РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2015Справа №910/17514/15

За позовом: Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", м. Київ

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінко-Київ", м. Київ

до відповідача-2: Відкритого акціонерного товариства "Грінко", м. Київ

про стягнення заборгованості за кредитним договором

Суддя О.С. Комарова

Представники сторін:

від позивача Жданюк Д.В. (представник за довіреністю)

від відповідача-1 не з'явились

від відповідача-2 не з'явились

В судовому засіданні 15 вересня 2015 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк", 08 липня 2015 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою № 31.4-08/2396/15 від 26.06.2015 року до відповідача-1, Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінко-Київ", та відповідача-2, Відкритого акціонерного товариства "Грінко", про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 1 904 675,30 грн., з них: 771 190, 45 грн. - заборгованість зі сплати тіла кредиту; 165 689,74 грн. - розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту; 804 996,05 грн. - сума заборгованості за простроченими процентами; 140 868,82 грн. - розмір пені за несвоєчасне повернення процентів; 11 599,55 грн. - сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту; 10330,70 грн. - сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів.

Ухвалою суду від 10.07.2015 року (суддя О.С.Комарова) порушено провадження у справі № 910/17514/15 та призначено розгляд справи на 04.08.2015 року.

Через відділ діловодства суду 04.08.2015 року представник позивача подав заяву на виконання вимог ухвали суду, яка долучена судом до матеріалів справи.

В судовому засіданні 04.08.2015 року представник позивача надав пояснення по суті заявлених вимог, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, заявив письмове клопотання про продовження процесуальних строків для розгляду спору на 15 днів. Представники відповідачів в судове засідання не з'явилися, вимог ухвали суду про порушення провадження не виконали.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.08.2015 року судом, за клопотанням представника позивача, у відповідності до положень ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, продовжено строк вирішення спору на 15 (п'ятнадцять) днів, розгляд справи відкладено на 15.09.2015 року.

В судовому засіданні 15.09.2015 року представник позивача подав клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, заявою підтвердив наявність заборгованості відповідачів перед позивачем в розмірі, зазначеному в позовній заяві. Представники відповідачів в судове засідання не з'явились, вимоги ухвали суду не виконав, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на тому, що застосовуючи відповідно до ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

У відповідності до п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд -

ВСТАНОВИВ:

03 листопада 2010 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (надалі - позивач, кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Грінко-Київ» (надалі - відповідач, позичальник) було укладено кредитний договір № К-2005156 (надалі за текстом - кредитний договір), відповідно до п. 1.1. якого, кредитор зобов'язується надавати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, надалі за текстом - «кредит».

Відповідно до п. 1.1.1. договору, надання кредиту здійснюється на умовах, визначених цим договором в сумі 1 040 000,00 (один мільйон сорок тисяч) гривень 00 копійок, зі сплатою 23% (двадцять три процента) річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом 01 листопада 2013 року включно, на умовах визначених цим договором. Повернення кредиту буде здійснюватись рівними частинами, до 10 числа кожного місяця, в сумі 45 000,00 (сорок п'ять тисяч) грн. 00 коп., починаючи з грудня 2011 року та з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом до 01 листопада 2013 року (включно) на умовах, визначених цим договором. Останній платіж в рахунок погашення кредиту сплачується в розміри фактичного залишку заборгованості за кредитом.

Пунктами 2.1., 2.2. договору визначено, що видача кредиту на цілі, визначені в статті 1 цього договору, проводиться шляхом перерахування коштів з позичкового рахунку №5601, згідно письмових заяв позичальника відповідно до положень цього договору. Моментом (днем) надання кредиту вважається день надання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника в повній або частковій сумі кредиту.

Пунктом 2.5. договору визначено, що сплата процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно, не пізніше 10 (десятого) числа місяця, наступного за звітним та в день остаточного погашення кредиту.

У відповідності до п. 3.3.5. договору, позичальник зобов'язаний повернути кредитору у повному обсязі кредит зі сплатою процентів та комісій кредитора, та можливих штрафних санкцій, у терміни, визначені договором.

У випадку прострочення позичальником строків сплати процентів, комісій, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених цим договором, позичальник сплачує кредитору пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення (п. 4.1. договору).

Відповідно п. 4.2 договору у випадку порушення позичальником вимог п. 3.3 цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 3% від суми кредиту, визначеного п. 1.1. цього договору, за кожен випадок порушення.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивачем було перераховано на рахунок відповідача-1 грошові кошти у формі надання кредиту на загальну суму 1 040 000,00 грн., що підтверджується банківською випискою по особовому рахунку відповідача-1 про рух коштів (належним чином засвідчена копія банківської виписки наявна в матеріалах справи).

В обґрунтування позовних вимог Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" вказує на те, що відповідач-1 порушив свої зобов'язання за договором, внаслідок чого у Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінко-Київ» виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 771 190, 45 грн., у зв'язку з чим останньому було нараховано пеню за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 165 689,74 грн.; суму заборгованості за простроченими процентами в розмірі 804 996,05 грн.; пеню за несвоєчасне повернення процентів в розмірі 140 868,82 грн.; суму трьох процентів річних від суми простроченого кредиту в розмірі 11 599,55 грн., а також суму трьох процентів річних від суми прострочених процентів в розмірі 10330,70 грн.

Крім того, судом встановлено, що для забезпечення виконання кредитного договору, 03.11.2010 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (надалі - позивач, кредитор), Товариством з обмеженою відповідальністю "Грінко-Київ" (надалі - відповідач-1, позичальник) та Відкритим акціонерним товариством "Грінко" (надалі - відповідач-2, поручитель) було укладено Договір поруки № П-2005156 (надалі - договір поруки), за змістом п. 1.1 якого поручитель зобов'язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором № К-2005156 від « 03» листопада 2010 року.

Відповідно до п.п. 2.1.1, 2.1.2, 2.1.3 договору поруки визначено зміст забезпеченого порукою зобов'язання, у відповідності до якого повернення кредиту в сумі 1 040 000,00 грн. в термін до 01 листопада 2013 року включно. Сплата процентів за користування кредитом в розмірі 23% річних (або в тому розмірі, що буде діяти на момент виконання зобов'язань за цим договором поруки відповідно до договору кредиту). Сплата можливих штрафних санкцій, визначених договором кредиту.

Однак, як зазначив позивач у позові, та що підтверджується банківською випискою про рух коштів по особовому рахунку позичальника (відповідача-1), відповідачами були порушені зобов'язання за кредитним договором № К-2005156 від 03.11.2010 року та за договором поруки № П-2005156 від 03.11.2010 року в частині неповернення кредиту та несплати відсотків за його користування, у зв'язку з чим, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі 1 904 675,30 грн., з них: 771 190, 45 грн. - заборгованість зі сплати тіла кредиту; 165 689,74 грн. - розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту; 804 996,05 грн. - сума заборгованості за простроченими процентами; 140 868,82 грн. - розмір пені за несвоєчасне повернення процентів; 11 599,55 грн. - сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту; 10330,70 грн. - сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів.

Оцінивши в матеріалах справи документи та докази, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 509 Цивільного Кодексу України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до приписів ст. 526 Цивільного кодексу України, які кореспондуються з відповідними приписами ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Приписами статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Вимогами статті 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до вимог ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Положеннями ст. 554 Цивільного кодексу України встановлено, що в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що на підставі укладеного між позивачем та відповідачем-1 кредитним договором № К-2005156 від 03.11.2010 року, позивачем було надано відповідачу -1 кредит в сумі 1 040 000,00 грн. зі сплатою 23% річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом 01.11.2013 року включно, отримання якого відповідачем-1 підтверджується банківською випискою по особовому рахунку відповідача-1 про рух коштів останнього. Крім того, в якості забезпечення виконання зобов'язання відповідачем-1 за кредитним договором № К-2005156 від 03.11.2010 року, між позивачем та відповідачами було укладено договір поруки № П-2005156 від 03.11.2010 року, відповідно до умов якого відповідачі зобов'язалися солідарно відповідати в повному обсязі перед позивачем за виконання всіх зобов'язань відповідача-1 за кредитним договором № К-2005156 від 03.11.2010 року.

Однак, відповідачі, в порушення умов кредитного договору № К-2005156 від 03.11.2010 року, п. 1.1. договору поруки № П-2005156 від 03.11.2010 року та ст. ст. 526, 530, 553,554,1049, 1054 Цивільного кодексу України суму кредиту в розмірі 771 190, 45 грн. не повернули, і доказів протилежного суду станом на момент вирішення спору не надано.

З огляду на викладене, Господарський суд міста Києва вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідачів, як солідарних боржників, частини основного боргу за кредитним договором № К-2005156 від 03.11.2010 року у розмірі 771 190, 45 грн., а також заборгованості за простроченими процентами в сумі 804 996,05 грн., 3% від суми простроченого кредиту в розмірі 11 599,55 грн. та 3% від суми прострочених процентів в розмірі 10330,70 грн.

Також, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів пеню за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 165 689,74 грн., а також пеню за несвоєчасне повернення процентів в сумі 140 868,82 грн.

Пунктом 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

З аналізу ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України випливає, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як вбачається з матеріалів справи, пунктом 4.1. договору встановлено, що у випадку прострочення позичальником строків сплати процентів, комісій, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених цим договором, позичальник сплачує кредитору пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.

Пунктом 1.12. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" визначено, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Як встановлено судом, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів пеню за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 165 689,74 грн. за період з 17.11.2014 року по 18.05.2014 року, а також пеню за несвоєчасне повернення процентів в сумі 140 868,82 грн. за період з 17.11.2014 року по 18.05.2014 року.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок, суд дійшов висновку, що розрахунок позивача про стягнення солідарно з відповідачів пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 165 689,74 грн. та пені за несвоєчасне повернення процентів в сумі 140 868,82 грн. є правильним.

У відповідності до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до приписів ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Положеннями ст. 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як встановлено судом, відповідачі не скористалися наданими їм ст.22 Господарського процесуального кодексу України правами, жодного разу не з'явились у судові засідання, про дату і місце проведення яких були повідомлені належним чином, жодного доказу на спростування доводів позивача щодо невиконання ними зобов'язань за договором або відсутності правових підстав для їх виконання суду не надали.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Стосовно розподілу судових витрат суд звертає увагу на наступне.

Частиною 3 статті 49 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у розмірі 73 080,00 грн. підлягають стягненню з відповідачів 1 та 2 в рівних частинах в дохід Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 4-3, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінко-Київ" (код ЄДРЮОФОП 32982190, адреса: 01021, м.Київ, ВУЛИЦЯ М.ГРУШЕВСЬКОГО, будинок 28/2, нежиле приміщення 43) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, та з Відкритого акціонерного товариства "Грінко" (код ЄДРЮОФОП 33785141, адреса: 03026, м.Київ, ВУЛИЦЯ ЧЕРВОНОПРАПОРНА, будинок 94-А) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (код ЄДРЮОФОП 34047020, адреса: 01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-б) на будь-який рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, заборгованість зі сплати тіла кредиту - 771 190, 45 грн. (сімсот сімдесят одна тисяча сто дев'яносто гривень 45 копійок), пеню за несвоєчасне повернення кредиту -165 689,74 грн. (сто шістдесят п'ять тисяч шістсот вісімдесят дев'ять гривень 74 копійки), заборгованість за простроченими процентами - 804 996,05 грн. (вісімсот чотири тисячі дев'ятсот дев'яносто шість гривень 05 копійок), пеню за несвоєчасне повернення процентів -140 868,82 грн. (сто сорок тисяч вісімсот шістдесят вісім гривень 82 копійки), 3% річних від суми простроченого кредиту -11 599,55 грн. (одинадцять тисяч п'ятсот дев'яносто дев'ять гривень 55 копійок), 3% річних від суми прострочених процентів - 10 330,70 грн. (десять тисяч триста тридцять гривень 70 копійок). Видати наказ.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінко-Київ" (код ЄДРЮОФОП 32982190, адреса: 01021, м.Київ, ВУЛИЦЯ М.ГРУШЕВСЬКОГО, будинок 28/2, нежиле приміщення 43) в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 36 540,00 грн. (тридцять шість тисяч п'ятсот сорок гривень). Видати наказ.

4. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Грінко" (код ЄДРЮОФОП 33785141, адреса: 03026, м. Київ, вул. Червонопрапорна, буд.94 «А») в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 36 540,00 грн. (тридцять шість тисяч п'ятсот сорок гривень). Видати наказ.

5. Копію даного рішення направити відповідачам у справі № 910/17514/15.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та в строки, передбачені нормами ст.ст. 91, 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 21.09.2015 року

Суддя О.С. Комарова