05.2015р.

З огляду на вищенаведене та підписання уповноваженою особою відповідача актів здачі-приймання наданих послуг від 31.03.2015р. і від 07.05.2015р. без будь-яких зауважень чи заперечень щодо обсягу та якості наданих послуг, свідчить про прийняття останнім цих робіт та, відповідно, породжує у відповідача обов'язок по їх оплаті у строки, визначені договором.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Приписами статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, а також на те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 35000,00 грн. заборгованості за надані аудиторські послуги за договором нормативно та документально доведені, а відтак підлягають задоволенню.

Оскільки відповідач припустився прострочення платежу, позивач, керуючись статтею 625 Цивільного кодексу України, просить суд стягнути з відповідача на свою користь інфляційні втрати у загальній сумі 26745,25 грн. та 3% річних - 2506,44 грн., що розраховані окремо на суму заборгованості за кожною додатковою угодою.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов'язання виникають нові додаткові зобов'язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру.

За своїми ознаками, індекс інфляції є збільшенням суми основного боргу у зв'язку з девальвацією грошової одиниці України, а 3% річних є платою за користування чужими коштами в цей період прострочки виконання відповідачем його договірного зобов'язання, і за своєю правовою природою вони є самостійними від неустойки способами захисту цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов'язань, а не штрафною санкцією.

З огляду на вищевикладене та наявності заборгованості у відповідача перед позивачем, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача трьох процентів річних у сумі 2506,44 грн. та втрат від інфляції в сумі 26745,25 грн. за розрахунками позивача, які є арифметично вірними та відповідачем неоспорені.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, підтверджуються належними та допустимими доказами, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Спецсервіс» (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 29, к. 1; ) на користь приватного акціонерного товариства «Аудиторська фірма «Де Візу» (01001, м. Київ, вул. Малопідвальна, 10; ) 35000,00грн. - боргу, 26745 грн. 25 коп. - втрат від інфляції, 2506 грн. 44 коп. - 3% річних та 1827,00 грн. - витрат по сплаті судового збору. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 07.09.2015р.

Суддя А.І. Привалов