ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2015 р. Справа № 911/1632/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Баркор-Ойл», Київська обл., м. Фастів

до Спільного товариства з обмеженою відповідальністю «Одинтор», Республіка Білорусь, м. Мінськ

про стягнення 2650,00 дол. США

Суддя Наріжний С.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: Кудрявцев О.В. - договір № 13/15 від 01.04.2015 р.

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

до господарського суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Баркор-Ойл» (далі - позивач) з позовом до Спільного товариства з обмеженою відповідальністю «Одинтор» (далі - відповідач) про стягнення 2650,00 дол. США.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов'язань за контрактом від 01.11.2013 р. № М03271/1 щодо оплати поставленого товару. У зв'язку з цим Позивач просить суд стягнути з Відповідача 2650,00 дол. США основного боргу.

Ухвалою господарського суду Київської області від 20.04.2015 р. порушено провадження у справі № 911/1632/15 та призначено її до розгляду на 08.06.2015 р. та ухвалою суду від 08.06.2015 р. розгляд справи відкладено на 07.09.2015 р.

19.05.2015 р. через відділ діловодства суду надійшов лист Позивача від 18.05.2015 р. б/№ (вх. № 11571/15) про залучення нотаріально засвідченого перекладу на російську мову ухвали суду від 20.04.2015 р. про порушення провадження у цій справі, після чого господарським судом Київської області в порядку, передбаченому Угодою про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, було направлено Економічному суду Мінської області судове доручення про вручення документів Відповідачу.

08.06.2015 р. через відділ діловодства суду надійшло клопотання Позивача від 08.06.2015 р. б/№ (вх. № 13346/15) про відшкодування витрат на оплату послуг адвоката.

03.07.2015 р. через відділ діловодства суду надійшла ухвала Економічного суду міста Мінська від 09.06.2015 р. № 109-13ип/2015 про виконання судового доручення та підтвердження про вручення документів, підписане представником Відповідача - директором Варивончик В.А.

В судове засідання на 07.09.2015 р. з'явився представник Позивача та надав пояснення у справі, позов підтримав та просив задовольнити його в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов суду не надав.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарський судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 82 ГПК України, рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

У відповідності з правилами статей 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи надані Позивачем пояснення та матеріали справи, які є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов за наявними у справі матеріалами, згідно з вимогами ст. 75 ГПК України.

У судовому засіданні 07.09.2015 р. після виходу з нарадчої кімнати судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Детально розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Позивача, з'ясувавши фактичні обставини, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши подані докази, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.11.2013 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Баркор-Ойл» (постачальник, позивач у справі) та Спільним товариством з обмеженою відповідальністю «Одинтор» (покупець, відповідач у справі) укладено контракт № М03271/1 (далі - Контракт), відповідно до умов якого (п. 1.1. Контракту) постачальник зобов'язується поставити, а покупець прийняти і оплатити по договірним цінам вказаний товар згідно специфікації. Найменування, кількість і ціна товару, що поставляється, зазначається у специфікаціях, які додаються до даного договору і є його невід'ємною частиною.

Пунктом 3.1. Контракту встановлено, що поставка товару здійснюється партіями після підписання сторонами специфікації у відповідності з письмовою заявкою покупця.

Згідно п. 3.4. Контракту, умови поставки СРТ - м. Мінськ (Республіка Білорусь) у відповідності з «Інкотермс» в редакції 2010 року.

Відповідно до п. 5.1. Контракту, приймання продукції покупцем по кількості: проводиться згідно товарно-транспортної накладної (ТТН); по якості: згідно сертифікату якості. Товар повинен відповідати вимогам даного контракту і документам, вказаним у п. 1.1., 2.1.

Контракт у п. 9.3. передбачає, що цей контракт набирає сили з моменту його підписання і діє до 31.12.2014 р.

При цьому, пунктом 7.4. Контракту визначено, що будь-які спори, що можуть виникнути у зв'язку з даним контрактом і не можуть бути врегульовані шляхом переговорів сторін, можуть бути передані для розгляду в господарський суд за місцезнаходженням позивача.

В рамках Контракту Позивачем було поставлено, а Відповідачем прийнято товар на суму 2650,00 дол. США, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями специфікації № 3 від 09.12.2014 р., рахунку № 12101/1 від 10.12.2014 р., міжнародної товарно-транспортної накладної CMR № 0714528 від 11.12.2014 р. та вантажно-митної декларації № 515760 від 11.12.2014 р.

Із зазначеного вбачається, що сторонами спору в межах Контракту були підписані вказані документи на загальну суму 2650,00 доларів США без зауважень та за відсутності з боку Покупця претензій та повідомлень про порушення Позивачем умов Контракту, тобто, Покупець не заперечував щодо кількості, якості, вартості товару за підписаною накладною.

Таким чином, за наслідками дослідження матеріалів справи судом встановлено, що Позивач виконав взяті на себе зобов'язання щодо поставки товару за Контрактом.

Згідно п. 4.1. Контракту, розрахунки за товар здійснюються між постачальником і покупцем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника згідно виставленого постачальником рахунку-фактури, протягом 90 днів від дати поставки товару.

Проте в порушення своїх зобов'язань за Контрактом, Відповідач за поставлений товар не розрахувався, в зв'язку з чим у Відповідача виникла заборгованість перед Позивачем в розмірі 2650,00 доларів США, що еквівалентно 62103,73 грн.

Доказів здійснення оплати вказаної заборгованості за Контрактом станом на дату прийняття рішення Відповідачем суду не надано.

Таким чином, господарський суд дійшов висновку, що на момент розгляду спору у суді Позивачем підтверджена заборгованість Відповідача по оплаті поставленого товару за Контрактом у сумі 2650,00 доларів США, що еквівалентно 62103,73 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З огляду на вищенаведене, господарський суд дійшов висновку про доведеність існування боргу Відповідача перед Позивачем за Контрактом в розмірі 2650,00 доларів США, що еквівалентно 62103,73 грн., а відтак заявлена позовна вимога про стягнення основного боргу за Контрактом є обґрунтованою та підлягає задоволенню повністю.

Крім цього, Позивач просить суд стягнути з Відповідача витрати на отримання правової допомоги адвоката, зокрема на підставі договору № 13/15 від 01.04.2015 р. про надання правової допомоги.

На підтвердження факту отримання послуг адвоката Позивачем надано суду копії: договору № 13/15 від 01.04.2015 р. про надання правової допомоги, свідоцтва № 4432 від 29.03.2011 р., рахунку-фактури № 0000013/15 від 08.04.2015 р., платіжного доручення № 55 від 08.04.2015 р. та банківської виписки від 08.04.2015 р. на суму 3500,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 5 ст. 49 ГПК України, суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при задоволенні позову - на відповідача.

Пунктом 6.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» № 7 від 21.02.2013 р. передбачено, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

За змістом частини третьої статті 48 та частини п'ятої статті 49 ГПК у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи (п. 6.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» № 7 від 21.02.2013р.).

Враховуючи те, що Позивачем надано суду належні докази на підтвердження отримання послуг адвоката, то суд дійшов висновку, що вказані витрати Позивача відносяться до судових витрат в розумінні ст. 44 ГПК України та підлягають стягненню з Відповідача повністю, у сумі 3500,00 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на Відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути зі Спільного товариства з обмеженою відповідальністю «Одинтор» (220075, Республіка Білорусь, м. Мінськ, вул. Селицького, 21, корп. 1, к. 1В; ідентифікаційний код 191699315) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Баркор-Ойл» (08500, Україна, Київська обл., м. Фастів, вул. Великоснітинська, 69; ) 2650 (дві тисячі шістсот п'ятдесят) доларів США 00 центів, що еквівалентно 62103 (шістдесят дві тисячі сто три) грн. 73 коп. основного боргу, 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору та 3500 (три тисячі п'ятсот) грн. 00 коп. витрат на послуги адвоката.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата виготовлення та підписання рішення 14.09.2015 р.

Суддя С.Ю. Наріжний