ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2015 р. Справа № 917/2275/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Гончар Т.В., суддя Істоміна О.А.

при секретарі Цвірі Д.М.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача та третьої особи ОСОБА_1 - ОСОБА_2, дов. №б/н від 01.04.2015

третіх осіб - не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи ОСОБА_3, м. Миколаїв (вх. №3750 П/3-12)

на рішення господарського суду Полтавської області від 15.01.2015 у справі № 917/2275/14

за позовом ОСОБА_3, м. Миколаїв

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1. Хорольська районна державна адміністрація, м. Хорол, Полтавська область

2. Державний реєстратор Хорольського районного управління юстиції Полтавської області, , м. Хорол, Полтавська область

3. ОСОБА_4, с. Бовбасівка, Хорольський район

4. ОСОБА_5, м. Миколаїв

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Ольвія", с. Бовбасівка, Хорольський район, Полтавська область,

про визнання рішення виконавчого органу незаконними, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_3, звернувся до господарського суду Полтавської області з позовом про визнання рішення виконавчого органу - генерального директора ТОВ АФ "Ольвія" ОСОБА_6, оформленого заявою від 28.11.2012 року, що направлена на адресу Хорольської районної державної адміністрації про відмову від земельної ділянки (чотири ділянки загальною площею 201,53 га) незаконним.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 15.01.2015 у справі № 917/2275/14 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач із вказаним рішенням не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення господарського суду Полтавської області від 15.01.2015 у справі № 917/2275/14 скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована положеннями ст.ст. 190, 356, 358 ЦК України та посиланням на те, що відмова від майна (земельної ділянки) повинна була узгоджуватись на зборах учасників товариства, як того вимагає статут товариства і норми матеріального права.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 13.07.2015 апеляційну скаргу позивача було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 29.07.2015.

В судове засідання 29.07.2015 представники сторін не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 29.07.2015 розгляд справи було відкладено на 17.08.2015 року.

12.08.2015 від Державного реєстратора Хорольського районного управління юстиції Полтавської області надійшло клопотання з проханням здійснювати розгляд справи за його відсутністю.

17.08.2015 від представника ТОВ "Агрофірма Ольвія" надійшла супровідна записка з додатками, які долучені до матеріалів справи.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 17.08.2015 розгляд справи відкладено на 09.09.2015.

У зв'язку з відпусткою судді доповідача Тарасової І.В. та відпусткою суддів Потапенко В.І., судді Барбашової С.В. розпорядженням від 07.09.2015 у справі № 917/2275/14 призначено повторний автоматичний розподіл справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Гончар Т.В., суддя Істоміна О.А.

Хорольська районна державна адміністрація, та Державний реєстратор Хорольського районного управління юстиції Полтавської області направили до суду повідомлення про розгляд справи за відсутності їх представників.

01.09.2015 позивач, ОСОБА_3, звернувся до суду з заявою, в якій підтримує апеляційну скаргу, а також просив розглянути справу без його участі.

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції вжито необхідних заходів для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без участі представника позивача та третіх осіб за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, повноту встановлення обставин справи і докази по справі на їх підтвердження та їх юридичну оцінку судом першої інстанції, доводи апеляційної скарги, заслухавши уповноваженого представника відповідача, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення без змін, виходячи з наступного.

Згідно п. 1.1 Статуту в редакції станом на 21.04.2006, яка діяла на час спірних правовідносин, Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Ольвія", створено у відповідності з Установчим Договором між громадянами України: ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 (а.с. - 64-62).

Як вбачається з матеріалів справи, 28.11.2012 виконавчим органом - генеральним директором ОСОБА_6, прийнято рішення, яке викладене у листі від 28.11.2012, про припинення дії попередніх договорів оренди земель запасу Трубайцівської сільської ради (чотири ділянки загальною площею 201,53 га), укладених до моменту виготовлення і затвердження технічної документації, шляхом їх розірвання (а.с. - 16).

В подальшому, між відповідачем, в особі ОСОБА_6, та Хорльською державною адміністрацією були укладені угоди №670 , №639, №638 та №639 від 06.12.2012 про дострокове розірвання Договору оренди землі від 02.01.2012 (а.с. 17-20).

Позивач, який згідно статуту є засновником (учасником) підприємства-відповідача, вважає його права порушеними та просив суд визнати рішення виконавчого органу ТОВ "Агрофірма "Ольвія", оформлене заявою від 28.11.2012, яка адресована Хорольській РДА, про припинення дії договорів оренди земель запасу Трубайцівської сільської ради чотири ділянки загальною площею 201,53 га), незаконним, оскільки загальних зборів учасників товариства ТОВ АФ "Ольвія" генеральний директор з даного питання не скликав, про рішення, що планується ухвалити, ніяким чином позивача не повідомляв. За даних обставин, позивач, вважає дії виконавчого органу незаконними та необґрунтованими, оскільки вчинені без його згоди, як співвласника товариства і в подальшому позивач цього рішення не схвалював та вважає, що дані дії повинні бути узгоджені з усіма співвласниками товариства, тобто затверджуватися загальними зборами товариства.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що питання про припинення договорів оренди земель запасу Трубайцівської сільської ради (чотири ділянки загальною площею 201,53 га) не належить до виключної компетенції вищого органу товариства - зборів учасників та відповідає вимогам законодавства. Позивачем не надано докази та належним чином не доведено правомірність позовних вимог, а також не доведено, яким чином оспорюване рішення порушує його права.

З висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог погоджується колегія суддів та зазначає наступне.

Корпоративними правами, згідно ст. 167 Господарського кодексу України, є права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Господарським товариством є підприємство, що створюється юридичними особами та/або громадянами шляхом об'єднання їх майна і участі в підприємницькій діяльності товариства з метою одержання прибутку (частина перша статті 79 ГК України). Управління діяльністю господарського товариства здійснюють його органи та посадові особи, склад і порядок обрання (призначення) яких визначається залежно від виду товариства, а у визначених законом випадках - учасники товариства. Посадовими особами товариства визнаються голова та члени виконавчого органу, голова ревізійної комісії (ревізор), а у разі створення ради товариства (спостережної ради) - голова і члени цієї ради (частини перша, друга статті 89 ГК України). Відповідно до статті 97 ЦК України органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною четвертою статті 145 ЦК України до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю належить: 1) визначення основних напрямів діяльності товариства, затвердження його планів і звітів про їх виконання; 2) внесення змін до статуту товариства, зміна розміру його статутного капіталу; 3) створення та відкликання виконавчого органу товариства; 4) визначення форм контролю за діяльністю виконавчого органу, створення та визначення повноважень відповідних контрольних органів; 5) затвердження річних звітів та бухгалтерських балансів, розподіл прибутку та збитків товариства; 6) вирішення питання про придбання товариством частки учасника; 7) виключення учасника із товариства; 8) прийняття рішення про ліквідацію товариства, призначення ліквідаційної комісії, затвердження ліквідаційного балансу. Статутом товариства і законом до виключної компетенції загальних зборів може бути також віднесене вирішення інших питань.

Згідно ч. 62 ЦК України, у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган (колегіальний або одноособовий), який здійснює поточне керівництво його діяльністю і є підзвітним загальним зборам його учасників. Виконавчий орган товариства може бути обраний також і не зі складу учасників товариства.

Відповідно до частини третьої статті 62 Закону України "Про господарські товариства" у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган: колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор). Дирекцію очолює генеральний директор. Членами виконавчого органу можуть бути також і особи, які не є учасниками товариства. Дирекція (директор) вирішує усі питання діяльності товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників. Загальні збори учасників товариства можуть винести рішення про передачу частини повноважень, що належать їм, до компетенції дирекції (директора). Дирекція (директор) підзвітна загальним зборам учасників і організує виконання їх рішень. Дирекція (директор) не вправі приймати рішення, обов'язкові для учасників товариства. Дирекція (директор) діє від імені товариства в межах, встановлених даним Законом та установчими документами. Генеральний директор має право без довіреності виконувати дії від імені товариства. Інші члени дирекції також можуть бути наділені цим правом. Генеральний директор (директор) не може бути одночасно головою загальних зборів учасників товариства.

Судом досліджено Статут ТОВ "Агрофірма "Ольвія" ( в редакції чинній на час виникнення спірного рішення) та встановлено наступне:

Відповідно до п. 5.1 Статуту вищим керівним органом товариства є збори учасників товариства, які складаються з учасників товариства або призначених ними представників.

Збори уповноважені приймати рішення по усіх питаннях, що стосуються діяльності товариства. До виняткової компетенції зборів належить вирішення таких питань:

- визначення загальної ділової політики товариства та затвердження його планів та звітів по їх виконанню;

- зміни в Статуті;

- визначення порядку розподілу прибутку та покриття збитків;

- затвердження річних результатів діяльності товариства;

- отримання додаткових капіталовкладень від нових учасників (незалежно від того, чи набувається у результаті таких капіталовкладень частка у статутному фонді);

- призначення та відкликання голови зборів, генерального директора (директора) та визначення суми винагороди (заробітної плати), які повинно виплачувати товариство;

- визначення усіх питань, які виникають у зв'язку з реорганізацією та ліквідацією товариства, призначення ліквідаційної комісії та затвердження її звіту;

- виключення зі складу товариства:

- прийняття нових учасників до складу товариства;

- передача будь-якого з питань до компетенції Виконавчого органу товариства, та внесення змін до правил, які визначають діяльність Виконавчого органу товариства;

- прийняття рішення про відповідальність учасників, що не сформували свою частку Статутному фонді в установленому строки (п. 5.2 Статуту).

Згідно п. 7.1 Статуту, виконавчий орган товариства (колегіальний - Дирекція або одноособовий - Директор) керує щоденною діяльністю товариства. Він уповноважений вирішувати усі завдання, що торкаються діяльності товариства, які не є винятковою компетенцією зборів, та які передані в його компетенцію зборами. Для того, щоб виконувати свої обов'язки та функції, визначені в положеннях цього Статуту, генеральний директор (директор) може у межах своєї компетенції, визначеної Статутом та Зборами, зокрема, складати без довіреності від імені товариства угоди, контракти та інші юридичні акти та забезпечувати їх виконання (п. 7.4.1. Статуту).

Враховуючи вищезазначені правові норми та положення Статуту (п. 7.4.1.), укладення, а отже і припинення угод про оренду земельних ділянок не належить до виняткової компетенції загальних зборів, а отже належить до компетенції виконавчого органу ТОВ "Агрофірма "Ольвія". Будь-яких інших доказів, які б свідчили про внесення змін чи обмежень щодо діяльності виконавчого органу позивачем не надано.

Права і обов'язки учасника товариства визначені Статутом даного товариства та вищезазначеними нормами, з яких не вбачається, що учасник товариства повинен погоджувати рішення виконавчого органу товариства чи в подальшому їх затверджувати.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2008 р. N 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" при вирішенні корпоративного спору господарський суд повинен встановити наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з'ясувати питання про наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання.

Слід зазначити, що позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з предмету і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Предмет позову кореспондує зі способами захисту права. Під способами захисту права слід розуміти заходи, прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення суб'єктивних цивільних прав та усунення наслідків такого порушення. Після з'ясування фактичних обставин суд може зробити висновок про відповідність заявленої матеріально - правової вимоги способам захисту права і про порушення охоронюваного законом інтересу позивача. У разі встановлення, що заявлені вимоги за своїм змістом не відповідають матеріально-правовим способам захисту права суд приймає рішення про відмову у позові.

Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Загальна система способів захисту цивільних прав та інтере сів, у тому числі прав учасників корпоративних правовідносин, визначена у ст. 16 ЦК. Зокрема, ст. 16 ЦК зазначає такі способи захисту прав та інтересів, у разі порушення яких учасник корпоративних правовідносин може звернутися до суду з позовом про: а) визнання права; б) визнан ня правочину недійсним; в) припинення дії, яка порушує право; г) відновлення становища, яке існувало до порушення; д) при мусове виконання обов'язку в натурі; е) зміну правовідношен ня; є) припинення правовідношення; ж) відшкодування збитків та моральної (немайнової) шкоди; з) визнання незаконними рі шення, дій чи бездіяльності органу державної влади тощо.

Корпоративні права учасників (засновників) господарських товариств можуть бути захищені судом й іншими способами, що встановлені договором або законом. Зокрема, Законами Украї ни «Про господарські товариства» та «Про акціонерні товари ства» передбачені й особливі способи захисту прав учасників товариств: визнання недійсними рішень загальних зборів акціо нерів; оскарження дій органів управління товариства; визнання права на акцію; вимога про надання товариством інформації про його діяльність; вимога про виплату дивідендів, про отримання частини майна при ліквідації товариства тощо. Вони виплива ють із основних способів захисту прав, конкретизуючи їх у сфе рі корпоративних відносин. Спеціальні способи захисту перед бачаються не тільки законодавчими актами, а й внутрішніми документами товариства.

Способи захисту, застосування яких дозволяє попередити або припинити порушення корпоративних прав: а) припинення дій, які порушують право акціонера або які загрожують його по рушенню; б) визнання недійсним відмови реєстроутримувача внести запис до реєстру акціонерів; в) вимога надати акціонер ним товариством інформацію про діяльність товариства та внутрішньокорпоративні документи про включення акціонера у спи сок акціонерів; г) визнання недійсним рішення загальних зборів товариства; д) визнання недійсним рішення органу управління товариства у відмові скликати загальні збори або вимога скли кання зборів акціонерів.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просив суд визнати рішення виконавчого органу - генерального директора ТОВ АФ "Ольвія" ОСОБА_6, оформленого заявою від 28.11.2012 року, що направлена на адресу Хорольської районної державної адміністрації про відмову від земельної ділянки (чотири ділянки загальною площею 201,53 га) незаконним.

Судом апеляційної інстанції з'ясовано, що питання стосовно майна товариства (земельних ділянок, які перебували в його оренді) та відмови від нього загальними зборами не вирішувалось, загальні збори з цього приводу не скликались і дане рішення керівника учасники товариства в подальшому не схвалювали. Крім того, матеріали справи не містять самого рішення виконавчого органу - генерального директора ТОВ АФ "Ольвія" ОСОБА_6 про відмову від земельної ділянки та припинення дії договорів оренди.

Тобто, фактично предметом позовних вимог по даній справі є визнання недійсним направленого генеральним директором ТОВ АФ "Ольвія" ОСОБА_6 листа, який адресований голові Хорольської районної державної адміністрації ОСОБА_7, з проханням припинити дію попередніх договорів оренди землі Трубайцівської сільської ради.

Нормативний акт - це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово. Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин. Таким нормативним актом в контексті корпоративних прав є зокрема рішення загальних зборів та інших органів управлін ня господарського товариства.

Що ж до актів ненормативного характеру (індивідуальних актів), то вони породжують права і обов'язки тільки у того суб'єкта (чи визначеного ними певного кола суб'єктів), якому вони адресовані.

Поте, в даному випадку лист виконавчого органу - директора ТОВ АФ "Ольвія", адресований голові Хорольської районної державної адміністрації ОСОБА_7, не відповідає ознакам рішення, а є лише зверненням з проханням вчинити певні дії - припинити дію договорі оренди.

Крім того, за статтею 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

За приписами статті 6 Господарського кодексу України одним із загальних принципів господарювання є заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини. Тоді як згідно п. 7.1 Статуту, виконавчий орган товариства - одноособовий директор керує щоденною діяльністю товариства, яка не є винятковою компетенцією зборів, має право складати без довіреності від імені товариства угоди, контракти та інші юридичні акти та забезпечувати їх виконання, яка не є винятковою компетенцією зборів.

За таких обставин, заявлені позивачем вимоги про визнання рішення виконавчого органу - генерального директора ТОВ АФ "Ольвія" ОСОБА_6, оформленого заявою від 28.11.2012 року, що направлена на адресу Хорольської районної державної адміністрації про відмову від земельної ділянки (чотири ділянки загальною площею 201,53 га) незаконним, не тільки не відповідає встановленим діючим законодавством способам захисту цивільних прав, а також є втручанням у господарську діяльність суб'єкта господарювання, що, як наслідок, призводить до порушення його вільного волевиявлення.

Крім того, твердження позивача, що орендовані земельні ділянки є майном підприємства не відповідають дійсності. За даних обставин, посилання позивача на ст.ст. 181, 191,356, 358, 369 ЦК, які встановлюють норми щодо реалізації права власності на майно є недоцільним.

Враховуючи викладене, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Позивач ні під час вирішення спору у господарському суді Полтавської області, ні під час розгляду його апеляційної скарги не надав жодного матеріального доказу обґрунтованості та правомірності заявлених вимог. Наведені ним в апеляційній скарзі доводи про порушення судом норм матеріального та процесуального права нічим не обґрунтовані та не узгоджуються з наявними у справі матеріалами, його позиція не підтверджена належними та допустимими доказами. Тому вимоги позивача, що зазначені в апеляційній скарзі, не підлягають задоволенню, а наведені на їх підтвердження доводи не можуть бути прийнятими до уваги колегією суддів в якості підстав для скасування прийнятого у даній справі рішення господарського суду Полтавської області від 15.01.2015 року.

На підставі викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. ст. 105, 110 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи ОСОБА_3, м. Миколаїв залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 15.01.2015 року по справі № 917/2275/14 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено та підписано 14 вересня 2015 року.

Головуючий суддя Гребенюк Н. В.

Суддя Гончар Т. В.

Суддя Істоміна О.А.