ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2015 р. Справа № 909/986/15

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Матуляк П. Я. , секретар судового засідання Юрчак С. Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

заступника Коломийського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Івано-Франківської обласної державної адміністрації, вул. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ,76004

до відповідача: Коломийської районної державної адміністрації вул. Верещинського, 17, м. Коломия

до відповідача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Коломия, вул.Шевченка, 7

про визнання недійсним розпорядження Коломийської районної державної адміністрації №98 від 05.03.10 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її в оренду фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 по Ліснослобідській сільській раді, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки для промисловості від 19.07.2010, укладений між Коломийською районною державною адміністрацією та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, та повернення земельної ділянки

за участю:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність №862/0/2-15/01-075 від 03.06.15

від прокуратури: ОСОБА_3Є, посвідчення № 004175 від 14.09.12

від відповідача - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1: ОСОБА_4В, адвокат, свідоцтво № 750 від 22.11.10

від відповідача - Коломийської районної державної адміністрації: не з"явився

ВСТАНОВИВ:

заступник Коломийського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Івано-Франківської обласної державної адміністрації звернувся до господарського суду з позовом до Коломийської районної державної адміністрації та фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання недійсним розпорядження Коломийської районної державної адміністрації №98 від 05.03.10 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її в оренду фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 по Ліснослобідській сільській раді, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки для промисловості від 19.07.2010, укладений між Коломийською районною державною адміністрацією та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, та повернення земельної ділянки.

Керуючись ч.3 ст.2 ГПК України, заступник Коломийського міжрайонного прокурора в позовній заяві №81-133-15 від 31.08.15 (вх.№9219/15 від 31.08.15) визначив на підставі якого законодавства подається позов; в чому саме порушуються матеріальні інтереси держави; обґрунтував необхідність їх захисту. Тому, у відповідності до ч.1 ст.2 ГПК України, слід вважати, що прокурор з вимогами, викладеними в позовній заяві, звернувся до господарського суду в інтересах держави на підставі покладеного на нього п.2 ст. 121 Конституції України представництва.

Представники прокуратури та позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, наведених в позовній заяві. Крім того, прокурором у позовній заяві заявлено клопотання щодо поновлення строку позовної давності. Стосовно даного клопотання, суд констатує, що згідно з приписами ст.267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. З огляду на відсутність заяв відповідачів щодо спливу позовної давності, клопотання позивача задоволенню не підлягає.

Представник відповідача - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Відповідач - Коломийська районна державна адміністрація в судове засідання не з"явився, однак направив суду заяву вих.№03-09/15 від 09.09.15 (вх.№14120/15 від 07.09.15) щодо розгляду справи за відсутності свого повноважного представника та визнання позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи з врахуванням Конвенції про захист прав та свобод, вислухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом враховано наступне.

Розпорядженням Коломийської районної державної адміністрації №98 від 05.03.2010 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,1911 га, яка розташована на території Ліснослобідської сільської ради за межами населеного пункту, та передано в оренду фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 вказану земельну ділянку для реконструкції льонопереробного цеху під цех по виготовленню бетонних виробів.

19.07.2010 між Коломийською РДА та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки, за яким орендодавець надав у строкове платне користування земельну ділянку для промисловості (реконструкція льоно-нереробного цеху під цех по виготовленню бетонних виробів), яка знаходиться поза межами населеного пункту с. Лісна Слобідка загальною площею 1,1911 га, у т.ч. під господарськими будівлями і дворами - 1,191 1 га строком на 20 років. Під будівлями, які належать орендарю, знаходиться земельна ділянка розміром 0,0727 га.

Згідно експертної грошової оцінки вартість земельної ділянки, за основним цільовим призначенням - землі промисловості за межами населеного пункту с. Лісна Слобідка, загальною площею 1,1184 га, становить 715230,00 грн.

31.03.2011 вищевказаний договір зареєстровано у Коломийському районному відділі Івано-Франківської регіональної філії Дії «Центр державного земельного кадастру при держкомземі України по земельних ресурсах», про що у державному реєстрі земель вчинено запис за №00026.

Вважаючи, що Коломийська РДА при передачі земельної ділянки за основним цільовим призначенням - землі промисловості, за межами населеного пункту с. Лісна Слобідка в користування ОСОБА_1, вийшла за межі власної компетенції та розпорядилася земельною ділянкою всупереч вимогам чинного законодавства, заступник Коломийського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Івано-Франківської обласної державної адміністрації звернувся до господарського суду з даним позовом.

Суд, відповідно до ст.22 ГПК України, з"ясувавши, що визнання позову відповідачами не суперечать законодавству та не порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Відповідно до ст. 66 ЗК України до земель промисловості належать землі, надані для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд промислових, гірничодобувних, транспортних та інших підприємств, їх під'їзних шляхів, інженерних мереж, адміністративно- побутових будівель, інших споруд.

Частиною 3 ст. 122 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на момент передачі спірної земельної ділянки в оренду) передбачено, що районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для:сільськогосподарського використання;ведення водного господарства; будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті.

Водночас, ч. 5 ст. 122 ЗК України (в редакції, що діяла на момент передачі спірної земельної ділянки в оренду) відносить до компетенції обласних держаних адміністрацій передачу земельних ділянок із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування.

Укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної власності згідно ст. 16 Закону України «Про оренду землі» здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України або за результатами аукціону. Наведена правова норма кореспондується з частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України, якою передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ст. 124 ЗК України передача земельних ділянок, що перебувають у державній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст. 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Із наявних в матеріалах справи копій розпорядження Коломийської районної державної адміністрації №98 від 05.03.10 та акта обстеження земельної ділянки від 15.10.09 вбачається, що спірна земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту, і передається в оренду для реконструкції льоно-переробного цеху під цех по виготовленню бетонних виробів. Водночас, судом встановлено, що частиною 3 ст. 122 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на момент передачі спірної земельної ділянки в оренду) не надано районній адміністрації повноважень щодо передачі спірної земельної ділянки для цілей, передбачених зазначеним розпорядженням.

З огляду на наведене, суд констатує, що Коломийська РДА при передачі земельної ділянки за основним цільовим призначенням - землі промисловості (реконструкція льоно-переробного цеху під цех по виготовленню бетонних виробів) , за межами населеного пункту с. Лісна Слобідка в користування фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1, вийшла за межі власної компетенції та розпорядилася земельною ділянкою всупереч вимогам чинного законодавства.

Відповідно до п.2.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» суб'єкт господарювання має право на визнання за ним права на оренду земельної ділянки лише за умов дотримання вимог ст. ст. 124, 125 ЗК України і ст. 16 Закону України «Про оренду землі».

Відповідно до п.2.24 вищевказаної постанови, для визнання відповідних договорів недійсними з підстав відсутності повноважень у відповідної місцевої ради чи органу виконавчої влади на затвердження проекту відведення та передачі спірної земельної ділянки в оренду необхідно також ставити позовні вимоги про скасування таких рішень у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог вищевказаної статті є підставою недійсності правочину.

Таким чином, розпорядження Коломийської районної державної адміністрації №98 від 05.03.2010 прийнято з перевищенням наданих органу виконавчої влади повноважень, відтак підлягає визнанню недійсним.

Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, частиною 1 статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

В частині 1 ст. 203 ЦК України зазначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Судом встановлено, що договір оренди земельної ділянки за основним цільовим призначенням - землі промисловості від 19.07.2010 укладений між Коломийською районною державною адміністрацією та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 на підставі відповідного розпорядження органу виконавчої влади, що прийняте з перевищенням наданих законодавством повноважень, відтак позовні вимоги щодо визнання недійсним спірного договору обґрунтовані та підлягають до задоволення.

З огляду на той факт, що спірна земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту і передана у користування фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 на умовах оренди з порушеннями вимог земельного та цивільного законодавства, зазначена земельна ділянка підлягає поверненню в державну власність.

Відповідно до ч.1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вказаною нормою обов'язок доказування покладений на сторони процесу. Доказування полягає у поданні доказів сторонами та доведенні їх переконливості суду.

Відповідачами не спростовано доводи прокурора та позивача щодо порушення законодавства України при прийнятті оскаржуваного розпорядження та наявності підстав для повернення земельної ділянки у державну власність, позовні вимоги відповідачами не заперечуються.

Згідно приписів п.4.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7, приймаючи рішення зі справи, провадження в якій порушено за заявою прокурора, господарський суд у разі повного або часткового задоволення позову (скарги) стягує судовий збір з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам), якщо він не звільнений від сплати судового збору. Стягнення відповідних сум судового збору здійснюється в доход державного бюджету України.

Як вбачається з позовних матеріалів, прокурором заявлено три вимоги немайнового характеру:визнання недійсним розпорядження Коломийської районної державної адміністрації №98 від 05.03.10 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її в оренду фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 по Ліснослобідській сільській раді, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки для промисловості від 19.07.2010, укладеного між Коломийською районною державною адміністрацією та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, та повернення земельної ділянки площею 1,1184 га державі в особі Івано-Франківської обласної державної адміністрації

Розмір судового збору за одною немайновою вимогою становить 1218 грн., отже загальна сума судового збору становить 3654,00грн.

У відповідності до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по сплаті судового збору слід покласти на відповідачів.

Керуючись ст.124 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Законами України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про оренду землі", "Про прокуратуру", "Про судовий збір", ст.ст.203, 215, 626 Цивільного кодексу України, ст. ст.66, 84, 122, 124 Земельного кодексу України, ст.ст. 33, 49, ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

задовольнити позов заступника Коломийського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Івано-Франківської обласної державної адміністрації до Коломийської районної державної адміністрації та фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання недійсним розпорядження Коломийської районної державної адміністрації №98 від 05.03.10 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її в оренду фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 по Ліснослобідській сільській раді, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки для промисловості від 19.07.2010, укладений між Коломийською районною державною адміністрацією та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, та повернення земельної ділянки площею 1,1184 га державі в особі Івано-Франківської обласної державної адміністрації.

Визнати недійсним розпорядження Коломийської районної державної адміністрації №98 від 05.03.10 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її в оренду фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 по Ліснослобідській сільській раді.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 19.07.2010, укладений між Коломийською районною державною адміністрацією та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1.

Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 повернути земельну ділянку площею 1,1184 га державі в особі Івано-Франківської обласної державної адміністрації.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (м.Коломия, вул.Шевченка, 7, код НОМЕР_1) в доход Державного бюджету 1827,00 грн. (одну тисячу вісімсот двадцять сім гривень) судового збору. Судовий збір зарахувати в доход Державного бюджету України за наступними платіжними реквізитами: рахунок 3002 - Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050) за кодом класифікації доходів бюджету 22030001, отримувач - УДКСУ у м. Івано-Франківську Івано-Франківської області, код ЄДРПОУ отримувача - 37952250, банк - ГУДКСУ в Івано-Франківській області, МФО банку - 836014.

Стягнути з Коломийської районної державної адміністрації (м.Коломия, вул.Верещинського, 17, )в доход Державного бюджету 1827,00 грн. (одну тисячу вісімсот двадцять сім гривень) судового збору. Судовий збір зарахувати в доход Державного бюджету України за наступними платіжними реквізитами: рахунок 3002 - Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050) за кодом класифікації доходів бюджету 22030001, отримувач - УДКСУ у м. Івано-Франківську Івано-Франківської області, код ЄДРПОУ отримувача - 37952250, банк - ГУДКСУ в Івано-Франківській області, МФО банку - 836014.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 22.09.15

Суддя Матуляк П. Я.

Виготовлено в КП "Діловодство спеціалізованого суду"________________ ОСОБА_5 22.09.15