ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

18.09.2015 Справа № 908/5062/15

Суддя Місюра Людмила Сергіївна, розглянувши матеріали

За позовом Професійної спілки працівників „Теплоенергетик (юридична адреса: бул. Гвардійський, буд. 137, м. Запоріжжя, 69091; поштова адреса: вул. Цитрусова, буд. 9, м. Запоріжжя, 69071)

До Генерального директора концерну „Міські теплові мережі ОСОБА_1 (бул. Гвардійський, буд. 137, м. Запоріжжя, 69091)

Заступника директора філії концерну „Міські теплові мережі Шевченківського району (вул. Цитрусова, буд. 9, м. Запоріжжя, 69071)

Про притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб ОСОБА_1, ОСОБА_2, згідно з санкціями ст. 170 Кримінального кодексу України;

визнання нікчемним наказу № 631 від 31.07.2015 року;

зобовязання керівництво концерну „МТМ нарахувати та виплатити провідному інженеру - енергетику ОСОБА_3 премію у розмірі, на який була зменшена, згідно наказу № 631 від 31.07.2015 року;

В с т а н о в и в:

16.09.2018 року до господарського суду Запорізької області за вх. № 5593/09-05 надійшла позовна заява позивача вих. б/н від 04.09.2015 року до відповідачів, в якій позивач просить суд притягнути до кримінальної відповідальності посадових осіб ОСОБА_1, ОСОБА_2, згідно з санкціями ст. 170 Кримінального кодексу України; визнати нікчемним наказ № 631 від 31.07.2015 року; зобовязати керівництво концерну „МТМ нарахувати та виплатити провідному інженеру - енергетику ОСОБА_3 премію у розмірі, на який була зменшена, згідно наказу № 631 від 31.07.2015 року.

Однак, у прийнятті позовної заяви слід відмовити, відповідно до п. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України), тому що позовна заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Відповідно до положень ст. 12 ГПК України, господарським судам підвідомчі: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів; 2) справи про банкрутство; 3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; 4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, повязаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів; 5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери; 6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів; 7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України; 8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Чинення законодавство України, у т.ч. Господарський процесуальний кодекс України, не надає господарському суду повноважень щодо притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб, згідно з санкціями ст. 170 Кримінального кодексу України, визнання нікчемним наказів підприємства та зобовязання керівництва певного підприємства нарахувати та виплатити премію.

Крім того, позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою за вих. б/н від 04.09.2015 року, яка заявлена до генерального директора Концерну „Міські теплові мережі та заступника директора філії концерну „Міські теплові мережі Шевченківського району, про що прямо вказано у вступній та резолютивній частинах позовної заяви.

Однак, згідно змісту ст. 21 ГПК України, сторонами в судовому процесі позивачем і відповідачем можуть бути підприємства та організації, зазначені в ст. 1 цього кодексу.

Позивачем в позовній заяві не вказані конкретні норми законодавства та докази, на підставі яких він заявляє позовну заяву до генерального директора Концерну „Міські теплові мережі та заступника директора філії концерну „Міські теплові мережі Шевченківського району.

Крім того, у відповідності до ст. ст. 1 та 21 ГПК України, тільки юридичні особи можуть бути сторонами у справі.

У відповідності до ч. 3 ст. 95 Цивільного кодексу України, філія не являється юридичною особою, а тому не може бути стороною у справі.

При цьому, суд звертає увагу позивача на наступне:

Згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 Закону України „Про судовий збір, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 (перше) січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подаються до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із ст. 8 Закону України Про Державний бюджет України на 2015 рік № 80-VІІІ від 28.12.2014 р. на 2015 рік мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня встановлена в сумі 1 218,00 грн.

Відповідно до п. 2 п. п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України „Про судовий збір (в редакції чинній на момент звернення позивача до суду), за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру, справляється судовий збір у розмірі одного розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно з положеннями абз. 2 п. 3 ст. 6 закону України „Про судовий збір, у разі, коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Враховуючи, що позивачем заявлено у позові три вимоги немайнового характеру, судовий збір за подання такого позову до господарського суду становить 3 654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) грн.

Позивачем до позовної заяви не було надано жодного документу щодо сплати судового збору за подання позову.

Крім того, статтею 56 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позивач, прокурор зобовязані при подання позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Згідно з п. 1 ст. 57 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Позивачем в якості доказів направлення позовної заяви вих. б/н від 04.09.2015 року і доданих до неї документів на адреси відповідачів були надані копії фіскального чеку поштового відділення № 9619 від 16.09.2015 року та опису вкладення до нього з відбитком календарного штемпеля від 16.09.2015 року та копії фіскального чеку пошитого відділення № 9620 від 16.09.2015 року та опису вкладення до нього з відбитком календарного штемпеля від 16.09.2015 року.

Вказані копії фіскальних чеків поштового відділення № 9619 та № 9620 від 16.09.2015 року свідчать про факт направлення першому та другому відповідачам певної кореспонденції.

Надані суду копії описів вкладення у цінний лист з відбитком календарного штемпеля від 16.09.2015 року свідчать про факт направлення на адресу відповідачів копії одинадцяти документів (статут, свідоцтва, довідки, розпорядження, пояснювальної запискиё наказу, пяти листів).

Серед переліку вказаних в описах вкладення від 16.09.2015 року документів відсутня позовна заява вих. б/н від 04.09.2015 року.

Чинний ГПК України чітко вказує порядок направлення позовної заяви і доданих до неї документів на адресу відповідача у справі.

Опису вкладення у цінний лист про направлення на адресу відповідачів позовної заяви вих. б/н від 04.09.2015 року та усіх додатків, доданих до цієї позовної заяви, суду не було надано.

Таким чином, надані позивачем копії фіскального чеку поштового відділення № 9619 від 16.09.2015 року та опису вкладення до нього з відбитком календарного штемпеля від 16.09.2015 року і копії фіскального чеку поштового відділення № 9620 від 16.09.2015 року та опису вкладення до нього з відбитком календарного штемпеля від 16.09.2015 року суд не може прийняти як докази направлення відповідачам позовної заяви вих. б/н від 04.09.2015 року і всіх доданих до цього позову документів.

Недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК України щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України.

Вказана правова позиція викладена в п. 3.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р.

Крім того, за вимогами ст. 36 Господарського процесуального кодексу України письмові докази повинні бути подані в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Незасвідчені у встановленому порядку копії документів допустимими та належними доказами не являються.

Копії документів, які подаються до господарського суду, повинні бути засвідчені з додержанням вимог п. 5.27 Національного стандарту України Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документації. ДСТУ 4163, затвердженого наказам Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 року № 55.

Вказаним стандартом встановлено, що відмітка про засвідчення копії документа повинна складатися зі слів: Згідно з оригіналом, назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

У разі невідповідності наданих суду копій документів згаданим вимогам вони не вважаються належними і допустимими доказами і не беруться судом до уваги у вирішенні спору.

Подані сторонами копії документів, виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо), засвідчуються підписом особи, яка їх виготовила або яка перевірила їх на відповідність оригіналам, із зазначенням її прізвища, ініціалів та посади (якщо вона є посадовою особою) та з прикладенням печатки (за її наявності).

Вказана правова позиція викладена в п. 2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р.

Додані позивачем до позовної заяви копії документів встановленим вимогам не відповідають, жодна ксерокопія з документів не засвідчена у передбачений вище спосіб.

Керуючись п. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у прийнятті позовної заяви.

Позовну заяву з додатками повернути позивачу на поштову адресу (вул. Цитрусова, буд. 9, м. Запоріжжя, 69071).

Додаток: позовні матеріали на 28 (двадцяти) восьми аркушах, у т.ч. оригінали: позовної заяви вих. б/н від 04.09.2015 року на трьох аркушах.

Суддя Л.С. Місюра