ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015 рокуСправа № 912/627/15-г
Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Змеула О.А. розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Селянського (фермерського) господарства "Лада"

до Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області,

Фермерського господарства "Росток 2014",

Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області,

з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Ульяновської районної державної адміністрації,

з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1,

про визнання недійсними та скасування наказів, про визнання недійсним договору оренди землі,

представники учасників процесу:

позивача (СФГ "Лада"): ОСОБА_2, довіреність № 1 від 15.03.15;

відповідача (ФГ "Росток 2014"): ОСОБА_3 - адвокат;

відповідача (Головного управління Держгеокадасту у Кіровоградській області):

ОСОБА_4, довіреність № ДС-31-11-0.6-4376/22-15;

третьої особи (ОСОБА_1В.): ОСОБА_3 - адвокат.

Селянське (фермерського) господарство "Лада" звернулося до господарського суду з позовною заявою про визнання недійсними та скасування наказів Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області за № 11-575/14-14-СГ від 01.07.2014 та за № 11-1528/14-14-СГ від 10.10.2014, а також про визнання недійсним договору оренди землі від 19.11.2014, укладеного між Головним управлінням Держземагентства у Кіровоградській області та ОСОБА_1.

Господарським судом залучено до участі в справі іншого відповідача - Фермерське господарство "Росток 2014" на підставі клопотання Селянського (фермерського) господарства "Лада", так як із матеріалів справи слідує, що на підставі спірного договору оренди землі від 19.11.2014 ОСОБА_1 отримав у користування земельну ділянку для ведення фермерського господарства та заснував Фермерське господарство "Росток 2014". Із статуту Фермерського господарства "Росток 2014" (п.1.2.) вбачається, що засновником і головою цього господарства є ОСОБА_1.

Разом з тим, на адресу господарського суду надійшло клопотання Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області про його заміну на Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, посилаючись на те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 № 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" наказу Державного агентства земельних ресурсів України від 29.04.2015 № 15 "Про реорганізацію Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області", Головне управління Держземагенства у Кіровоградській області реорганізовується шляхом приєднання до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області. Згідно наказу Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру від 03.03.2015 за № 20, яким затверджено Положення "Про Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області", та відповідно до наказу від 19.05.2015 № 77 "Про питання діяльності Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області" наразі Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельних кодексом України на території Кіровоградської області.

01.07.2015 Головне управління Держземагентства у Кіровоградській області повідомило про те, що реорганізація управління не завершена, 25.06.2015 до Держземагенства України направлено на затвердження передавальний акт.

За правилами ч. 2 ст. 33 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" від 15.05.2004 №755-IV юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Відповідно до ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Як слідує з матеріалів справи, Головне управління Держземагенства у Кіровоградській області за станом на теперішній час перебуває в стані припинення, що підтверджується спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зробленим за електронним запитом господарського суду за станом як на 16.06.2015, так на 15.09.2015. з

За таких обставин ухвалою господарського суду від 01.07.2015 залучено до участі в справі Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області в якості іншого відповідача, оскільки з матеріалів справи слідує, що Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області фактично розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельних кодексом України на території Кіровоградської області.

Ухвалою господарського суду від 31.08.2015 задоволено клопотання відповідача - ФГ "Росток" та продовжено строк розгляду спору на 15 днів, розгляд справи відкладено на 14.09.2015 о 14:30 год.; зобов'язано третю особу в справі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1, надіслати господарському суду належним чином засвідчену копію Проекту щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_1 площею 50,4645 га; зобов'язано Головне управління Держземагентства в Кіровоградській області та Головне управління Держземагентства у Кіровоградській області подати господарському суду копію оскарженого позивачем наказу Головного управління Держземагентства в Кіровоградській області від 10.10.2014 № 11-1528/14-14-СГ; учасники судового процесу належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

У судовому засіданні оголошувалася перерва до 14:45 год. 15.09.2015.

Головне управління Держземагентства у Кіровоградській області та Головне управління Держземагентства у Кіровоградській області відповідно у письмових поясненнях (т.1 а.с.177) та відзиві на позов (т.2 а.с.189) позовні вимоги заперечили, зокрема, з тих підстав, що

право оренди СФГ "Лада" земельної ділянки площею 53,19 га, розташованої на території Вільхівської сільської ради, закінчилося 13.12.2010;

листом від 29.08.2014 Головне управління Держземагентства у Кіровоградській області повідомило позивача про заперечення у поновленні договору оренди землі, зареєстрованого 13.12.2005 за № 4, оскільки відповідно до ст. 31 Закону України "Про оренду землі" договір припинив свою дію у зв'язку з закінченням строку на який його було укладено;

первісним відповідачем при здісненні повноважень власника землі було виконано всі вимоги, передбачені Законом України "Про оренду землі" в частині дотримання процедури надання дозволів на розроблення документації землеустрою та затвердження відповідної документації.

Фермерське господарство "Росток 2014" позовні вимоги заперечило повністю, посилаючись, зокрема на те, що

у листі заступника начальника відділу Держземагентства в Ульяновському районі від 04.12.2013 за № 2678, направленого начальнику Головного Управління Держземагентства в Кіровоградській області, повідомляється, що Вільхівською сільською радою Ульяновського району було укладено договори (угоди) резервування на використання земельних ділянок загальною площею 90,92 га, з них СФГ "Лада" ОСОБА_5 - 51,37га;

у листі від 10.06.2013 за № 119 Вільхівський сільський голова та спеціаліст-землевпорядник повідомляють начальника відділу Держземагентства в Ульяновському районі про те, що на території Вільхівської сільської ради дійсно на протязі 2011 та 2012 років без правовстановлюючих документів на орендованій земельній ділянці обробляються три земельні, на які договори оренди закінчились у 2010 році, у т.ч. СФГ "Лада" ОСОБА_6 - 51,37 га;

починаючи з 2011 року, СФГ "Лада" продовжує використання земельної ділянки на підставі рішень сесії Вільхівської сільської ради та договорів резервування, які не є правовстановлюючими документами на оренду землі;

з 2011 року СФГ "Лада" сплачує кошти за використання земельної ділянки не на підставі договору оренди землі, що був укладений у 2004 ріці, та зареєстрований у Книзі державної реєстрації договорів оренди землі 13 грудня 2005 року за № 4, а на підставі договорів резервування;

позивач не має правової підстави заявляти, що спірний наказ первісного відповідача № 11-575/14-14-СГ від 01.07.2014 порушує його законні права та інтереси, оскільки цей наказ не є підставою для користування земельною ділянкою.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1, позовні вимоги також заперечив з тих самих вищевикладених підстав.

Вислухавши пояснення представників судового процесу, які брали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази, господарський суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги слід відхилити повністю за наступних обставин.

Позовні вимоги, у тому числі про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Державного земельного агентства у Кіровоградській області "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" від 01.07.2014 за № 11-575/14-14-СГ, позивачем заявлено з таких нижченаведених причин та цивільно-правових підстав.

На думку позивача, договір оренди земельної ділянки від 13.12.2005 № 4 є поновленим зі строком його дії до 13 грудня 2015 за принципом мовчазної згоди у відповідності до ст. 33 Закону України "Про оренду землі" у редакції Закону станом на 01.01.2011 рік. Відповідно до цієї ж норми закону, при поновленні договорів у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором (принцип мовчазної згоди), укладення сторонами додаткової угоди про продовження договору на той же строк і на тих же умовах Законом не передбачено.

Статтею 764 Цивільного Кодексу України передбачається можливість поновлення договору найму, яка зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, та, по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця.

Позивач посилається на те, що стаття 33 Закону України "Про оренду землі" фактично об'єднує два випадки пролонгації договору оренди: визнання за орендарем переважного права на продовження дії договору оренди земельної ділянки, та реалізація ним цього права; автоматичне поновлення дії договору за принципом мовчазної згоди за умови, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору з урахуванням того факту, що ст. 33 вказаного Закону в редакції станом на 01.01.2011 не вимагалось укладення додаткової угоди в разі продовження дії (пролонгації) договору.

На підтвердження своїх доводів позивач посилається на те, що позиція щодо автоматичної пролонгації договорів оренди земельної ділянки викладена в Постанові Верховного Суду України від 25 лютого 2015 року (номер справи та сторони позивачем не зазначаються).

У 2004 році між Ульяновською районною державною адміністрацією (орендодавець) та Селянським (фермерським) господарством "Лада" (орендар) був укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 53,19 га строком на п'ять років, який зареєстрований в Книзі державної реєстрації договорів оренди землі 13 грудня 2005 року за №4 (т.1 а.с.15-21). Термін дії договору - до 13 грудня 2010 року.

13 жовтня 2009 року головою Ульяновської районної державної адміністрації було видано розпорядження № 468-р про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, а саме пунктом 3 вказаного розпорядження зобов'язано голову ФГ "Лада" ОСОБА_6 у місячний термін з дня прийняття даного розпорядження підготувати додаткову угоду (додаток до договору оренди), яку подати до райдержадміністрації для розгляду та підписання (т.1 а.с.28).

05 березня 2010 року головою Ульяновської районної державної адміністрації Кіровоградської області видано розпорядження № 73-р про внесення змін до розпорядження голови Ульяновської райдержадміністрації від 13.10.2009 року № 468-р, зокрема, п.1 викладено в наступній редакції: "Внести зміни до п.2 договору оренди земельної ділянки, загальною площею 53,19 га, що знаходиться на території Вільхівської сільської ради Ульяновського району Кіровоградської області, від 13 грудня 2005 р. № 4, укладеного між Ульяновською районною державною адміністрацією та СФГ Лада, а саме: змінити термін дії договору з 5 на 15 років.

Втім, після прийняття вказаних розпоряджень Ульяновською РДА, угода про внесення змін до договору оренди земельної ділянки загальною площею 53,19 га сторонами договору не укладалась, у встановленому на той час порядку не реєструвалася, тобто ці розпорядження Ульяновської РДА не виконані.

У подальшому 08.07.2014 позивач звернувся до начальника Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області із листом-повідомленням з проханням поновити договір оренди землі, зареєстрований 13.12.2005 за № 4, строком на 15 років, згідно якого СФГ "Лада" надано земельну ділянку загальною площею 53,19 га :02:000:9004) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. До листа-повідомлення додано копію договору оренди, копію паспорта та ідентифікаційного номера, а також проект додаткової угоди.

Листом від 29.08.2014 Головне управління Держземагентства у Кіровоградській області повідомило голову СФГ Лада про те, що договір оренди землі площею 53,19 га, укладений між Ульяновською районною державною адміністрацією та СФГ "Лада" строком на 5 років та зареєстрований 13.12.2005 за № 4, згідно ст. 31 Закону України Про оренду землі припинив свою дію у зв'язку із закінченням строку на який його укладено.

Необхідно виходити з того, що відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, в редакції 2009 року, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Виходячи з того, що додаткова угода не була зареєстрована, оскільки сторонами договору не укладалася, то строк дії договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого 13.12.2005 за № 4, залишився 5 років, тобто до 13.12.2010.

Згідно з приписами ст. 33 Закону України "Про оренду землі", у редакції, чинній за станом на грудень 2010 року по 12 березня 2011 року, після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору.

У разі поновлення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням.

Із зазначених норм слідує, що стаття 33 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, яка діяла по 12.03.2011), не надає орендарю - СФГ "Лада", права на автоматичне поновлення договору оренди земельної ділянки, укладеного в 2004 році між Ульяновською РДА та СФГ "Лада", який був зареєстрований у Книзі державної реєстрації договорів оренди землі 13 грудня 2005 року за № 4.

Станом на час припинення договору оренди земельної ділянки у зв'язку з закінченням строку, на який його було укладено, а саме 14 грудня 2010 року, Ульяновською РДА, яка на той час була розпорядником державних земель, не приймалось рішення про поновлення договору оренди земельної ділянки. Подібного рішення також не приймалось і наступним розпорядником вказаних земель - управлінням Держземагентства в Кіровоградській області.

ОСОБА_7 РДА за № К-30/зв від 15.07.2014 та № 01-20/3205/1 від 09.07.2014, на які в підтвердження свого права щодо продовження дії договору оренди земельної ділянки посилається позивач, не є відповідно до приписів ст.ст. 84, 17, 16, 124 Земельного Кодексу України та ст. 16 Закону України "Про оренду землі" такими, що мають силу відповідного рішення.

Разом з тим, вищевказані листи Ульяновської РДА датовані набагато пізніше ніж дата припинення договору оренди земельної ділянки. Також зазначені листи Ульяновської РДА за своїм змістом суперечать вимогам статті 33 Закону України "Про оренду землі" в редакції, чинній до 12.03.2011.

У пункті 2.17 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" від 17.05.2011 № 6 зазначено правову позицію про те, що судам слід враховувати, що до спірних правовідносин має застосовуватися саме та редакція закону, яка була чинною на дату, з якої виникло переважне право на поновлення договору оренди земельної ділянки. При цьому, якщо відповідні правовідносини виникли між сторонами до внесення змін Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" (набрав чинності з 12.03.2011) до статті 33 Закону України "Про оренду землі", судам слід брати до уваги, що попередня редакція зазначеної статті Закону країни "Про оренду землі" не передбачала автоматичного поновлення договорів оренди землі. Реалізація переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності пов'язувалася з наявністю відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

У постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2012 року по справі № 21-288а12, яка була винесена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у господарських справах Верховного Суду України, зазначено: статтею 124 Земельного кодексу (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) встановлено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Таке положення узгоджується з вимогами статті 16 Закону України "Про оренду землі", згідно з якими укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом, або за результатами аукціону.

Отже, необхідною умовою укладення договору оренди земельної ділянки, яка перебуває у державній власності, є наявність рішення відповідного органу про надання земельної ділянки в оренду. За відсутності такого рішення зобов'язати цей орган в судовому порядку укласти такий договір або ж його поновити неможливо, оскільки це суперечить вимогам законодавства - відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Отже, реалізація переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки можлива лише за наявності волевиявлення на те сторін, яке зі сторони уповноваженого державою органу оформляється відповідним рішенням.

Крім того, необхідно враховувати, що до спірних правовідносин має застосовуватися саме та редакція закону, яка була чинною на момент їх виникнення, оскільки згідно зі статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Що стосується посилання позивача на порушення з боку Головного управління Держземагентства в Кіровоградській області вимог статті 20 Земельного кодексу України через видачу наказу, яким було змінено вид цільового призначення земельної ділянки без розроблення акту відведення щодо зміни цільового призначення, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 22 Земельного кодексу України земельні ділянки для ведення товарного і фермерського сільськогосподарського виробництва належать до однієї категорії земель - земель сільськогосподарського призначення.

Статтею 20 ч. 1 Земельного кодексу України передбачено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Таким чином, проекти відведення розробляються у разі зміни категорії земель.

Закон України "Про фермерське господарство" спрямований на створення умов для реалізації ініціативи громадян щодо виробництва товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації на внутрішньому і зовнішньому ринках, а також; для забезпечення раціонального використання і охорони земель фермерських господарств, правового та соціального захисту фермерів України.

Статтею 1 Закону України "Про фермерське господарство" встановлено, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Отже, вказаним Законом визначено, що на землях фермерського господарства ведеться товарне сільськогосподарське виробництво.

Таким чином, землі для ведення фермерського і товарного сільськогосподарського виробництва належать до однієї категорії - землі сільськогосподарського призначення, а тому надання земельних ділянок у межах одної категорії не потребує розробки проекту відведення по зміні цільового призначення.

Крім того, зміна цільового призначення земельної ділянки в межах категорії земель повинна відбуватись відповідно до Порядку зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2008 року № 502. При цьому треба врахувати те, що вказана постанова визначає порядок зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, а тому не може бути застосована до зміни цільового призначення земель державної власності.

Окрім того, спірним наказом Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області від 10.10.2014 року № 11-1528/14-14СГ було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, та надання цієї ділянки в оренду. У наказі зазначено, що земельна ділянка, яка передається в оренду, відноситься до земель сільськогосподарського призначення, та надається для ведення фермерського господарства.

Статтею 20 Земельного кодексу України не передбачено зміни цільового призначення земельної ділянки шляхом затвердження проекту відведення щодо зміни цільового призначення.

Поряд з цим, частиною першою ст. 50 Закону України "Про землеустрій" передбачено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

Згідно частини другої ст. 50 цього ж Закону проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому земельним кодексом України.

Відповідно до частини третьої ст. 50 Закону України "Про землеустрій", проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають, в тому числі, рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом).

Згідно пункту д) частини 1 ст. 184 Земельного кодексу, землеустрій передбачає складання проектів відведення земельних ділянок.

Згідно пункту в) частини 1 ст. 186 Земельного кодексу, розгляд землевпорядної документації включає в себе затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджених у порядку, встановленому цим Кодексом, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, встановлених цим Кодексом, розпоряджаються земельними ділянками або приймають рішення про зміну їх цільового призначення.

Частиною 1 ст. 186-1 Земельного кодексу України визначено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Згідно пункту 1 наказу Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області від 01.07.2014 № 11-575/14-14-СГ "Про надання дозволу на розробку документації із землеустрою", надано дозвіл гр. ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду.

Згідно пункту 1 наказу Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області від 10.10.2014 № 11-1528/14-14-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки", затверджено Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства гр. ОСОБА_1 на території Ульяновського району Вільхівської сільської ради.

Таким чином, гр. ОСОБА_1 та Головним управлінням Держземагентства у Кіровоградській області повністю виконані вимоги ст. 50 Закону України "Про землеустрій" та вимоги ст.ст. 184, 186, 186-1 Земельного кодексу, а також вимоги ст. 20 Земельного кодексу України.

Стосовно посилання позивача на постанову Верховного Суду України від 25 лютого 2015 року у справі № 6-10цс15, то господарський суд у ході вирішення даного спору виходить з наступного.

У постанові Верховного Суду України від 25 лютого 2015 року у справі № 6-10цс15 не йдеться про статтю 33 Закону України "Про оренду землі" у редакції станом на 01.01.2011 року. Обставини спору в даній справі стосуються договору оренди земельної ділянки, який був укладений у 2004 році, право на оренду земельної ділянки виникло з 13 грудня 2005 року, а дія договору оренди земельної ділянки була припинена з 14 грудня 2010 року.

У постанові Верховного Суду України від 25 лютого 2015 року у справі № 6-10цс15 йдеться про договір оренди земельної ділянки, який був укладений 9 лютого 2007 року, термін дії якого закінчився 23 березня 2012 року, тобто після внесення змін Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності", що набрав чинності з 12.03.2011, до статті 33 Закону України "Про оренду землі".

Отже, у постанові Верховного Суду України від 25 лютого 2015 року надається аналіз ст. 33 Закону України "Про оренду землі" в редакції, яка діяла станом на березень 2012 року, але не міститься правової позиції щодо статті 33 Закону в редакції за станом на 01.01.2011.

Також господарським судом встановлено, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) Селянському (фермерському) господарству "Лада" загальною площею 51,0677 га ріллі в оренду на 15 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, не відповідає принципам частини 2 ст. 16 Закону України "Про оренду землі" та вимогам частини третьої ст. 50 Закону України "Про землеустрій".

Розпорядженнями голови Ульяновської районної РДА від 13.10.2009 № 468-р та від 05.03.2010 № 73-р не надається дозвіл СФГ "Лада" на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Розпорядженнями голови Ульяновської РДА від 13.10.2009 № 468-р та від 05.03.2010 № 73-р не надається СФГ "Лада" земельна ділянка загальною площею 51,0677 га ріллі в оренду на 15 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Разом з цим, позивачем у позовній заяві не ставиться питання про визнання права на поновлення договору оренди земельної ділянки, про захист свого права. Натомість, вимоги позивача при зверненні до суду ґрунтуються на ймовірному його праві на спірну земельну ділянку, при цьому позивач не довів належними та допустимими доказами свого права на цю земельну ділянку.

З огляду на вищевикладене, у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК України витрати на судовий збір покладаються на позивача.

Керуючись статтями 44, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРIШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня підписання повного рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

Повне рішення складено 21.09.2015

Суддя О.А. Змеул