ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2015 р. Справа № 920/1273/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Білоусова Я.О. , суддя Пуль О.А.;

при секретарі Міракові Г.А.,

представники сторін не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області, м. Суми

(вх. №4403 С/2) на ухвалу господарського суду Сумської області від 13.08.2015р.

у справі № 920/1273/15

за заявою Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області, м. Суми,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумихімтрейд", м.Суми,

про банкрутство, -

ВСТАНОВИЛА:

Кредитор - Державна податкова інспекція у м.Сумах, звернувся до господарського суду Сумської області із заявою про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумихімтрейд".

Ухвалою господарського суду Сумської області від 13.08.2015р. у справі №920/1273/15 (суддя Яковенко В.В.) повернуто без розгляду заяву Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області.

Державна податкова інспекція у м.Сумах Головного управління ДФС у Сумській області з ухвалою суду першої інстанції не погодилась та звернулась до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Сумської області від 13.08.2015р. у справі № 920/1273/15 та передати справу №920/1273/15 на розгляд до господарського суду Сумської області.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що у зв'язку з тим, що у ТОВ «Сумихімтрейд» відсутнє рухоме та нерухоме майно, відсутні готівкові та безготівкові кошти, ДПІ в м.Сумах не мало також можливості, як оформлення інкасового доручення для примусового стягнення коштів у рахунок податкового боргу та звернення до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Також, апелянт вважає, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали порушено процесуальне право, зокрема, вважає, що докази надсилання боржнику заяви і доданих до неї документів, є належними та допустимими, оскільки Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо спрощення порядку відкриття бізнесу передбачено скасування обов'язкового виготовлення і використання печатки.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 31.08.2015р. по справі №920/1273/15 апеляційну скаргу прийнято до провадження та її розгляд призначено на 14.09.2015р. о 10:30 год. в складі колегії суддів: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Плахов О.В., суддя Шутенко І.А.

Розпорядженням в.о. керівника апарату суду від 10.09.2015р. щодо повторного автоматичного розподілу справи, у зв'язку з відпусткою судді Шатенко І.А. та судді Плахова О.В. призначено повторний автоматичний розподіл справи №920/1273/15.

Протоколом автоматичної зміни колегії суддів від 10.09.2015р. для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О., суддя Здоровко Л.М.

У судове засідання 14.09.2015р. представники учасників провадження у справі про банкрутство не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлені ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 31.08.2015р. про прийняття апеляційної скарги до провадження, яку апелянт отримав 07.09.2015р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Направлена судом копія ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження на адресу боржника повернулась до суду з відміткою «Укрпошти» «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до п.2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2010р. № 01-08/140 "Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами в господарському судочинстві" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, учасники справи про банкрутство не скористалися своїм правом на участь у судовому засіданні і їх неявка не перешкоджає розгляду апеляційної скарги у даній справі.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи прокурора, заслухавши у судовому засіданні прокурора, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегією суддів встановлено наступне.

Відповідно до статті 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як убачається із оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 13.08.2015 року підставами для повернення позовної заяви позивача є недодержання заявником при подачі заяви про порушення справи про банкрутство вимог ст.ст.10, 11, 15 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та п.6 ст.63 ГПК України.

Згідно з ч.7 ст.11 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» до заяви кредитора, зокрема, додаються докази надсилання боржнику копії заяви і доданих до неї документів.

Статтею 15 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що господарський суд не пізніше п'яти днів з дня надходження до господарського суду заяви про порушення справи про банкрутство повертає її та додані до неї документи без розгляду, якщо:

заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посаду якої у заяві не зазначено;

заява не відповідає змісту вимог, зазначених у цьому Законі;

не подано доказів щодо сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі;

заявник-кредитор не подав доказів неспроможності боржника виконати свої грошові зобов'язання перед кредиторами в розмірі, визначеному частиною третьою статті 10 цього Закону, протягом трьох місяців після відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено цим Законом;

заявник-кредитор не надав доказів надсилання боржнику копії заяви і доданих до неї документів;

з інших підстав, передбачених статтею 63 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням вимог цього Закону.

Відповідно до п.6 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву та додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі Закон) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Так, за змістом ч.1 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" у випадках, передбачених законом, рішення судів та інших органів щодо стягнення коштів виконуються органами доходів і зборів, банками та іншими фінансовими установами.

Згідно з п. 41.2 ст.41 Податкового кодексу України (далі ПК України) органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Порядок стягнення податкового боргу платників податків регулюється ст.ст.95- 99 ПК України.

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з абз. 1 п.95.3 ст.95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Механізм виконання судових рішень про стягнення грошових коштів у рахунок погашення податкового боргу передбачено главою 12 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року №22, що передбачає оформлення інкасового доручення для примусового стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу. Відповідно до п. 12.4 зазначеної Інструкції судове рішення, на підставі якого з платника податків стягуються кошти, до банку не подається. Натомість реквізити відповідного судового рішення зазначаються в самому інкасовому дорученні.

За змістом абзаців 2 та 3 п. 95.3 ст.95 ПК України контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу.

Згідно з положеннями ст. 95 ПК України , ч.3 ст.10 та ч.7 ст.11 Закону України про банкрутство доказами на підтвердження безспірності грошових вимог ініціюючого кредитора - органу доходів і зборів, є рішення суду про стягнення грошових коштів у рахунок погашення податкового боргу, що набрало законної сили, інкасові доручення для примусового стягнення коштів у дохід бюджету у рахунок погашення податкового боргу та докази вжиття відповідних заходів до отримання відповідної заборгованості за процедурою, визначеною ПК України.

Дане позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 29.04.2015р., та у постанові Вищого господарського суду України від 24.06.2015р. у справі №920/629/14.

Вищезазначене також кореспондується із змінами, внесеними 03.06.2015р. до пунктів 8 та 12 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013р. №01-06/606/2013 "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 №4212-VI).

Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, до заяви податкового органу не додано відповідних інкасових доручень та вищезазначених доказів.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що боржник не має відкритих рахунків в установах банків і, як наслідок, інкасові доручення не оформлялися.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що такі доводи заявника не підтверджують безспірності грошових вимог.

Як вбачається з доданих до заяви матеріалів, у ТОВ "Сумихімтрейд" 13.09.2014р. виникла значна податкова недоїмка, що дає підстави стверджувати про певну господарську діяльність цього суб'єкта господарювання та наявність рахунків у банківських установах.

Проте судом першої інстанції вірно зазначено, що орган доходів і зборів як контролюючий орган не перевірив і не надав суду дану інформацію, мотивуючи це лише обов'язком банків та інших фінансових установ надсилати йому повідомлення про відкриття або закриття рахунка платника податків - юридичної особи.

Матеріали справи не містять відповідні запити та відповіді банків про відсутність рахунків боржника, матеріали перевірок виконання фінансовими установами вищезазначеного обов'язку щодо рахунків ТОВ "Сумихімтрейд".

Місцевим господарським судом встановлено, що в заяві про порушення справи про банкрутство ТОВ «Сумихімтрейд» не зазначено: чи застосовувалася до майна боржника податкова застава з дати виникнення боргу (п.89.1.2 ст.89 ПК України), чи звертався податковий орган до суду щодо отримання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі (п.95.3 ст.95 ПК України).

Крім того, як уже зазначалось, у відповідності до ч.7 ст.11 Закону про банкрутство до заяви кредитора, зокрема, додаються докази надсилання боржнику копії зави і доданих до неї документів.

Судом першої інстанції зазначено, що до заяви додано ксерокопію заяви про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумихімтрейд", на останній сторінці якої написано, що один примірник позовної заяви з додатками отримав 11.08.2015 р. директор Скубко О.Г., мається підпис. Цей напис також скопійовано, підпис особи директора не засвідчено, відсутній відтиск печатки ТОВ "Сумихімтрейд".

Колегія суддів зазначає, що разом з апеляційною скаргою апелянтом, зокрема, надано копію заяви про порушення справи про банкрутство ТОВ «Сумихімтрейд», в додатках до якої, а саме: в п.10 вказано - докази надсилання копії заяви з додатками боржнику на 1 арк. та міститься напис «один примірник позовної заяви з додатками отримав 11.08.2015р. директор Скубко О.Г., підпис та відтиск печатки» (а.с.38).

Дана копія заяви про порушення справи про банкрутство ТОВ «Сумихімтрейд» не засвідчена належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 36 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Постановою пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарським судам надані такі роз'яснення: " 2.2. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії (стаття 36 ГПК). Якщо документи, які мають значення для правильного вирішення спору, і підписи на них виготовлені стороною за допомогою будь-яких технічних засобів, то такі документи повинні прийматись господарським судом як письмові докази, досліджуватись та оцінюватись за загальними правилами ГПК .

Копії, які видаються органами державної влади України, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та їх об'єднаннями усіх форм власності, повинні бути засвідчені з додержанням вимог пункту 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 N 55, а разі якщо інструкціями з діловодства, які діють у відповідних органах, підприємствах, установах і організаціях установлено додаткові вимоги щодо оформлення копій, - також і цих вимог.

Правила нотаріального засвідчення копій документів встановлюються чинним законодавством.

У разі невідповідності наданих суду копій документів згаданим вимогам вони не вважаються належними і допустимими доказами і не беруться судом до уваги у вирішенні спору".

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Щодо доводів апелянта про те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо спрощення порядку відкриття бізнесу передбачено скасування обов'язкового виготовлення і використання печатки, то у даному випадку наявність або відсутність відтиску печатки на незасвідченій копії заяви про порушення справи про банкрутство не підтверджує належність доказу надсилання копії заяви з додатками боржнику.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наданий незасвідчений примірник заяви не є належним доказом надсилання боржнику копії заяви та доданих до неї документів, оскільки не відповідають зазначеним вище вимогам Господарсько процесуального кодексу України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про повернення без розгляду заяви про порушення справи про банкрутство ТОВ «Сумихімтрейд» та доданих до неї документів на підставі ст.ст. 10, 11, 15 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та п.6 ст.63 ГПК України., оскільки заява ДПІ в м.Сумах ГУ ДФС у Сумській області не відповідає вимогам Закону про банкрутство та нормам Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до п.2 статті 15 Закону про банкрутство повернення заяви про порушення провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до господарського суду у встановленому порядку.

З огляду на викладене, враховуючи, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, колегія суддів вважає, що при винесенні ухвали господарський суд Сумської області забезпечив дотримання вимог чинного законодавства, через що його ухвала підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись статтями 99, 101, 102, п.1 ч.1 ст.103, ст.ст.105, 106 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Сумах Головного управління ДФС у Сумській області залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Сумської області від 13.08.2015р. у справі №920/1273/15 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 21.09.2015р.

Головуючий суддя Л.М.Здоровко

Суддя Я.О.Білоусова

Суддя О.А.Пуль