ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"16" вересня 2015 р. Справа № 907/860/15

За позовом публічного акціонерного товариства „ВТБ Банк, м. Київ

ДО товариства з обмеженою відповідальністю „Котнар-М, с. Мужієво Берегівського району

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: закрите акціонерне товариство „Котнар в особі арбітражного керуючого ОСОБА_1, с. Мужієво, вул.. Ф. Ракоці ІІ, 274/А Берегівського району.

ПРО стягнення суми 32 750 000грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та предмет застави в рахунок погашення заборгованості шляхом їх реалізації з прилюдних торгів за початковою ціною визначеною сторонами в договорі іпотеки та застави, зобовязання вчинити дії по передачі спірного майна на період до його реалізації позивачу в порядку вимог статті 25 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень

Суддя О.Ф. Ремецькі

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_2 представник за довіреністю №485 від 21.08.2015р.

від відповідача не зявився

від третьої особи не зявився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство „ВТБ Банк, м. Київ звернулось до Господарського суду Закарпатської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю „Котнар-М, с. Мужієво Берегівського району про стягнення суми 32 750 000грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та предмет застави в рахунок погашення заборгованості шляхом їх реалізації з прилюдних торгів за початковою ціною визначеною сторонами в договорі іпотеки та застави, зобовязання вчинити дії по передачі спірного майна на період до його реалізації позивачу в порядку вимог статті 25 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 06.08.2015р. порушено провадження у справі №907/860/15, у відповідності до вимог статті 27 ГПК України судом залучено до участі у розгляді справи як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: закрите акціонерне товариство „Котнар в особі арбітражного керуючого ОСОБА_1, с. Мужієво, вул.. Ф. Ракоці ІІ, 274/А Берегівського району. та призначено справу до розгляду на 18.08.2015р.

До позовної заяви позивачем подано також заяву про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме майно відповідно до Договору застави обладнання за реєстровим №2139, Договору застави обладнання за реєстрованим №2140 та Договору застави обладнання за реєстровим №2141, що належить ТОВ „Котнар-М.

Зазначена заява обґрунтована тим, що оскільки зобовязання перед ПАТ „ВТБ Банк залишаються непогашеними, вимога про сплату боргу ТОВ „Котнар-М не виконана, розмір заборгованості є значним, Банк вбачає наявну необхідність у застосуванні судом заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на заставне майно.

Ухвалою суду від 06.08.2015р. розгляд заяви позивача про вжиття заходів до забезпечення позову було призначено до розгляду в судовому засіданні на 18.08.2015р.

Ухвалою суду від 18.08.2015р. розгляд даної заяви було відкладено на 16.09.2015р. з підстав, викладених в ній.

На день судового засідання представник позивача наполягає на задоволенні клопотання про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту рухоме майно відповідно до Договору застави обладнання за реєстровим №2139, Договору застави обладнання за реєстрованим №2140 та Договору застави обладнання за реєстровим №2141, що належить ТОВ „Котнар-М. У поданому суду додатковому обгрунтуванні поданого клопотання вказує суду на те, що частково майно яке визначено у Договорах застави за реєстровими №№2139, 2140, 2141 раніше вже було передано ЗАТ «Котнар» у заставу ПАТ «ВТБ Банк» відповідно до Договору застави № 025/2 КL від 15.08.2008 року та Договору застави № 025/4 КL від 30.09.2008 року. У подальшому, право власності на заставне майно на підставі договору купівлі-продажу від 08.12.2009 року перейшло від ЗАТ «Котнар» до товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Котнар» (Код ; далі ТОВ «ТД „Котнар). За дане майно ТОВ «ТД «Котнар» розрахувалося простим векселем. Банк, як заставодержатель про укладення зазначеного правочину повідомлений не був, своєї згоди на укладення Договору купівлі-продажу не надавав, тобто фактично останній був укладений у порушення вимог ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та параграфу 6 глави 49 Розділу І Книги п'ятої ЦК України, - без повідомлення заставодержателя - ПАТ «ВТБ Банк». У подальшому зазначене майно невідомим способом було передано від ТОВ «ТД «Котнар» до товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Котнар Плюс» (Код ; далі - ТОВ «ТД «Котнар плюс»), а від ТОВ «ТД «Котнар плюс» зазначене майно невідомим способом було передано до ТОВ «Котнар-М». Тобто майно, яке передано ЗАТ «Котнар» згідно Договору застави №025/2 КL від 15.08.2008 року та Договору застави № 025/4 КL від 30.09.2008 року у заставу ПАТ «ВТБ Банк», у порушення законодавства було продано ТОВ «ТД «Котнар», після чого останній його передав до ТОВ «ТД «Котнар плюс», а ТОВ «ТД «Котнар плюс» передало дане майно ТОВ «Котнар-М», яке повторно передало дане майно, згідно Договорів застави за реєстровими №№2139, 2140, 2141 у заставу банку.Також просить суд взяти до уваги те, що 02.09.2015 року від арбітражного керуючого ОСОБА_1 банку стало відомо, що постановою господарського суду Рівненської області від 08.11.2011 року по справі № 4/50 ТОВ «ТД «Котнар» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру. ЗАТ «Котнар» виступає кредитором у даній справі На даний час ТОВ «ТД «Котнар плюс» припинено, що підтверджується витягом з ЄДР. Отже, заявник вважає, що у ПАТ «ВТБ Банк» наявні усі підстави вважати, що невжиття заходів до забезпечення позову у подальшому може утруднити або зробити неможливим виконання рішення Господарського суду Закарпатської області у разі задоволення заявлених позовних вимог. ТОВ «Котнар- М» може вдатися до дій які зроблять неможливим виконання рішення суду (відчуження предмета застави без відому ПАТ «ВТБ Банк», так само як право власності на частину заставного майна перейшло від ЗАТ «Котнар», а згодом набуто (право власності) ТОВ «Котнар-М», хоча і знаходилось у заставі ПАТ «ВТБ Банк» відповідно до Договору застави № 025/2 КL від 15.08.2008 року та Договору застави № 025/4 КL від 30.09.2008 року про що було внесено відповідні відомості до Державного реєстру).

Також заявник вказує суду на те, що ТОВ «Котнар-М» усіма способами намагається ухилитися від виконання зобов'язання (зокрема, шляхом зведення суд в оману стосовно правовідносин за мировою угодою, відносини відносно якої вже встановлені судовими актами які набрали законної сили і які додаються до даної заяви, як доказ). Так, 15.06.2015 року Відповідач черговий раз звернувся до Господарського суду Закарпатської області з заявою про визнання припиненим правовідносин за мировою угодою від 06.12.2011 року з ПАТ «ВТБ Банк», затвердженою Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 16.03.2012 у справі №5/58 про банкрутство ЗАТ «Котнар» та припинення обтяження рухомого та нерухомого майна. Вказану заяву Відповідача Господарський суд Закарпатської області задовольнив та визнав господарські правовідносини за мировою угодою припиненими (хоча зазначений обставина вже була встановлена у постанові Львівського апеляційного господарського суду від 17.12.2012 року, якою ухвалу суду про затвердження мирової угоди від 16.03.2012 року було скасовано). Тобто, зазначена ухвала свідчить про поставлення під сумнів постанови суду апеляційної інстанції, що є недопустимим з огляду на ч. 5 ст. 124 Основного Закону України.

Отже, враховуючи, що зобов'язання перед ПАТ «ВТБ Банк» залишаються непогашеними, вимога про сплату боргу ТОВ «Котнар-М» не виконана, розмір заборгованості є значним, Банк вбачає наявну необхідність у застосуванні судом положень ст.ст. 66, 67 Господарського процесуального кодексу України щодо вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на заставне майно відповідно до Договорів застави обладнання - 1, 2, З, що належить Відповідачу у зв'язку з тим, що невжиття зазначених заходів може суттєво утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у майбутньому.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив, письмового пояснення по суті клопотання позивача про вжиття заходів до забезпечення позову не подав.

Третя особа також свого повноважного представника в судове засідання не направила, разом з тим, подала суду клопотання про розгляд справи за відсутності повноважного представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідно до приписів статті 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

За змістом вищезазначеної статті заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Відповідно до п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими повязується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобовязання після предявлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобовязання тощо).

Також, відповідно до абзацу 1 пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Так, позов, згідно ч. 1 ст. 67 ГПК України, забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві.

При цьому, заходи щодо забезпечення позову обовязково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього звязку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, що кореспондує зі способами захисту порушеного права. Предмет позову повинен мати правовий характер і випливати з певних матеріально-правових відносин. Разом з тим, позивачем та поданими ним документами не підтверджено беззаперечно вчинення саме відповідачем дій, які були б спрямовані на відчуження спірного майна з огляду на спеціальний режим заставного майна в силу норм чинного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку з посвідченням договорів іпотеки та керуючись вимогами ст. 73 Закону України "Про нотаріат", приватним нотаріусом накладено заборону на відчуження зазначеного в договорах майна, яке належить відповідачу, а саме: запис з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, реєстраційний номер обтяження 12438289, внесеного у відповідності до договору застави обладнання від 25.04.2012 року, укладеного між публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк" та товариством з обмеженою відповідальністю "Котнар - М" та посвідченого приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу (зареєстрований в реєстрі №2140); запис з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, реєстраційний номер обтяження 12438320, внесеного у відповідності до договору застави обладнання від 25.04.2012 року, укладеного між публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк" та товариством з обмеженою відповідальністю "Котнар - М" та посвідченого приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу (зареєстрований в реєстрі № 2139); запис до Єдиного державного реєстру заборон відчужень об'єктів нерухомого майна на комплекс будівель, що знаходяться за адресою: с. Мужієво, вул. Ференца Ракоці, II, б. 275-б Берегівського району Закарпатської області, реєстраційний номер обтяження 12438213, накладене у відповідності до Іпотечного договору від 25.04.2012 року, укладеного між публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк" та товариством з обмеженою відповідальністю "Котнар - М" та посвідченого приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу (зареєстрований в реєстрі №2138); запис до Державного реєстру іпотек на комплекс будівель, що знаходяться за адресою: с. Мужієво, вул. Ференца Ракоці, II, б. 275-б Берегівського району Закарпатської області, реєстраційний номер обтяження 12438236, накладене у відповідності до Іпотечного договору від 25.04.2012 року укладеного між публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк" та товариством з обмеженою відповідальністю "Котнар - М" та посвідченого приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі №2138.

Положеннями пункту 5.1.1. договору іпотеки, а також пунктами 4.2.2 договорів застави обладнання передбачено, що іпотекодавець (заставодавець) зобов'язаний не відчужувати предмет іпотеки та не обтяжувати його зобов'язаннями зі сторони третіх осіб (зокрема, не передавати його в найм (оренду), в користування Іншим особам, наступну іпотеку тощо) без отримання попередньої згоди на це іпотекодержателя.

Приймаючи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів, суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову на даній стадії розгляду справи.

Зокрема, як вбачається зі змісту заяви позивача, доказів того, що відповідачем вчиняються або готуються дії, спрямовані на відчуження спірного майна, суду не надано.

Керуючись статтями 66, 67 і 86 ГПК України, господарський суд Закарпатської області

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви публічного акціонерного товариства „ВТБ Банк, м. Київ про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме майно відповідно до Договору застави обладнання за реєстровим №2139, Договору застави обладнання за реєстрованим №2140 та Договору застави обладнання за реєстровим №2141, що належить ТОВ „Котнар-М (; адреса місцезнаходження товариства: 90260, Закарпатська область, Берегівський район, с. Мужієво, вул. Ракоці Ференса II, буд. 274/А) на праві власності відмовити.

Дана ухвала може бути оскаржена у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку.

Суддя О.Ф. Ремецькі