КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2015 р. Справа№ 910/18021/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

при секретарі Місюк О.П.

за участю представників:

від прокурора - Греськів І.І.

від позивача - 1 - Гриценюк А.С.

від позивача - 2 - Мусієнко А.В.

від відповідача - Лаврик С.В., Рева Л.М.

від третьої особи - 1 Шевченко І.В.

від третьої особи - 2 Гриценюк А.С,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного малого підприємства «Аптека КіАВО» на рішення Господарського суду м. Києва від 10.06.2015 (суддя Пукшин Л.Г.)

за позовом Заступника прокурора Подільського району м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради

Клінічної лікарні № 15 Подільського району м. Києва

до Приватного малого підприємства «Аптека КіАВО»

треті особи, які не заявляють самостійний вимог на предмет спору на стороні позивачів Департамент охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення,-

за зустрічним позовом Приватного малого підприємства «Аптека КіАВО»

до Київської міської ради

Клінічної лікарні № 15 Подільського району м. Києва

треті особи, які не заявляють самостійний вимог на предмет спору на стороні відповідапчів Департамент охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про визнання та встановлення господарських правовідносин,-

ВСТАНОВИВ:

Заступника прокурора Подільського району м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради та Клінічної лікарні № 15 Подільського району м. Києва звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом до ПМП «Аптека КіАВО» про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення. Відповідач, в свою чергу, звернувся до позивачів із зустрічним позовом про визнання та встановлення господарських правовідносин.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 10.06.2015 первісний позов задоволено повністю, в задоволені зустрічного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач за первісним позовом звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 10.06.2015 та постановити нове рішення, яким в задоволені первісного позову відмовити повністю, а зустрічний задовольнити повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.07.2015 прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду.

Через відділ документального забезпечення до суду від представника третьої особи - 1 надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких уповноважений представник заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судове засідання з`явилися представники сторін та надали усні пояснення стосовно заявленого позову.

Від представника апелянта до суду було подане клопотання про зупинення провадження по справі, мотивоване тим, що апелянтом в порядку адміністративного судочинства оскаржене рішення постійної комісії Київської міської ради з питань власності, оформлене протоколом засідання № 167 від 15.01.2014, яким скасоване рішення постійної комісії Київської міської ради з питань власності, оформлене протоколом засідання № 100 від 08.11.2011, яким погоджено питання щодо продовження ПМП «Аптека КіАВО» строку дії договору з 31.03.2012 на 5 років, а встановлення чинності вказаного рішення суттєво впливає, на думку представника апелянта, на вирішення спору по даній справі.

Колегія суддів, вивчивши доводи клопотання, заслухавши думку представників сторін, дійшла висновку про відсутність підстав для зупинення провадження по справі, оскільки, в матеріалах справи наявне рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/21795/14, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2015 та постановою Вищого господарського суду України від 12.05.2015, яким встановлені преюдиціальні факти, стосовно строку дії договору оренди, що, в порядку ст. 35 ГПК України, не потребують додаткового доведення, а отже потреба у зупиненні провадження по справі з підстав, викладених у клопотанні представника, не виникає.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні матеріали справи, встановив наступне:

Відповідно до наказу № 41 Головного управління комунальної власності м. Києва від 04.02.2005 "Про закріплення майна за клінічною лікарнею № 15 Подільського району м. Києва" за клінічною лікарнею № 15 Подільського району м. Києва закріплено на праві оперативного управління, зокрема хірургічний корпус на вул. Г.Сковороди, 2.

21.12.2006 прийнято рішення Київради № 526/583-1 про передачу в оренду відповідачу за первісним позовом нерухоме майно (приміщення) за адресою: м. Київ, вул. Г.Сковороди, 2, корп. 3, для розміщення аптеки, під реалізацію готових ліків, площею 18 кв.м.

На підставі вказаного рішення, між Клінічною лікарнею № 15 Подільського району м. Києва та Приватним малим підприємством "Аптека "КіАВО" 05.03.2008 був укладений договір оренди майна комунальної власності територіальної громади міста Києва.

Відповідно до умов вказаного договору, а саме: п. 1.1 - орендодавець на підставі рішення Київради від 21.12.2006 № 526/583-1 передав, а орендар прийняв в оренду нерухоме майно (приміщення) за адресою: м. Київ, вул. Г. Сковороди, 2, корп. 3, площею 18, 0 кв.м. для розміщення аптеки, які реалізують готові ліки.

Пунктом 2.4 договору передбачено, що об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та знаходиться на балансі Клінічної лікарні № 15 Подільського району м. Києва.

Умовами договору (п.9.1) визначено, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє з 05.03.2008 до 04.03.2009.

Згідно із п. 4.14 договору визначено, що після припинення дії договору оренди та у разі відмови у продовженні договору оренди, орендар зобов'язаний протягом 30 календарних днів передати майно по акту приймання-передачі орендарю.

Пунктом 5.4 договору визначено, що орендар після закінчення строку дії цього договору має переважне право, за інших рівних умов, на продовження дії договору за умови належного виконання своїх обов'язків за цим договором. Дозвіл на продовження строку оренди надає Київська міська рада.

Пунктом 7.5 договору передбачено, що у разі закінчення строку дії договору або при його розірванні, орендар зобов'язаний за актом приймання-передачі повернути об'єкт оренди орендодавцю у стані, в якому перебував об'єкт оренди на момент передачі його в оренду, з урахуванням всіх здійсненних орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від об'єкта оренди без заподіяння йому шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії договору оренди. В акті приймання - передачі зазначається технічний стан об'єкта оренди на дату повернення.

В свою чергу, п. 9.3 договору визначено, що після закінчення строку дії договору його дія може бути продовжена на підставі рішення Київради.

Заступник прокурора, звертаючись із даним позовом в інтересах держави, мотивує свої вимоги тим, що згідно інформації клінічної лікарні № 15 Подільського району м. Києва Приватне мале підприємство "Аптека "КіАВО" продовжує використовувати орендоване приміщення після припинення дії договору про передачу в оренду майна комунальної власності територіальної громади міста Києва від 05.03.2008, рішення щодо продовження дії договору оренди або укладення нового договору оренди Київська міська рада не приймала.

Відповідач, заперечуючи проти заявлених вимог та одночасно звертаючись із зустрічним позовом до позивачів, обґрунтовує це тим, що у відповідності до ч. 1 та 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992 № 2269-ХІІ у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

На даний час строк дії договору є продовженим до 31.03.2017, що випливає із рішення постійної комісії Київради з питань власності, оформленого витягом з протоколу № 100 засідання постійної комісії Київради з питань власності від 08.11.2011

Відповідно до ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. Господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Захист цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Відповідно до ч.1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статтею 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч.1 ст. 765 ЦК України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

Частина 1 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначає, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Як вбачається із наявних матеріалів справи та не заперечувалося представниками сторін, строк дії договору оренди від 05.03.2008 продовжувався з 04.03.2009 до 03.03.2010 та з 03.03.2010 до 02.03.2011.

Крім того, дію договору було продовжено рішенням Київради від 14.07.2011 №402/5789 на строк лише до 31.03.2012.

Відповідач, не погоджуючись із прийнятим судом першої інстанції рішенням, та ставлячи вимогу про задоволення зустрічного позову, зазначає, про те, що відповідно до приписів ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» та ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо спрощення умов ведення бізнесу в Україні» термін дії договору оренди не може бути менше ніж 5 років, якщо орендар не пропонує менший термін, а термін договорів оренди комунального майна для суб`єктів малого підприємництва, яким є позивач за зустрічним позовом, укладених до набрання чинності вказаних законів, вважається продовженим до 5 років з дня укладення, якщо орендар не пропонує менший термін.

Проте дане спростовується наступним.

Листом № 945 від 21.12.2010 орендодавець повідомив орендаря про необхідність звільнення займаного ним приміщення Клінічної лікарні №15 Подільського району м. Києва за адресою: м. Київ, вул.Г.Сковороди, 2.

На підставі рішення Київської міської ради "Про деякі питання оренди майна територіальної громади міста Києва" від 14.07.2011 №402/5789, яке набрало чинності з дня його прийняття, продовжено до 31.03.2012 договори оренди майна територіальної громади міста Києва та майна, що перебувало у власності територіальних громад районів у місті Києві, терміни дії яких закінчились, за умов фактичного користування майном на дату набрання чинності цим рішенням, відсутності у користувача (орендаря) заборгованості за фактичне користування майном та належного виконання інших умов договору оренди.

На підставі рішення постійної комісії Київради з питань власності, оформленого витягом з протоколу №100 від 08.11.2011, погоджено питання щодо продовження ПМП "Аптека КіАВО" строку дії договору оренди нежитлового приміщення, площею 18 кв.м. на вул. Іллінський, 3/7 (Сковороди, 2), доручено Головному управлінню комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київради (КМДА) провести роботу щодо передачі прав орендодавця по договору оренди та подати на погодження постійній комісії Київської міської ради з питань власності додаткову угоду до договору оренди, складену спільно з орендарем щодо продовження терміну дії договору оренди, за результатами розгляду додаткової угоди постійною комісією, Головному управлінню комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київради (КМДА) видати розпорядчий документ.

27.08.2014 Приватним малим підприємством "Аптека КіАВО" на адресу орендодавця за договором оренди - Клінічної лікарні № 15 Подільського району м. Києва було подано пропозицію, в який викладено прохання невідкладно укласти, підписати та скріпити печаткою три примірники додаткової угоди до договору про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду від 05.03.2008.

Пропозиція позивача за зустрічним позовом про продовження строку дії договору та укладення додаткової угоди відповідачем була відхилена.

Відповідно до ст.188 ГК України встановлено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Відповідно до п.31 ч.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до виключної компетенції місцевих рад відноситься зокрема прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення;

Частиною 5 ст.60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 15.12.2014 у справі № 910/21795/14 за позовом Приватного малого підприємства "Аптека "КіАВО" до Клінічної лікарні №15 Подільського району м. Києва, за участю третіх осіб без самостійних вимог - Київська міська рада, Департамент охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про внесення змін до договору та про визнання додаткової угоди укладеною відмовлено в задоволені позовних вимог.

Вказане рішення у справі № 910/21795/14 було залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2015 та постановою Вищого господарського суду України від 12.05.2015.

Предметом позову у справі № 910/21795/14 є внесення змін до договору оренди від 05.03.08 в частині терміну його дії (продовження до 31.03.2017) та визнання додаткової угоди укладеною (в частині внесення змін до терміну дії договору про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду від 05.03.2008).

Вищий господарський суд України у справі № 910/21795/14 встановив, що дію договору було продовжено рішенням Київради від 14.07.2011 № 402/5789 на строк лише до 31.03.2012.

Після 31.03.2012 рішення про продовження строку дії договору не приймалось, тому відсутні правові підстави як для внесення змін до договору оренди, строк дії якого закінчився, так і для продовження користування позивача комунальним майном згідно спірного договору оренди.

Вищим господарським судом України встановлено факт недосягнення домовленості між орендарем та орендодавцем щодо умов договору в частині строку його дії. Отже підстава для набуття орендарем переважного права на укладення договору на новий (5-річний) термін відсутня, в зв'язку з чим, таке право слід вважати припиненим.

Крім того, з огляду на імперативні приписи п.5 прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо спрощення умов ведення бізнесу в Україні" та факт укладення до 30.12.2009 договору оренди від 05.03.2008, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що спірний договір припинився не 31.03.2012, а 05.03.2013 у зв'язку із закінченням 5-річного строку дії, передбаченого законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі , що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд зазначає, що п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про незалежність судової влади" від 13.06.2007 № 8 передбачено, що за змістом частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Таким чином, зважаючи на те, що рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/21795/14, яке залишено без змін постановами Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2015 та Вищого господарського суду від 12.05.2015 та яке набрало чинності, встановлений факт відсутності правових та законних підстав для продовження договору оренди від 05.03.2008 до 31.03.2017, зважаючи на приписи ст. 35 ГПК України, суд першої інстанції, в рамках розгляду зустрічного позову по даній справі, дійшов вірного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для його задоволення.

Твердження апелянта про те, що в матеріалах справи наявне рішення постійної комісії Київради з питань власності, оформлене витягом з протоколу № 100 від 08.11.2011, яким погоджено питання щодо продовження ПМП «Аптека КіАВО» строку дії договору, і дане рішення носить обов`язковий характер, не приймається до уваги колегією суддів як належний та допустимий доказ продовження дії договору оренди, оскільки постійні комісії можуть вносити рекомендації та пропозиції на розгляд міськради, а не приймати рішення замість останньої, що вбачається з аналізу положень ст.47 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", якою визначено, що постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету.

Постійні комісії за дорученням ради або за власною ініціативою попередньо розглядають проекти програм соціально-економічного і культурного розвитку, місцевого бюджету, звіти про виконання програм і бюджету, вивчають і готують питання про стан та розвиток відповідних галузей господарського і соціально-культурного будівництва, інші питання, які вносяться на розгляд ради, розробляють проекти рішень ради та готують висновки з цих питань, виступають на сесіях ради з доповідями і співдоповідями.

Рекомендації постійних комісій підлягають обов'язковому розгляду органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами, яким вони адресовані. Про результати розгляду і вжиті заходи повинно бути повідомлено комісіям у встановлений ними строк.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 12.05.2015 № 910/21795/14.

Крім того, як вбачається із додаткових пояснень, наданих представником апелянта в суді апеляційної інстанції, вказане рішення постійної комісії Київради з питань власності, оформлене витягом з протоколу № 100 від 08.11.2011 скасоване рішенням постійної комісії Київської міської ради з питань власності, оформлене протоколом засідання № 167 від 15.01.2014.

Стосовно позовних вимог первісного позову, колегія суддів зазначає.

Згідно зі статтею 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідні положення також визначаються у ч.1 статті 193 ГК України.

Згідно зі статтею 525 ЦК України та ч.7 статті 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, крім випадку коли право такої відмови встановлено договором або законом.

Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Так, відповідно до приписів статей 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За змістом права власності, визначеного у статті 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (пункт 1 статті 321 вказаного Кодексу).

Відповідно до ч.1 ст.777 ЦК України наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк.

Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов'язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк. Умови договору найму на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється.

Відповідачем за первісним позовом ані суд першої ані суду апеляційної інстанції не було надано жодних доказів на спростування обставин щодо закінчення терміну дії договору оренди, викладених прокуратурою у позовній заяві.

Крім того, відповідачем не надано доказів щодо вчинення ним дій спрямованих на передачу (повернення) орендованого майна орендодавцеві, а тому позовні вимоги щодо усунення перешкод в користування комунальним майном шляхом виселення Приватного малого підприємства "Аптека КіАВО" з приміщення, площею 18,0 кв.м., хірургічного корпусу Клінічної лікарні № 15 Подільського району м. Києва за адресою: м. Київ, вул. Г.Сковороди, 2 корп.3, обґрунтовано та правомірно господарським судом міста Києва були задоволені.

Щодо зауваження апелянта в скарзі проте, що позивачем - 2 пропозиції та листи відправлялися не за адресою, що зазначена у Єдиному державному реєстрі фізичних осіб-підприємців та юридичних осіб, а отже належного повідомлення про звільнення приміщення не було, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи листа позивача - 2 № 945 від 21.12.2010 про звільнення орендованого приміщення, він був направлений за адресою: м. Київ, вул. Межигірська 56/60 та повернувся на адресу позивача - 2 у зв`язку з закінчення терміну зберігання.

Твердження апелянта про те, що даний лист не був отриманий ним, оскільки відповідачем була не вірно зазначена адреса товариства на конверті, спростовується тим, що даний лист був повернути позивачу саме з підстав закінчення терміну зберігання, а не з підстав «неповної адреси» чи «за зазначеною адресою не знаходиться», що, відповідно до довідки УДППЗ «Укрпошта», також є офіційними підставами для повернення листів.

Крім того, в матеріалах справи наявний лист заступника начальника північного поштамту м. Києва, згідно якого вказаний лист не був вручений адресатові, в зв`язку з відсутністю уповноваженою особи на отримання вказаних листів. В свою чергу, працівникам аптеки була залишене повідомлення про надходження листа на їх ім`я 24.12.2010 та 27.12.2010 повторно, проте вказаний лист так і не був отриманий уповноваженою особою відповідача.

Згідно із п.1.7 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» ухилення боржника від одержання на підприємстві зв'язку листа, що містив вимогу (відмова від його прийняття, нез'явлення на зазначене підприємство після одержання його повідомлення про надходження рекомендованого або цінного листа) не дає підстав вважати вимогу непред'явленою.

Щодо заяви апелянта про застосування позовної давності до вимог прокурора, оскільки про порушення права позивачам було відомо 04.03.2009, а позов поданий до суду лише 17.09.2013, колегія суддів зазначає, що вона не підлягає задоволенню, оскільки порушення права позивачів носить триваючий характер, а отже не можливо конкретно та точно визначити момент, порушення такого права сторони, з якого повинна обчислюватися позовна давність.

Згідно зі статтею 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно, всебічно і об'єктивно з`ясовано обставини справи, винесено рішення у відповідності до норм матеріального і процесуального права, з повним з`ясування обставин, що мають значення для справи, правомірно задоволено первісний позов Заступника прокурора Подільського району м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради, Клінічної лікарні № 15 Подільського району м. Києва та відмовлено в задоволені зустрічних позовних вимог Приватного малого підприємства «Аптека КіАВО», а тому апеляційна скарга Приватного малого підприємства «Аптека КіАВО» не підлягає задоволенню.

Зважаючи на те, що колегією суддів апеляційна скарга Приватного малого підприємства «Аптека КіАВО» залишається без задоволення, судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача за первісним позовом.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного малого підприємства «Аптека КіАВО» залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2015 у справі № 910/18021/13- без змін.

Матеріали справи № 910/18021/13 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко