КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2015 р. Справа№ 910/9445/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Синиці О.Ф.

Ткаченка Б.О.

при секретарі Вороні В.В.

представники сторін:

позивача: не з'явились;

відповідача: не з'явились;

розглядаючи апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Надра" Стрюкової І.О.

на рішення господарського суду міста Києва від 29.05.2015

у справі № 910/9445/15 ( головуючий суддя: Мельник В.І.)

за позовом Харківського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Балаклійської районної виконавчої дирекції Харківського обласного відділення

до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 29.05.2015 у справі № 910/9445/15 позов задоволено повністю, зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Комерційний банк "Надра" здійснити розрахунково-касові операції (перерахування коштів) згідно платіжних доручень Балаклійської РВД ХОВ ФСС з ТВП № 24 від 29.01.2015р., № 25 від 02.02.2015р., № 28 та № 27 від 03.02.2015р., № 87 від 29.01.2015р. та меморіальний ордерів № 181496747 від 02.02.2015р, № 181574455 від 03.02.2015р. на загальну суму 26 788 грн. 24 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Надра" Стрюкової І.О. звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначене рішення господарського суду міста Києва та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Скарга мотивована тим, що при прийнятті оскаржуваного рішення господарський суд міста Києва порушив та неправильно застосував норми матеріального права, а саме: ст.ст.509, 510, 1074 ЦК України, ст.ст.36, 49, 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", п.1.26 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, при цьому не враховано висновки Верховного Суду України. Також вказав, що 04.06.2015 у відповідача відкликано ліцензію на здійснення банківської діяльності. Окрім цього, судом порушено вимоги ст.49 ГПК України та безпідставно стягнуто з відповідача судові витрати.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Надра" Стрюкової І.О. передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді: Зеленіна В.О., суддів: Ткаченка Б.О., Шевченка Е.О.

Розпорядженням Заступника Голови Київського апеляційного господарського суду від 03.07.2015р., у зв'язку з перебуванням судді Шевченка Е.О. у відпустці сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/9445/15 колегію суддів у складі: головуючий суддя: Зеленін В.О., судді: Синиця О.Ф., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.07.2015 колегією суддів у зазначеному складі апеляційну скаргу прийнято до провадження. Розгляд справи призначено на 31.08.2015.

06.07.2015 позивач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечив проти її задоволення, посилаючись на те, що судом першої інстанції вірно застосовано норми матеріального та процесуального права, в повному обсязі з'ясовано обставини справи, що мають значення для правильного вирішення спору, тому просить відмовити у задоволенні скарги та залишити оскаржуване рішення без змін.

10.08.2015 позивач подав заяву про розгляд справи без його участі у зв'язку із неможливістю явки представника в судове засідання.

31.08.2015 сторони в судове засідання не з'явились, повноважних представників в судове засідання не направили, відповідач про причини неявки суд не повідомив, не зважаючи на те, що був повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги належним чином відповідно до вимог ст. 64, 86 Господарського процесуального кодексу України.

З метою не порушення та не обмеження скаржника у здійсненні прав, передбачених п. 1 ст. 6 § 1, ст. 8, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.97 N 475/97-ВР), та строків розгляду апеляційних скарг, встановлених ст.102 ГПК України, колегія суддів вважає можливим, відповідно до ст. 75 ГПК України, здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами та без участі представників сторін.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів встановила наступне.

Згідно Положення про виконавчі дирекції відділень Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, затвердженого постановою Правління Фонду від 08.10.2013 №45, виконавчі дирекції відділень Фонду в Автономній Республіці Крим, областях та містах Києві і Севастополі є робочими органами Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та його відділень.

Балаклійська районна виконавча дирекція є структурним підрозділом Харківського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності без права юридичної особи.

26.10.2011 року між відповідачем - Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Надра", як банком, та позивачем - Харківським обласним відділенням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Балаклійської районної виконавчої дирекції Харківського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, як клієнтом, був укладений договір банківського рахунку №28/2011/28974/980/001.

Відповідно до п.1.1 зазначеного договору, банк відкрив клієнту поточні рахунки №№ 4010, 4011, 4012 у гривні для зберігання коштів та здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та законодавства України.

За умовами п. 2.3.3. зазначеного договору, банк зобов'язується своєчасно здійснювати розрахунково-касове обслуговування (далі - РКО) клієнта, у відповідності з чинним законодавством України. У разі відсутності або недостатності коштів на рахунку Клієнта для здійснення операції та сплати повідної комісії за РКО на момент подання розрахункових документів до Банку, здійснювати списання коштів з рахунку в межах суми встановленого овердрафту, в іншому випадку повертати рахункові документи без виконання не пізніше наступного робочого дня з відміткою про причини повернення.

13.02.2012 року між сторонами було укладено додатковий договір №1 до договору банківського рахунку №28/2011/28974/980/001, відповідно до якого п.1.1 договору викладено у наступній редакції: "Банк відкриває Клієнту поточний рахунок №№ 4012, , 4011 у гривні для зберігання коштів та здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та законодавства України, та зобов'язується приймати та зараховувати на рахунок грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій з рахунком, що передбачені чинним законодавством України. Операції за рахунком здійснюються після отримання банком повідомлення про взяття рахунку на облік державної податкової служби."

У період з 30.01.2015р. по 03.02.2015р. позивачем було направлено для виконання наступні платіжні документи для їх перерахування з рахунку № 4010: № 24 від 30.01.2015р. , № 25 від 02.02.2015р., № 28 від 03.02.2015р. № 27 від 03.02.2015р. на загальну суму 26 043,81 грн.; з рахунку № 4011 платіжне доручення № 87 від 29.01.2015р.

Крім того, банк здійснив договірне списання залишку грошових коштів станом на 17 год. 30 хв. з поточного рахунку 4012 Клієнта на рахунок Харківського обласного відділення ФСС з ТВП, відкритий у Головному управлінні Державної казначейської служби України у Харківській області, шляхом оформлення меморіальних ордерів № 181496747 від 02.02.2015р, № 181574455 від 03.02.2015р. всього на суму 130,36 грн.

Всі вказані кошти відповідач списав за рахунків позивача, проте не перерахував за їх призначенням отримувачам коштів.

Відповідно до п. 22.8 ст. 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" розрахунково-касове обслуговування клієнтів здійснюється банками на договірній основі.

Згідно з п. 2.19. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою НБУ № 22 від 21.01.2014 р.,розрахункові документи, що надійшли до банку протягом операційного часу, банк виконує в день їх надходження. Розрахункові документи, що надійшли після операційного часу, банк виконує наступного операційного дня.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач в порушення умов пункту 2.3.3., договору та 2.19. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою НБУ № 22 від 21.01.2014 р. вчасно не виконав доручення клієнта щодо перерахування з рахунків позивача грошових коштів.

Отже, як вірно встановлено місцевим господарським судом, матеріалами справи підтверджено, що відповідач в порушення умов пункту 2.3.3., договору та 2.19. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою НБУ № 22 від 21.01.2014 р. вчасно не виконав доручення клієнта щодо перерахування з рахунків позивача грошових коштів.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 05.02.2015 № 83 "Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "НАДРА" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.02.2015 № 26 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "НАДРА", згідно з яким з 06.02.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "КБ "Надра".

При цьому, як вірно встановлено судом першої інстанції, тимчасову адміністрацію було введено після передачі позивачем до відповідача платіжних документів для їх виконання згідно умов договору , тобто на момент передачі платіжних документів відповідачу для виконання, у останнього були відсутні підстави для не виконання умов договору.

Згідно поданого позову, позивач просив суд зобов'язати відповідача в особі Уповноваженої особи від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснити розрахунково-касові операції (перерахування коштів) згідно платіжних доручень Балаклійської РВД ХОВ ФСС з ТВП № 24 від 29.01.2015р., № 25 від 02.02.2015р., № 28 та № 27 від 03.02.2015р., № 87 від 29.01.2015р. та меморіальний ордерів № 181496747 від 02.02.2015р, № 181574455 від 03.02.2015р.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Статтею 1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. При цьому, банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України, статтею 193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строку відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Так, за приписами частини 3 статті 1068 ЦК України, банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму (ст. 1074 ЦК України).

Відповідно до ст. 30 Закону "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", переказ вважається завершеним, зокрема, з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача.

Відповідач не надав доказів, які підтверджують наявність передбачених законом підстав обмежувати права позивача щодо розпоряджання грошовими коштами, які знаходяться на рахунку останнього у період з моменту одержання платіжних доручень до моменту введення тимчасової адміністрації.

Пунктом 16 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 вказаного Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Статтею 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Так, відповідно до частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Судом встановлено, що платіжні доручення були передані відповідачу для виконання ще до введення тимчасової адміністрації.

Відповідно до ч. 6 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється, зокрема, на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників.

Колегія суддів приходить до висновку, що грошові кошти, які знаходяться на рахунку клієнта є власністю клієнта і банк не набуває права власності на вказані грошові кошти, а також враховуючи те, що в силу приписів чинного законодавства України та положень договору про розрахунково-касове обслуговування рахунків банк здійснює зберігання грошових коштів і вчиняє дії спрямовані на розрахунково-касові операції, відтак грошові кошти належні позивачу не підлягають внесенню до ліквідаційної маси банку.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Харківське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати непрацездатності просить зобов'язати публічне акціонерне товариство Комерційний Банк "Надра" вчинити дії по виконанню платіжних доручень, тобто виконати умови договору банківського рахунку.

Відповідно до частин 3, 4 ст.82 ГПК України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Верховний Суд України надавав висновки щодо порядку застосування п.1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Проте, фактичні обставини даної справи відрізняються від обставин справ, за якими були надані висновки Верховним Судом України, оскільки характерною особливістю даної справи є надходження платіжних доручень для виконання банку до початку введення тимчасової адміністрації, при цьому банк не виконав платіжні доручення у встановлений строк, чим порушив умови договору банківського рахунку.

Відповідно до ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Законом України Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції від 17 липня 1997 року №475/97-ВР із змінами і доповненнями ратифікована Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року, Перший Протокол, протоколи №4 і №7 до Конвенції, підписані від імені України 19 грудня 1996 року та Протоколи №2 і №11 до Конвенції, підписані від імені України 9 листопада 1995 року у м. Страсбурзі із застереженнями.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Що стосується суті порушених прав позивача, які передбачені Конвенцією, то вони викладені в ст.1 Першого Протоколу про право мирно володіти своїм майном, відповідно до якої ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

При цьому, колегією суддів встановлено, що кошти фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності спрямовуються на виплату матеріального забезпечення застрахованим особам: на виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності, вагітності, пологах та на поховання, а також на організаційно-адміністративні видатки Фонду. Неможливість використання коштів за цільовим призначенням порушує принципи загальнообов'язкового державного соціального страхування та призводить до невиконання фондом своїх зобов'язань перед застрахованими особами щодо надання матеріального забезпечення та соціальних послуг, які гарантовані Конституцією України та Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Отже, внаслідок неправомірних дій відповідача порушуються права позивача розпоряджатися перерахованими йому коштами, а також порушуються права застрахованих осіб, що, в свою чергу, призводить до збільшення соціальної напруги та може завдати збитків державі.

Відповідно до ч. 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Посилання апелянта на те, що з 04.06.2015 у нього відкликано банківську ліцензію не впливають на законність оскаржуваного рішення, оскільки суд першої інстанції прийняв рішення 29.05.2015, тобто до відкликання банківської ліцензії. Також судом першої інстанції вірно застосовані приписи ст.49 ГПК України щодо покладення на відповідача понесених позивачем при поданні позову судових витрат.

Отже, доводи відповідача, викладені у апеляційні скарзі, відхиляються апеляційним господарським судом, як такі що не відповідають фактичним обставинам справи.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення господарського суду міста Києва від 29.05.2015 у справі № 910/9445/15 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Надра" Стрюкової І.О. залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 29.05.2015 у справі № 910/9445/15 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/9445/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.О. Зеленін

Судді О.Ф. Синиця

Б.О. Ткаченко