ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2015 р. Справа № 907/565/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Марка Р.І

суддів Желік М.Б.

Галушко Н.А.

при секретарі судового засідання Стефанишин О.О.

з участю представників:

від позивача: не з"явився

від відповідача: не з"явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Проект Фортуна" б/н б/д (вх.№ 01-05/3108/15 від 09.07.15р.)

на рішення ухвалу господарського суду Закарпатської області № 907/565/15 від 23.06.2015р.

у справі № 907/565/15, суддя Йосипчук О.С.

за позовом ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк", м.Київ в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Славкіної М.А., м.Київ

до відповідача ТОВ "Проект Фортуна", м.Київ

про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07.02.2014р. нікчемним та про визнання права власності на майно

в с т а н о в и в :

22.05.2015р. до господарського суду Закарпатської області ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк", м.Київ в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Славкіної М.А. подано позов до ТОВ "Проект Фортуна" про визнання нікчемним договору купівлі-продажу та акту приймання-передачі земельної ділянки площею 0,521Га, кадастровий номер :01:008:0015, яка знаходиться у Міжгірському районі, с.Пилипець та із цільовим використанням - будівництво та обслуговування об'єктів туристичної інфраструктури.

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 26.05.2015 р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 09.06.2015 р. Ухвалою місцевого господарського суду від 09.06.2015р. розгляд справи відкладено до 23.06.2015р.

Разом з подачею позовної заяви позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на цю земельну ділянку, що є предметом судового дослідженні у цій справі, яка місцевим судом відхилена через відсутність адекватних підстав для вжиття саме такої форми забезпечення.

Поряд з цим, місцевий господарський суд з своєї ініціативи, в порядку ст.66 ГПК України вжив заходів до забезпечення позову, а саме, заборонив ТОВ "Проект Фортуна" (01103м.Київ, вул.Залізничне шосе, 47 код 38909210) вчиняти будь-які дії, направлені на відчуження у будь-який спосіб земельної ділянки площею 0,521Га, кадастровий номер :01:008:0015, яка знаходиться у Міжгірському районі, с.Пилипець та із цільовим використанням - будівництво та обслуговування об'єктів туристичної інфраструктури.

Ухвала про забезпечення позову мотивована, тим, що у випадку задоволення позову, при вибутті майна від відповідача, позивач буде змушений вживати додаткових заходів щодо захисту своїх прав перед третіми особами, що буде вимагати додаткових зусиль для реалізації його прав і охоронюваних законом інтересів.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Проект Фортуна" звернулось до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Закарпатської області від 23.06.2015р. про забезпечення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначив, що суд першої інстанції, прийняв ухвалу про забезпечення позову, не перевіривши наданий позивачем доказ щодо його достовірності, адже, оголошення, яке було роздруковано з комп"ютерної мережі Інтернет не може бути належним доказом по справі, а саме лише посилання позивача на потенційну можливість здійснення дій відповідачем, направлених на відчуження нерухомого майна, що є предметом спору, не є достатньою підставою для вжиття заходів для забезпечення позову.

Судова колегія керуючись ст.74-1 ГПК України задоволила клопотання ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк", м.Київ в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Славкіної М.А. про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції, забезпечення проведення відеконференції доручено Київському апеляційному господарському суду (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1), розгляд справи відкладено до 10.08.2015р., про що винесена відповідна ухвала.

В порядку ст.77 ГПК України розгляд справи відкладено до 26.08.2015р. та до 07.09.2015р., про що винесені відповідні ухвали.

У зв'язку із перебування у відпустці судді Костів Т.С., розпорядженням голови суду від 07.09.2015р. в склад судової колегії внесено зміни, замість судді Костів Т.С. введено суддю Галушко Н.А.

Відповідно до п. 9-1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України, у разі зміни складу суду апеляційної інстанції розгляд ним справи починається заново, а отже, спочатку починається й перебіг строку розгляду апеляційної скарги, що визначений статтею 102 ГПК України.

Сторони участі уповноваженого представника у судові засідання не забезпечили, причин неявки суду не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до п.3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що ухвалою суду про призначення справи до розгляду та ухвалами про відкладення розгляду справи явку представників сторін в судове засідання не визначено обов'язковою, сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, відтак, не були позбавлені конституційного права на захист охоронюваних законом інтересів, а у справі міститься достатньо доказів для розгляду апеляційної скарги по суті, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду вирішила апеляційну скаргу розглянути за відсутності представників позивача та відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 99 ГПК України у судовому засіданні 07.09.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови Львівського апеляційного господарського суду.

Суд, розглянувши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту вимог ст.66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно ст.67 ГПК України способами забезпечення позову є, зокрема, накладення заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Як зазначено в Постанові Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26.12.2011 № 16, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути,

зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій,

спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи

застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням

співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно із відомостями, розміщених у мережі інтернет (http://mezhgorye.zak.olx.ua/uk/obyavleniev-karpatah-IDcmmim.html та ua-auction.com/.../prodazha-bazy-otdyha-gornolyzhnyi-kompleks-zakarpats...) пропонується до продажу готель в Карпатах в с.Пилипець, 343 площею 1,58 Га, в тому числі і комплекс крісельно-канатної дороги. Така пропозиція до продажу розцінюється судом, як публічна оферта, тобто пропозиція юридичної або фізичної особи укласти певний договір цивільно-правового характеру, яка має на увазі адресовану конкретним суб'єктам пропозицію, чітко виражає наміри цієї юридичної або фізичної особи.

Окрім того, поданими позивачем додатковими доказами, зокрема договорами купівлі-продажу, актами приймання-передачі, тощо, підтверджено, що саме частина вищенаведеного об"єкту і є предметом спірного договору.

В даному випадку судова колегія, погоджується з висновками місцевого господарського суду, що відомості, розміщені в мережі Інтернет в сукупності з іншими доказами, представленими позивачем підтверджують факт вчинення відповідачем дій, направлених на відчуження спірної земельної ділянки у складі бази відпочинку в м.Пилипець, 343.

Зміна власника предмета, право власності на яке заявляє позивач може утруднити захист його майнових прав у випадку задоволення позову з огляду на ч.3 ст.21 ГПК України та на можливість виникнення добросовісного набуття, як юридичного явища, що породжує можливість уникнення відповідальності внаслідок застосування положень ст.388 ЦК України, а, відтак, - утруднення захисту через виникнення додаткових обставин при віндикації. Таким чином, можливість застосування ст.392 ЦК України, (або ст.378 ЦК України) буде втрачено.

Колегія суддів вважає правильним висновок місцевого господарського суду, що поданих позивачем доказів є цілком достатньо для припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю на момент виконання рішення, а накладення заборони відповідачу здійснювати дії, направлені на відчуження спірної земельної ділянки у будь-який спосіб не перешкоджатиме йому вільно користуватись та володіє майном упродовж розгляду спору судом.

Отже, враховуючи, що накладення заборони відповідачу здійснювати дії, направлені на відчуження спірної земельної ділянки у будь-який спосіб не перешкоджатиме йому вільно користуватись та володіти майном упродовж розгляду спору судом, колегія суддів вважає підставним вжити заходів забезпечення позову місцевим господарським судом шляхом накладення заборони відповідачу вчиняти будь-які дії, направлені на відчуження у будь-який спосіб земельної ділянки площею 0,521Га, кадастровий номер :01:008:0015, яка знаходиться у Міжгірському районі, с.Пилипець та із цільовим використанням - будівництво та обслуговування об'єктів туристичної інфраструктури.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно із ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Відповідно до ст.33 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Скаржник не надав доказів на спростування висновків місцевого господарського суду, викладених в ухвалі господарського суду Закарпатської області від 23.06.2015р. про забезпечення позову у даній справі.

З огляду на все викладене вище, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що ухвала господарського суду Закарпатської області від 23.06.2015р. у даній справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на вимогах чинного законодавства і підстав для її скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально не обґрунтовані, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали.

Судовий збір за перегляд ухвали господарського суду Закарпатської області від 23.06.2015р. у даній справі в апеляційному порядку покласти на скаржника в порядку, передбаченому ст. 49 ГПК України.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст. ст. 66, 67, 99, 101, 103, 105, 106 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. 1. В задоволенні вимог апеляційної скарги апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Проект Фортуна" б/н б/д (вх.№ 01-05/3108/15 від 09.07.15р.) відмовити.

2. Ухвалу господарського суду Закарпатської області від 23.06.2015 року у справі № 907/565/15 про забезпечення позову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Копії матеріалів даної справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 14.09.2015 року

Головуючий-суддя Марко Р.І.

Суддя Желік М.Б.

Суддя Галушко Н.А.