ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.09.2015 Справа № 907/705/15

За позовною заявою публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Закарпатгаз", м. Ужгород

до відповідача Державного підприємства "Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою", м. Ужгород

про стягнення 54962,88 грн. заборгованості

Суддя Русняк В.С.

Представники, присутні в судовому засіданні:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність №07/63д від 02.03.2015року

від відповідача ОСОБА_2, довіреність №764 від 08.06.2015 року

Суть спору: публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Закарпатгаз", м. Ужгород звернулось з позовною заявою до відповідача Державного підприємства "Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою", м. Ужгород про стягнення 54962,88 грн. заборгованості

В судовому засіданні 03.09.2015р. за участі представників: від позивача - ОСОБА_3, довіреність № 97/02д від 26.12.2014р.; від відповідача ОСОБА_2, довіреність №764 від 08.06.2015 року відповідно до ст.. 77 ГПК України оголошувалась перерва до 14.09.2015р. на 10:30год.

В судовому засіданні 14.09.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач подав відзив на позов в якому в частині суми основного боргу 37786,94 грн. проти позовних вимог не заперечує.

В частині позовних вимог про стягнення 3% річних, інфляційних нарахувань та пені не погоджується з цими вимогами і просить зменшити суми штрафних санкцій та розстрочити сплату заборгованості за природний газ в межах шестимісячного терміну рівними частинами щомісячно, мотивуючи це поганим фінансовим станом, значними обсягами кредиторської і дебіторської заборгованості .

Також відповідач у відзиві на позов зазначив, що беручи до уваги ситуацію яка склалась в інституті, а саме його низьку платоспроможність, а також те, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку, а всі інші платежі здійснюються після виконання зобов'язань щодо оплати праці, відповідач вважає, що вищенаведені обставини служать підставою для надання розстрочки для сплати заборгованості за природний газ.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд,

ВСТАНОВИВ:

Між публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації „Закарпатгаз (позивачем) та Державним підприємством „Закарпатський науково-дослідний інститут землеустрою (відповідачем) 18 грудня 2012 року був укладений договір на постачання природного газу №ТП-ПРк-3137-У/2013.

Згідно п. 1.1 договір постачальник постачає природний газ споживачу в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках та на умовах передбачених договором.

У відповідності до п. 4.7. договору, оплата вартості послуг з постачання газу за договором здійснюється споживачем виключно грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника. Оплату за газ споживач здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника на умовах 100% передоплати вартості запланованих місячних обсягів до 25 числа місця попереднього місяця поставки.

Згідно з договором позивач в січні-лютому 2015року поставив відповідачу 5752 куб. м. природного газу на суму 44251,51 грн. що підтверджується актами приймання-передачі природного газу № ЗК000000737 від 26.01.2015р. та № ЗК000009035 від 28.02.2015.

Проте, акт приймання-передачі природного газу № ЗК000009035 від 28.02.2015 станом на 19.05.2015 не підписаний відповідачем, незважаючи на те, що у відповідності до п.2.8 договору, відповідач зобов'язаний був протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі газу повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу.

Як стверджує позивач, в порушення взятих на себе договірних зобов'язань, відповідач не з'явився для підписання актів приймання-передачі спожитого природного газу за відповідний період.

Разом з тим позивач надсилав на адресу відповідача перетензію-вимогу №07/1004 від 25.03.2015року про сплату заборгованості за природний газ та підписання акту приймання-передачі газу № ЗК 000009035 від 28.02.2015року, що підтверджується наявним в матеріалах справи описом вмісту про відправку зазначеної вимоги-претензії відповідачу. Проте, дана вимога-претензія залишена без уваги відповідачем.

Станом на січень 2015року відповідач мав аванс на рахунку по оплаті за спожитий природний газ на суму 6464,62 грн.

Однак, в порушення умов договору, відповідач не виконав свого зобов'язання щодо оплати вартості спожитого природного газу в повному розмірі у зв'язку з чим його заборгованість перед позивачем складає 37786,94 грн.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 6.2.2 договору, у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом4 договору, із споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Згідно поданого розрахунку, сума фінансових санкцій за невиконання зобов'язання відповідачем в період з 06.02.2015р по 20.05.2015р. складає 17175,94 грн., в т.ч. 308,90 грн. - 3% річних, 11120,69 грн. - інфляційні, 5746,35 грн. - пеня.

Сума основного боргу 37786,94 грн. підтверджена матеріалами справи та відповідачем не заперечується.

В частині нарахування фінансових санкцій на суму 17175,94грн., позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки вони не суперечать нормам чинного законодавства та умовам договору на постачання природного газу від 18.12.2012року.

Відповідач у відзиві на позов просить надати розстрочку виконання рішення та зменшення розміру неустойки, проти чого позивач заперечує.

Клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення та зменшення розміру неустойки задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з пунктами 3, 6 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право: зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання; відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Зазначена стаття не обмежує право господарського суду певними обставинами, при наявності яких господарський суд може розстрочити виконання прийнятого ним рішення, проте визначальним фактором при наданні розстрочки є винятковість цих випадків та їх об'єктивний вплив на виконання судового рішення.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 83 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Суд зазначає, що відповідачем не підтверджено належними доказами неможливість виконання ним судового рішення у разі не надання розстрочки його виконання, наявність виключних обставин, не надано обґрунтування розміру, на який він просить зменшити неустойку.

При вирішенні питання щодо доцільності надання розстрочки виконання судового рішення судом враховуються матеріальні інтереси обох сторін. Судом також, враховується ступінь вини відповідача у виникненні даного спору. Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що даний спір виник саме з вини відповідача.

З урахуванням вищевикладених обставин справи, з огляду на матеріальні інтереси як позивача, так і відповідача та їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, ступінь виконання відповідачем зобовязань за договором, суд приходить до висновку про відсутність у спірних правовідносинах виняткових обставин, які можуть бути підставою для розстрочки виконання судового рішення та зменшення неустойки. З матеріалів справи не вбачається, що відсутність розстрочки виконання судового рішення та зменшення неустойки унеможливить виконання такого рішення або ускладнить його виконання, а також відповідачем не надано доказів які б в свою чергу підтвердили можливість виконання рішення через шість місяців.

Суд також зауважує , що 3% річних та інфляційні втрати не є штрафними санкціями, отже вони не можуть бути зменшені.

Враховуючи вищевикладене позов підлягає до задоволення повністю.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача і становить 1 827 грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства „Закарпатський науково-дослідний інститут землеустрою (Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Яроцька, буд. 5 А, і.н. 00698897) на користь публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Закарпатгаз" (Закарпатська область, м.Ужгород, вул. Погорєлова, 2, і.к. 05448610) 54962,88 грн. (п'ятдесят чотири тисячі дев'ятсот шістдесят дві грн. 88 коп.), в т.ч. 37786,94 грн. основний борг (підлягає зарахуванню на р/р 3702 в ЗОУ ПАТ "Державний ощадний банк України", МФО 312356, ), 308,90 грн. - 3% річних, 5746,35 грн. - пеня та 11120,69 грн. - інфляційні нарахування (підлягають зарахуванню на р/р НОМЕР_1 в ПАТ АБ" Кліринговий Дім", Київ, Центр, МФО 300647, ), а також 1827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім грн. 00 коп.) відшкодування витрат по сплаті судового збору (підлягає зарахуванню на р/р НОМЕР_1 в ПАТ АБ" Кліринговий Дім", Київ, Центр, МФО 300647, )). Видати наказ.

Рішення може бути оскаржено в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Повне рішення складено 18.09.2015 р.

Суддя Русняк В.С.