ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.09.2015 Справа № 905/879/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Осадчої А.М.

за участю секретаря судового засідання Щитової Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» м.Київ

до відповідача Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» м.Краматорськ Донецької області

про стягнення заборгованості у розмірі 388,62грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Цацуліна Т.О., довіреність №181114-4/63 від 18.11.2014року

СУТЬ СПРАВИ:

09.07.2015року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» м.Київ (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» м.Краматорськ Донецької області (далі - ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго») про стягнення заборгованості у розмірі 388,62грн.

Ухвалою господарського суду від 14.07.2015р. порушено провадження по справі №905/879/15, розгляд справи неодноразово відкладався внаслідок неявки представників сторін.

Як стверджує позивач у позовній заяві, 26.09.2014року ПАТ «ВіЕйБі Банк» перерахувало ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» грошові кошти в якості передплати за проведення технічної перевірки трьохфазного лічильника в сумі 388,62грн. Послуги відповідачем надані не були, внаслідок чого позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 388,62грн. як заборгованість.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст. 3, 525, 526, 530 ЦК України, ст.ст. 174,193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст.ст.1, 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

На підтвердження позовних вимог позивач надав копію платіжного доручення №1324498 від 26.09.2014 року, рахунок №1020 від 25.09.2015року.

ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернулось до господарського суду з клопотанням про забезпечення проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Дане клопотання ухвалою від 30.07.2015року залишено без задоволення, за відсутності технічних можливостей суду.

У заяві про виконання ухвали суду від 04.09.2015року, позивач зазначив, що не звертався до відповідача з письмовими вимогами про повернення грошових коштів.

ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» у відзиві на позовну заяву не визнає позовні вимоги з наступних підстав: 25.09.2014року позивач звернувся на адресу відповідача про повторне підключення після відключення та проведення позачергову технічну перевірку; на підставі зазначеної заяви, позивачу надано рахунок №1020 від 25.09.14р на оплату вартості відключення/підключння приладу обліку, який сплачено; відповідачем проведено підключення лічильника позивача, що підтверджується актом про відновлення роботи засобів обліку №106974 від. 29.09.2014року. Також між сторонами складно акт виконання послуг №1020 від 29.09.14 року, який скріплено печатками, що підтверджує факт виконання відповідачем послуг з попереднього відключення та подальшого підключення засобу обліку, оплачених відповідачем.

На підтвердження своє позиції відповідач надав суду належним чином засвідчені копії: заяви ПАТ «ВіЕйБі банк» на поставку електроенергії на об'єкт банку, за адресою м.Маріуполь, вул. Артема 37; рахунок №1020 від 25 вересня 2014року; акт про відновлення роботи засобів обліку від 29.09.2014 року.

ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернулось до господарського суду з клопотанням про розгляд справи за відсутності представника підприємства, яке судом задоволене.

Представник відповідача у судовому засіданні 10.09.2015року заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, які визначені у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до положень статті 811 ГПК України судом складено протокол, який долучено до матеріалів справи. З клопотаннями щодо фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів сторони до суду не зверталися.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши представлені сторонами в порядку статті 43 ГПК України докази, вивчивши матеріали справи, суд у межах заявлених позовних вимог встановив наступне.

ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернулось до ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» з заявою, в якій просило направити представника підприємства для повторного підключення після відключення та виконати позачергову технічну перевірку трьохфазного лічильника у приміщенні банку за адресою: м.Маріуполь, вул.Артема, буд.37. Вказана заява отримана відповідачем 25.09.2014року.

Позивач отримав рахунок №1020 від 25.09.2015року на оплату послуг з відключення та підключення 3 ф ПО згідно дог.№1168 від 25.09.2014року.

Оскільки сторони не надали суду доказів на підтвердження укладання договору №1168 від 25.09.2014року у вигляді окремого документу, суд приходить до висновку, з огляду на дату отримання заяви, що саме даний документ є підставою для надання рахунку на оплату. Така ж позиція міститься у відзиві на позовну заяву.

Платіжним дорученням №1324498 від 26.09.2014року ПАТ «ВіЕйБі Банк» оплатило ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» суму 388,62грн. з посиланням у графі призначення платежу - оплата за відключення та підключення 3 ф ПО згідно рахунку - фактури №1020 від 25.09.2015року.

Відповідачем було проведено повторне підключення лічильника позивача, що підтверджується актом про відновлення роботи засобів обліку №016974 від 29.09.2014року. З акту вбачається, що копію останнього отримав представник позивача.

Проте, позивач вважає, що відповідач, в порушення взятих на себе зобов'язань, не надав визначених сторонами послуг, які сплачені згідно платіжного доручення №1324498 від 26.09.2014року, що стало підставою для звернення до суду з позовними вимогами щодо стягнення заборгованості в сумі 388,62грн.

При цьому, згідно письмових пояснень ПАТ «ВіЕйБі Банк», які отримані судом 04.09.2015року, до відповідача з письмовими вимогами щодо повернення вказаних грошових коштів позивач не звертався.

Дослідивши вказані обставини у їх сукупності суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч. 1 ст. 639 ЦК України).

За загальним правилом відповідно до ст. 208 ЦК України правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.

При цьому, відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Також, згідно з ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно зі ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч. 2 ст. 640 ЦК України).

У свою чергу, відповідно до ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях.

Відповідно до ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відтак, оскільки доданий до матеріалів справи рахунок №1020 від 25.09.2015року містить найменування послуг, їх кількість, ціну та підпис уповноваженої особи відповідача, а позивач, в свою чергу, перерахував суму передплати у розмірі 388,62грн., що підтверджується платіжним дорученням №1324498 від 26.09.2014року, суд дійшов висновку, що між сторонами мало місце укладення договору про надання послуг у спрощений спосіб.

За умовами ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За змістом статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно частини 1 статті 173 ГК України зобов'язання, що виникає між суб'єктами господарювання, в силу якого один суб'єкт зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта, або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку, є господарським зобов'язанням.

Статтею 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Таким чином, виходячи з того, що сторонами у справі укладено договір на надання послуг у спрощений спосіб, відповідач взяв на себе зобов'язання виконати за плату послуги з відключення та підключення трьохфазного лічильника у приміщенні банку за адресою: м.Маріуполь, вул.Артема, буд.37, а позивач, у свою чергу, зобов'язання їх прийняти та оплатити.

Відповідно, як сторона за договором про надання послуг - Замовник - позивач має право вимагати від відповідача - Виконавця саме надання послуг у натурі. При цьому, у разі невиконання послуг, Замовник має право звернутись до Виконавця з вимогами щодо розірвання договору та вимагати повернення сплачених грошових коштів - предоплати, як збитків, що виникли внаслідок неправомірної діяльності відповідача, у судовому порядку, зокрема.

З будь-якими вимогами позивач до відповідача не звертався.

Предмет позовних вимог у цій справі стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 388,62грн., тоді як будь-яких зобов'язань з оплати робіт відповідач на себе за умовами договору не брав.

Крім того, як свідчать матеріали справи, відповідач виконав свої зобов'язання за договором, послуги надав.

Суд вважає, що позивач, звертаючись з позовом обрав невірний спосіб захисту, тому відмовляє у задоволенні позовних вимог ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» про стягнення заборгованості у розмірі 388,62грн.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 11, 205, 207, 208, 509, 525, 526, 530, 638, 639, 640, 641, 642, 901 Цивільного кодексу України; ст. ст. 173, 181, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 4-2, 4-3, 15, 22, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» м.Київ до відповідача Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» м.Краматорськ Донецької області про стягнення заборгованості у розмірі 388,62грн.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду протягом десяти днів. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 10.09.2015р. оголошено повний текст рішення суду.

Суддя А.М. Осадча