РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2015Справа №910/19873/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Укрспецтрансгаз"

до Публічного акціонерного товариства "Банк "Національний кредит"

про розірвання договору

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: Хоменець Р.Б.;

від відповідача: Биков О.І.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Укрспецтрансгаз" (далі-позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Банк "Національний кредит" (далі-відповідач) про розірвання договору на розрахунково-касове обслуговування №1 від 01.03.2010.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач допустив одностороннє істотне порушення умов договору на розрахунково-касове обслуговування №1 від 01.03.2010.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.08.2015 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 20.08.2015 за участю представників сторін, яких зобов'язано виконати вимоги суду.

18.08.2015 через загальний відділ діловодства суду представник відповідача подав клопотання, в якому просив суд відкласти розгляд даної справи з підстав неможливості явки повноважного представника.

Розгляд справи відкладався у порядку п.п. 1-2 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

03.09.2015 через загальний відділ діловодства суду представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що відкликання Національним банком України банківської ліцензії відповідача та ініціювання процедури його ліквідації зумовило настання відповідних правових наслідків, зокрема, виникнення спеціальної процедури заявлених вимог до відповідача та їх задоволення у порядку, строки та черговості, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 03.09.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.03.2010 між Публічним акціонерним товариством "Банк "Національний кредит" (далі - банк) та Державним акціонерним товариством «Укрспецтрансгаз» (далі - клієнт) укладено договір № 1 банківського рахунку, умовами якого передбачено, що банк зобов'язується відкрити клієнту поточний рахунок № 867 (980, 978, 840), на якому здійснюються операції як в національній, так і в іноземній валюті, та надавати послуги з розрахунково-касового обслуговування, відповідно до умов даного договору, правил обслуговування банківських поточних рахунків суб'єктів господарювання, відкритих в Публічному акціонерному товаристві "Банк "Національний кредит", затверджених тарифним комітетом ПАТ "Банк "Національний кредит" (№ 11 від 30.12.2009), розміщених на інформаційних стендах, що розташовані у приміщеннях банку та на сайті www.bnc.com.ua та вимог чинного законодавства України.

Відповідно до п. 1.2. договору, банк нараховує та сплачує клієнту проценти на залишки коштів, що знаходяться на рахунку на кінець кожного дня, у розмірі: для UAH: від 0 грн. до 10 000 грн. - 0, 0 % річних, від 10 001 грн. до 100 000 грн. - 0, 5 % річних, від 100 001 грн. до 500 000 грн. - 1, 0 % річних, від 500 001 грн. до 1 000 000 грн. - 2, 0 % річних, від 1 000 001 грн. до 3 000 000 грн. - 14, 0 % річних, від 3 000 001 грн. і більше - 16,0 % річних.

Для USD 0, 5 % процентів річних, для EUR 0, 5 % процентів річних, для інших валют 0 % процентів річних (обираються необхідні види валют та зазначаються процентні ставки для нарахування процентів в залежності від валюти рахунка) та зараховує їх на рахунок клієнта в останній робочий день кожного місяця, а також в день, що передує дню закриття рахунку. Нарахування та сплата процентів здійснюється у валюті рахунку.

Згідно п. 1.1.1 статуту Публічного акціонерного товариства "Укрспецтрансгаз", затвердженого рішенням загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства "Укрспецтрансгаз" від 23.02.2012 № 23, Публічне акціонерне товариство "Укрспецтрансгаз" є новим найменуванням Державного акціонерного товариства "Укрспецтрансгаз" відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства».

Як стверджує позивач, відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання щодо здійснення переказу коштів відповідно до умов договору № 1 банківського рахунку 01.03.2010.

Так, у травні 2015 року позивач звернувся до відповідача з платіжними дорученнями № 999 від 20.05.2015, № 999 від 22.05.2015, № 1102 від 22.05.2015, № 1103 від 22.05.2015, № 1104 від 22.05.2015, № 1105 від 22.05.2015, № 1106 від 22.05.2015, № 1107 від 22.05.2015, № 1108 від 22.05.2015, № 1109 від 22.05.2015, № 1110 від 22.05.2015, № 1111 від 25.05.2015, № 1127 від 27.05.2015, № 1128 від 28.05.2015, № 1129 від 28.05.2015, № 1130 від 28.05.2015, № 1131 від 28.05.2015, № 1132 від 28.05.2015 на переказ коштів, проте відповідач всупереч положенням договору, операції за розрахунковими документами не виконав.

У зв'язку з невиконанням відповідачем договору № 1 банківського рахунку, 03.06.2015 позивач звернувся до відповідача із заявою про закриття поточного рахунку, в якій просив відповідача закрити рахунок № 867, залишок коштів перерахувати на рахунок № 2312, відкритий у ПАТ «Ощадбанк».

04.06.2015 позивач повторно звернувся до відповідача з повідомленням № 1790/106 про розірвання договору № 1 від 01.03.2010, в якому пропонував відповідачу розірвати договір на розрахунково-касове обслуговування № 1 від 01.03.2010 у зв'язку з його невиконанням (суттєвим порушенням) зі сторони ПАТ "Банк "Національний кредит" до 09.06.2015 підписати та повернути додаткову угоду про розірвання договору (отримано відповідачем наручно 04.06.2015).

Відповідач на зазначене вище повідомлення відповіді не надав, додаткову угоду про розірвання договору не підписав, довідку про закриття рахунку не видав.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань щодо здійснення переказу коштів, просить суд розірвати укладений між сторонами договір № 1 банківського рахунку від 01.03.2010.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 1 банківського рахунку від 01.03.2010, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він і є договором банківського рахунка.

Так, згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно ч. 3 ст. 1068 Цивільного кодексу України, банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Статтею 1073 Цивільного кодексу України передбачено, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

За платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту (ч. 1 ст. 1089 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 1091 Цивільного кодексу України банк, що прийняв платіжне доручення платника, повинен перерахувати відповідну грошову суму банкові одержувача для її зарахування на рахунок особи, визначеної у платіжному дорученні.

Так, відповідно до ст. 1074 Цивільного кодексу України, обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

У разі невиконання або неналежного виконання платіжного доручення клієнта банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та закону (ч. 1 ст. 1092 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що постановою Правління Національного банку України від 05.06.2015 № 358 було віднесено Публічне акціонерне товариство "Банк "Національний кредит" до категорії неплатоспроможних.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 2 ст. Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", неплатоспроможний банк - банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення до категорії неплатоспроможних у порядку, передбаченому Законом України "Про банки і банківську діяльність".

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.06.2015 № 114 було розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства "Банк "Національний кредит" з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 08.06.2015 по 07.09.2015 включно.

Так, відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", встановлено правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Згідно ч. 1 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Як передбачено ч. 1 та п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду. Уповноважена особа Фонду має право, зокрема, продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій та відмовлятися від виконання або розривати в порядку, встановленому законодавством України, будь-які договори (правочини) за участю банку, які є збитковими чи непотрібними для банку або виконання яких має негативний вплив на фінансовий стан банку.

Постановою правління Національного банку України від 28.08.2015 № 563 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Національний кредит" вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ "Банк "Національний кредит".

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28.08.2015 № 159 «Про початок ліквідації ПАТ "Банк "Національний кредит" та делегування повноважень ліквідатора банку» вирішено розпочати ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Національний кредит".

Призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Національний кредит" Паламарчука В.В. та делеговано йому повноваження ліквідатора ПАТ "Банк "Національний кредит" строком на 1 рік з 31 серпня 2015 року до 31 серпня 2016 року включно.

Відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

03.09.2015 Фондом гарантування вкладів фізичних осіб в газеті «Голос України» № 162 (6166) розміщено відомості про ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Національний кредит".

Згідно з приписами ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи.

1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення;

2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів;

3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

Згідно ч. 3 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Отже, позивач просить суд розірвати укладений між сторонами договір банківського рахунку № 1 від 01.03.2010, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань щодо здійснення переказу коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частина 1 ст. 1075 Цивільного кодексу України передбачає можливість розірвання договору банківського рахунка на вимогу клієнта у будь-який час.

Отже, укладаючи договір банківського рахунка, позивач розраховував на належне виконання банком своїх зобов'язань за договором, у тому числі щодо своєчасного та повного виконання платіжних доручень позивача.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що безпідставне невиконання банком зазначених вище розрахункових документів до моменту здійснення в ньому тимчасової адміністрації є неналежним розрахунково-касовим обслуговуванням позивача та вважається істотним порушенням договору.

Згідно ч. 5 ст. 188 Господарського кодексу України, якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається змінений або розірваний з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

З огляду на викладене, позовні вимоги про розірвання договору банківського рахунку № 1 від 01.03.2010 визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору при задоволенні позовних вимог покладаються на відповідача.

Разом з тим, згідно з п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції чинній на момент звернення із позовною заявою) уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку, звільнена від сплати судового збору.

Отже, керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Укрспецтрансгаз" задовольнити.

2. Розірвати договір банківського рахунку № 1 від 01.03.2010, укладений між Публічним акціонерним товариством "Укрспецтрансгаз" (77503, Івано-Франківська обл., м. Долина, вул. Промислова, буд. 3, ідентифікаційний код - 00157842) та Публічним акціонерним товариством "Банк "Національний кредит" (04053, м. Київ, вул. Тургенєвська, буд. 52/58, ідентифікаційний код - 20057663).

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 08.09.2015.

Суддя Бондарчук В.В.