ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2015 р.Справа № 922/4651/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Омельченко К.А.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Топсервіс-медтехніка", м. Київ
до Державної установи "Інститут медичної радіології ім. С.П. Григор'єва Національної академії медичних наук України (ДУ ІМР НАМН), м. Харків 3-я особа , що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби у Харківській області, м. Харків
про стягнення коштів в розмірі 379130,41грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, дов. б/н від 01.08.15 р.;

відповідача - ОСОБА_2, дов.№1298/01-11 від 14.09.2015р.,

третьої особи - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Топсервіс-медтехніка", м. Київ (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Державної установи "Інститут медичної радіології ім. С.П. Григор'єва Національної академії медичних наук України (ДУ ІМР НАМН), м. Харків про стягнення заборгованості в розмірі 379130,41 грн., також позивачем заявлено до стягнення судовий збір у розмірі 7562,61 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором про закупівлю медичного обладнання за державні кошти № 10/7-13 від 05.08.2013 року, в частині повної та своєчасної сплати суми боргу за поставлений товар.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17.08.2015 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на 01.09.2015 року о 10:30 годині.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.09.2015 року розгляд справи було відкладено на 14.09.2015 року о 10год.30хв. у зв'язку з неявкою сторін в судове засідання.

14.09.2015 року до суду від відповідача надійшов лист, в якому він визнав заборгованість в повному обсязі, але сплатити борг не має можливості у зв'язку з недостатнім державним фінансуванням.

Надані документи долучено судом до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні 14.09.15 р. підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив позов задовольнити.

Третя особа правом на участь представника у судовому засіданні не скористалася, причину неявки не повідомила, витребуваних судом документів не надала. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить відмітка про направлення ухвали про призначення справи до розгляду за адресою, вказаною у позовній заяві та повідомлення про вручення відповідного поштового відправлення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, повністю, всесторонньо, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, оцінивши надані сторонами докази та надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог учасників судового процесу, користуючись принципом обєктивної істини, принципами добросовісності, розумності та справедливості суд, виходить з наступного.

05 серпня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Топсервіс-медтехніка" (надалі - Позивач, Постачальник) та Державною установою "Інститут медичної радіології ім. С.П. Григор'єва Національної академії медичних наук України (надалі - Відповідач, Замовник) було укладено договір №10/7-13 (далі - договір), відповідно до умов якого, Постачальник зобов'язався у 2013 році поставити у власність Замовника товар, згідно Специфікації (Додаток №1), що є невід'ємною частиною Договору, а Замовник - прийняти і оплатити такі товари.(а.с.31-33).

Ціна цього договору становить 207740,00 грн. (без ПДВ), ПДВ не передбачено згідно п. 197.1.27 Податкового кодексу України (п. 3.1 договору).

У розділі IV договору, сторони визначили порядок здійснення оплати.

Пунктом 4.1 договору сторони передбачили, що розрахунки проводяться шляхом: попередньої оплати у розмірі 100% загальної суми договору - становить 207740,00 грн. (без ПДВ) на розрахунковий рахунок учасника протягом п'яти банківських днів з дня надходження грошових коштів з Державного бюджету (п.п. 1, п. 1 Постанови КМУ від 09.10.2006 р. № 1404 "Питання попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповується за бюджетні кошти" зі змінами, лист Національної академії медичних наук України № 8-06/459 від 05.03.2013 року).

Відповідно до п. 5.1. договору, термін поставки товару липень-грудень 2013 року.

Місце поставки товару: Україна, м. Харків, вул. Пушкінська, буд.82.

Відповідно до п.5.3. Договору датою виконання Постачальником забов'язань щодо поставки ОСОБА_3 вважається дата його надходження у кількості та якості, що відповідають вимогам Договору, зазначеної в акті приймання - передачі чи в видатковій накладній.

Відповідно до п.п. 6.1.1., п. 6.1. Договору, Замовник зобовязується розрахуватися за товар у вигляді попередньої оплати.

Так, на виконання умов Договору передбачених п. 7.2., Позивач поставив Відповідачу ОСОБА_3, а матеріально відповідальна особа Відповідача прийняла ОСОБА_3 за довіреністю серія 12 ААД за №193307/1484 від об 16 листопада 2013 року, яка була видана ДУ «Інститут медичної радіології ім. С.П. Григор'єва Національної академії медичних наук України» на отримання від ТОВ «ТОПСЕРВІС- МЕДТЕХНІКА» цінностей за видатковою накладною № РН-0000129 від 06 листопада 2013 року, без претензії та зауважень.

Своїми діями, а саме прийняттям товару від Позивача та підписанням уповноваженою особою Відповідача товаросупровідних документів, Відповідач дав згоду на дострокову поставку товару Позивачем.

Також, факт виконання Позивачем взятих на себе зобовязань щодо поставки та передачі ОСОБА_3 у власність Відповідачу і отримання ним ОСОБА_3, підтверджується також: актом № 1 «до договору №10/7-13 від 05 серпня 2013 року» (прийому-передачі) від 06 листопада 2013 року та актом №1 «до договору №10/7-13 від 05 серпня 2013 року» (введення в експлуатацію обладнання та навчання персоналу роботі на поставленому обладнанні) від 04 лютого 2014 року, актом №2 «до договору №10/7-13 від 05 серпня 2013 року» (введення в експлуатацію обладнання та навчання персоналу роботі на поставленому обладнанні) від 04 лютого 2014 року, актом №3 «до договору №10/7-13 від 05 серпня 2013 року» (введення в експлуатацію обладнання та навчання персоналу роботі на поставленому обладнанні) від 09 грудня 2013 року (надалі-Акти введення в експлуатацію обладнання та навчання персоналу роботі на доставленому обладнанні). Дані акти були підписані уповноваженими особами сторін та : кріплені печатками установ.

Позивач, відійшовши від умов договору, без отримання попередньої плати, поставив товар, загальна сума якого склала 207 740,00грн., що відповідає ціні, узгодженої сторонами у договорі.

На момент поставки Позивачем ОСОБА_3 та прийняття його Відповідачем, ДУ «Інститут медичної радіології ім. С.П, Григор'єва Національної академії медичних наук України» не скористався своїм правом, передбаченим п. 1.3., п.п. 6.2.3., п.6.2. Договору, і не зменшив обсяг закупівлі ОСОБА_3 та загальну вартість цього Договору залежно від реального фінансування видатків.

Таким чином, своїми діями, а саме прийняттям товару від позивача, відповідач дав згоду на поставку товару позивачем, та взяв на себе зобов'язання щодо оплати поставленого товару.

Поставлений позивачем та отриманий відповідачем товар, відповідає якості, кількості, ціні та найменуванню, які передбачені специфікацією та відомостям комплектації, про що свідчать підписи уповноважених представників сторін, закріплені печаткою у товаросупровідних документах.

Проте, відповідач свої зобов'язання з оплати поставленого позивачем товару не виконав, станом на час слухання справи, товар вартістю 207 740,00грн. не оплатив, що стало причиною звернення Позивача до суду з цим позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Таким чином, наявність у відповідача зобов'язання щодо проведення платежів за отриманий товар випливає безпосередньо зі змісту частини першої статті 692 ЦК України, а не ставиться в залежність від звернення до нього з окремою вимогою в порядку частини другої статті 530 ЦК України (п. 1.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Отже, перебіг строку виконання грошового зобов'язання відповідача за спірним договором починається з моменту прийняття товару, тобто, з 07 листопада 2013 р.

Станом на момент розгляду справи, відповідач 207 740,00 грн. заборгованості не сплатив, у своєму листі, наданому 14.09.2015 року суду, визнав заборгованість в повному обсязі.

В матеріалах справи міститься акт звірки, станом на 28.10.2014 р., який був підписаний сторонами та скріплений їх печатками, відповідно до якого, відповідач погодився з боргом в сумі 207 740,00 грн.

Отже, враховуючи вищевикладене, відповідач визнається судом таким, що з 07 листопада 2013 р. прострочив виконання зобов'язання з оплати поставленого позивачем товару за договором №10/7-13 від 05.08.2013р.

Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Суд наголошує, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у випадках Державного бюджету України, не може бути підставою для звільнення відповідача від обов'язку оплатити надані позивачем в повному обсязі послуги щодо поставки товару, оскільки в разі відсутності коштів па оплату відповідач був вправі та мав фактичну можливість призупинити виконання умов договору з моменту виявлення відсутності коштів для оплати поставленого товару, а не приймати його та використовувати за цільовим призначенням.

Враховуючи визнання відповідачем основного боргу в повному обсязі, беручи до уваги те, що відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, суд визнає вимогу позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 207740,00грн., належно обґрунтованою, доведеною матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних в сумі 10500,83 грн. та інфляційні втрати в сумі 159889,58грн.

В силу вимог ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши нарахування надані позивачем, 3% річних в розмірі 10500,83 грн. та інфляційні втрати в сумі 159889,58грн., суд приходить до висновку, що даний розрахунок не суперечить вимогам чинного законодавства, нарахований вірно, з урахуванням чого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Наведені законодавчі приписи та установлені фактичні дані щодо невиконання Відповідачем взятих на себе зобовязань по поверненню кредиту та сплати процентів за його користування у розмірі та у строк, встановлений договором, дають підстави для висновку суду про правомірність позовних вимог та задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, у зв'язку з задоволенням позову в повному обсязі, судовий збір відшкодовується за рахунок відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державної установи "Інститут медичної радіології ім. С.П. Григор'єва Національної академії медичних наук України (61024, м. Харків, вул. Пушкінська, буд.82, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Топсервіс-медтехніка" (01011, м. Київ, вул. Рибальська, 13, ) основний борг в сумі 207740,00 грн., 3% річних в сумі 10500,83 грн., інфляційні втрати в сумі 159889,58 грн. та 7562,61 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 16.09.2015 р.

Суддя ОСОБА_4