РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2015Справа № 910/18423/15

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група»
ДоТовариства з обмеженою відповідальністю «Мегаполіс Україна Лоджистікс»
Третя особа,яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1
Простягнення 46 912,67 грн.
Суддя Андреїшина І.О.

У судовому засіданні брали участь:

Від позивача: Малахов С.М.

Від відповідача: Костюк О.Д.. Бондаренко Г.А.

Від третьої особи: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаполіс Україна Лоджистікс" про стягнення безпідставно одержаних коштів у розмірі 46 912,67 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.07.2015 за даною позовною заявою порушено провадження у справі № 910/18423/15 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 26.08.2015, до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, зобов'язано сторін та третю особу надати певні документи.

Через відділ діловодства суду 10.08.2015 від третьої особи надійшла копія рішення № 927/730/14 від 21.07.2015, 18.08.2015 від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали, 21.08.2015 від відповідача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду та 25.08.2015 від відповідача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У судовому засіданні 26.08.2015 представник позивача заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи для надання йому можливості ознайомитися з документами, наданими відповідачем.

Представник відповідача заперечень проти задоволення даного клопотання не навів.

Розглянувши дане клопотання, суд його задовольняє з метою повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи.

Представник третьої особи у дане судове засідання 26.08.2015 не з'явився, про причини неявки не повідомив, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, вимог ухвали суду не виконав.

Враховуючи наведене, розгляд справи був відкладений до 09.09.2015 р.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представники відповідача проти позову заперечили, просили у позові відмовити.

Представник третьої особи у дане судове засідання 09.09.2015 не з'явився, про причини неявки не повідомив, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, вимог ухвали суду не виконав.

У судовому засіданні 09.09.2015 р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Дослідивши подані матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

10.06.2013 р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» (позивач) та ТОВ «Мегаполіс Україна Лоджистікс» був укладений договір добровільного страхування вантажів № 40-2820-13-00007 від 10.06.2013 р. (надалі - договір страхування).

Згідно п.1 договору страхування у відповідності з цим договором та відповідно до заяви Страхувальника від 10 червня 2013 р., Страховик, який діє згідно Правил добровільного страхування вантажів та багажу (вантажобагажу), затверджених ДКРРФПУ за № 0961811 від 22.06.06р. (далі - „Правила"), зобов'язується при виконанні усіх нижчевикладених умов та виключень, компенсувати Страхувальнику прямі збитки, що перевищують встановлену франшизу і відбулись при перевезенні вантажу на протязі строку страхування та в межах страхової суми, указаної в Договорі.

За умовами п.2.1 Договору об'єктом страхування є вантаж, що належить Страхувальнику на праві власності, а саме чай чорний байховий ТМ «Ділмах» кількістю 33 полети (короби в полетах, обмотані стрейчплівкою), вагою 8593,2 кг, вартістю 366569,28 грн., згідно з транспортним документом: Інвойс № 5 від 27.05.2013р. Умови поставки - СІР.

Строк страхування визначений п.2.6 Договору, а саме: на фактичний період поставки, в межах: з 12.06.2013р. по 26.06.2013р.

Відповідно до п.2.8.1 Договору страхове покриття по кожному окремому перевезенню починається з моменту навантаження вантажу в/на транспортний засіб, діє під час перевезення і закінчується в момент закінчення розвантаження в пункті призначення.

Згідно п.3.2 Договору транспортування вантажів здійснюється автомобільним транспортом за маршрутом: з Україна, м. Київ, вул. Електротехнічна, 45 - до Російської Федерації, Московська обл., м. Сергієв Посад, Московське шосе, 46-А.

У відповідності до п.4.1 Договору страховим ризиком вважаються передбачені договором страхування події, перелічені нижче, що мають ознаки ймовірності та випадковості настання.

Страховими випадками за даним договором (п.4.2) вважаються такі передбачені договором страхування події, внаслідок яких виник обов'язок Страховика виплатити Страхувальнику або третій особі страхове відшкодування.

Згідно п. 4.3.Договору він укладений на умовах страхування "З відповідальністю за всі ризики" згідно п. 3.1.1. Правил страхування. За Договором, укладеним на цих умовах, підлягають відшкодуванню, за винятком випадків зазначених в розділі 4 Правил, якщо інше не обумовлене даним Договором страхування:

а)збитки від втрат або шкоди всього або частини вантажу, що сталися по будь якій причині;

б)збитки, витрати і внески по загальній аварії;

в)всі необхідно і доцільно проведені витрати по врятуванню вантажу, а також по зменшенню збитків і по встановленню їх розмірів, якщо збитки належать відшкодуванню по умовах страхування.

Розділом 7 Договору передбачені дії страхувальника при настанні страхового випадку.

Зокрема, на протязі 24 годин (виключаючи вихідні та святкові дні), з моменту того, як стало відомо про настання страхового випадку, письмово (телеграмою, телефаксом) повідомити про такий випадок Страховику. В письмовій заяві докладно вказати, коли, де і при яких обставинах знищений, пошкоджений або викрадений застрахований вантаж, в які компетентні органи про це повідомлено (п.7.1.3); Зберегти до прибуття на місце пригоди представника Страховика пошкоджений вантаж чи існуючі решти від нього і пред'явити їх для огляду при складанні акту. Страхувальник повинен зберегти всі пошкоджені чи замінені замки і пломби для їх наступного освідчення аварійним комісаром, експертом чи представником Страховика (п.7.1.4).

Відповідно до розділу 8 Договору для одержання страхового відшкодування Страхувальник або вигодонабувач, повинен подати Страховику наступні документи:

- Заяву про виплату страхового відшкодування;

- Договір страхування;

- Копію претензії до особи винної в завдані збитку;

- Документи, що підтверджують майновий інтерес Страхувальника (Вигодонабувача) в застрахованому вантажі (рахунки-фактури, специфікації, коносаменти, авіа та залізничні накладні, товарно-транспортні накладні та інші перевізні та товаросупроводжувальні документи, контракти, договори купівлі-продажу, якщо по змісту цих документів особа, на користь якої укладений Договір, має право розпоряджатись цим майном, тощо);

- Документи, що підтверджують наявність страхового випадку (комерційні акти, акти експертизи, аварійні сертифікати, морський протест, виписки із судового журналу, документи компетентних органів, документально підтверджені свідчення про час виходу транспортного засобу з пункту відправлення, а також про неприбуття його до місця призначення в строк, встановлений для визнання транспортного засобу пропалим безвісти (в випадку пропажі судна чи іншого транспортного засобу з вантажем безвісти, тощо);

- Документи, що підтверджують розмір суми претензії по збитку (акти огляду вантажу аварійним комісаром, комерційні акти, акти експертизи, оцінки, рахунки по збитку, рахунки на ремонт, утилізацію, акти уцінки тощо).

Згідно п.9.1 Договору договір набирає чинності з дня зарахування страхового платежу на рахунок Страховика і до кінця періоду страхування.

Судом встановлено, що між сторонами - ПАТ „Страхова компанія „Українська страхова група" (позивач у справі) та ТОВ „Мегаполіс Україна Лоджістікс" виникли відносини у сфері страхування, які регулюються нормами параграфу 2 глави 35 Господарського кодексу України, глави 67 Цивільного кодексу України та Законом України "Про страхування".

Згідно ст.1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Як передбачено ст.16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Аналогічні визначення поняття "договір страхування" містяться в ст. 354 Господарського кодексу України та ст. 979 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 981 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 18 Закону України "Про страхування" договір страхування укладається в письмовій формі, а також може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Як зазначено позивачем в позовній заяві, 18 червня 2013 р. мав місце страховий випадок - в транспортному засобі, що здійснював перевезення вантажу за Договором № 07/06-13, укладеним 10.06.2013 р. позивачем з перевізником (третьою особою), виявлено завалені полети з товаром, внаслідок чого пошкоджено 8880 пачок чаю, про що складено акт №5 від 05.07.2013 року про встановлення розбіжностей по кількості та якості товарно-матеріальних цінностей при перебірці бракованого чаю "Ділма" на ПРК №1 ТОВ "Термінал" та засвідчено підписами представника ТКМ Захарова С.Г. та представником Терміналу Шераухової Т.Н.

За змістом п. 3 ч.1 ст.20 Закону України «Про страхування» до обов'язків страховика, зокрема, належить при настанні страхового випадку у передбачений договором строк виплата страхового відшкодування, яке ч.16 ст.9 даного Закону визначено як страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Як свідчать матеріали справи, на виконання своїх зобов'язань за договором страхування щодо виплати страхового відшкодування позивач, на підставі заяви страхувальника від 19.06.13 р., до якої додавались міжнародна товарно - транспортна накладна CMR № 474637, інвойс № 5 від 27.05.13 р. та акт № 3 про встановлення розбіжності за кількістю та якістю при прийманні товарно - матеріальних цінностей від 18.06.13 р., та складеного позивачем страхового акту № ДКЦВ-6625 від 27.08.13 р. і розрахунку остаточної суми страхового відшкодування від 27.08.13 р., сплатив страхувальнику страхове відшкодування в сумі 46 912,67 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення № 15176 від 29.08.13 р.

З пояснень представника позивача випливає, що після цього ПрАТ «СК «Українська страхова група» звернулося до Господарського суду Чернігівської області з позовом до перевізника вантажу, який було пошкоджено, - до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, і рішенням зазначеного господарського суду від 21.07.2014 р. у справі 927/730/14 у позові до перевізника відмовлено.

При цьому Господарським судом Чернігівської області було встановлено, що між ТОВ «Мегаполіс Україна Лоджістікс» та ФОП ОСОБА_1 був підписаний акт здачі - прийняття робіт № ОУ-0000053 від 09.09.13 р.

Як зазначено у вказаному акті, ТОВ „Мегаполіс Україна Лоджістікс" та ФОП ОСОБА_1 претензій одна до одної не мають.

За таких обставин Господарським судом Чернігівської області в межах справи № 927/730/14 було встановлено, що перевізником виконано прийняті на себе зобов'язання по здійсненню перевезень в строки, обумовлені Договором № 07/06-13, у повному обсязі, а ТОВ «Мегаполіс Україна Лоджістікс», у свою чергу, прийнято виконання цих робіт без будь - яких зауважень.

Враховуючи наведене, позивач стверджує, що ТОВ „Мегаполіс Україна Лоджістікс" було порушено умови договору страхування, а отже, було безпідставно отримано страхове відшкодування згідно з платіжним дорученням № 15176 від 29.08.13 р. на суму 46 912, 67 грн., у зв'язку з чим він просить стягнути з відповідача зазначену суму.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності з вимогами п. 4 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Позовні вимоги ПрАТ «СК «Українська страхова група» обґрунтовує порушенням відповідачем пункту 3.1. договору страхування, відповідно до якого вантаж повинен бути відповідно спакований у відповідності до діючих нормативних актів.

Враховуючи, що доказів неналежного спакування вантажу позивач суду не надав і своє твердження обґрунтовує лише тим, що докази належного спакування йому відповідачем не надавались, то за таких обставин господарський суд визнає дане посилання позивача необґрунтованим. При цьому господарський суд враховує, що питання щодо належного спакування вантажу не поставало раніше, зокрема, при складенні Приватним акціонерним товариством «СК «Українська страхова група» страхового акту та виплаті страхового відшкодування.

Крім того, позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на порушення відповідачем пункту 6.3.1. договору страхування, відповідно до якого при укладенні договору страхування страхувальник зобов'язаний надати інформацію страховикові про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику і надалі інформувати його про будь-яку зміну страхового ризику. При цьому позивач пояснив, що дане порушення договору полягає у тому, що відповідач не повідомив страховику про підписання з перевізником акту здачі - прийняття робіт № ОУ-0000053 від 09.09.13 р., згідно з яким ТОВ „Мегаполіс Україна Лоджістікс" та ФОП ОСОБА_1 претензій один до одного не мають.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Господарським судом в межах даної справи, та в межах справи Господарського суду Чернігівської області № 927/730/14 встановлено, що вантаж, який був поставлений відповідачем, а саме - чай чорний байховий ТМ «Ділмах» кількістю 33 полети (короби в полетах, обмотані стрейчплівкою), вагою 8593,2 кг, вартістю 366569,28 грн., згідно з транспортним документом: Інвойс № 5 від 27.05.2013р., частково був пошкоджений.

Як зазначалось вище, згідно з п.1 договору страхування у відповідності з цим договором та відповідно до заяви страхувальника від 10 червня 2013 р., страховик, який діє згідно Правил добровільного страхування вантажів та багажу (вантажобагажу), затверджених ДКРРФПУ за № 0961811 від 22.06.06р. (далі - „Правила"), зобов'язується при виконанні усіх нижчевикладених умов та виключень, компенсувати страхувальнику прямі збитки, що перевищують встановлену франшизу і відбулись при перевезенні вантажу на протязі строку страхування та в межах страхової суми, указаної в договорі.

Як повідомили сторони господарському суду, про настання страхового випадку страхувальник повідомив страховику своєчасно. З наданого відповідачем електронного листування випливає, що вже 19.06.2013 року позивач був повідомлений про страховий випадок і ним було запропоновано відповідачу заповнити заяву встановленої форми, бланк якої був надісланий у вкладенні.

З наданих суду документів випливає, що страхувальник після численного листування електронною поштою виконав усі вимоги страховика щодо надання документів в обґрунтування збитків, у зв'язку з чим страховиком було прийнято рішення виплатити відповідачу страхове відшкодування.

Доказів того, що відповідач не поінформував позивача про будь-яку зміну страхового ризику, господарському суду не надано, у зв'язку з чим порушення відповідачем пункту 6.3.1. договору страхування належними доказами не доведено.

При цьому господарський суд зауважує, що на виконання вимог умов договору страхування відповідачем було надано комплект документів, якого було достатньо для прийняття страховиком рішення про виплату страхового відшкодування.

Представник позивача у судовому засіданні визнав, що пошкодження застрахованого вантажу відбулося при перевезенні вантажу на протязі строку страхування та в межах страхової суми, указаної в договорі страхування.

Таким чином, сама по собі відмова Господарським судом Чернігівської області у позові Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Українська страхова група» до перевізника - ФОП ОСОБА_1 про стягнення збитків з підстав його недоведеності, не свідчить про ненастання страхового випадку відповідно до умов договору страхування, укладеним між ПрАТ «СК «Українська страхова група» та ТОВ „Мегаполіс Україна Лоджістікс".

Представником позивача у судовому засіданні було визнано, що застрахований вантаж відповідача було пошкоджено, але, за його словами, невідомо з чиєї вини.

Представники відповідача наголосили на тому, що ТОВ „Мегаполіс Україна Лоджістікс" не повідомляло страховій компанії про те, що вина у пошкодженні вантажу лежить саме на перевізнику, а сама страхова компанія не вживала заходів по встановленню вини до звернення з позовом до Господарського суду Чернігівської області.

При цьому страховою компанією не було доведено належними доказами безпідставність виплати страхового відшкодування відповідачу в межах розгляду даної справи в Господарському суді міста Києва, а також не було доведено правомірність виплати страхового відшкодування відповідачу в межах розгляду справи № 927/730/14 Господарським судом Чернігівської області, про що зазначено у судовому рішенні.

Крім того, представники відповідача пояснили суду, що зазначення в акті здачі - прийняття робіт № ОУ-0000053 від 09.09.13 р. про те, що ТОВ „Мегаполіс Україна Лоджістікс" та ФОП ОСОБА_1 претензій один до одного не мають, було викликано тим, що відповідач на час підписання цього акту вже отримав страхове відшкодування від страхової компанії, і тому підстави висувати претензії до перевізника відпали. Але дане зазначення в акті про відсутність претензій між сторонами договору перевезення не свідчить про те, що пошкодження вантажу не відбулося або про те, що вина перевізника відсутня.

Також господарський суд визнає помилковим посилання позивача в обґрунтування позову на норми статті 1212 Цивільного кодексу України, оскільки згідно з правовим висновком Верховного Суду України, викладеного у постанові від 2 жовтня 2013 року, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому.

У відповідності до ст. 124, п.п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Обов'язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до ст. 33 ГПК України покладено на сторони та інших учасників судового процесу.

Тобто, вказана норма Господарського процесуального кодексу України зобов'язує доводити свою правову позицію саме ту сторону, яка на неї посилається, та на практиці реалізує ст. 129 Конституції України, де в ч. 2 зазначається, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Суд наголошує, що господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи, що на час винесення судом рішення належних та допустимих доказів на підтвердження факту порушення відповідачем умов договору страхування, які призвели до безпідставної виплати страхового відшкодування, не надано, суд дійшов висновку про відсутність у страховика права на звернення до відповідача з вимогою про стягнення виплаченого страхового відшкодування.

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №6 "Про судове рішення" встановлено, що рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що позивач не довів в розумінні ст. 33 Господарського процесуального кодексу України ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, господарський суд позбавлений можливості встановити та дослідити необхідні для ухвалення обґрунтованого рішення обставини справи та правовідносини сторін, суд вважає за необхідне та правомірне відмовити позивачу у задоволенні позову з огляду на його необґрунтованість та недоведеність.

Судові витрати, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 47, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити повністю.

Дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення його повного тексту і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Повне рішення складено 21.09.2015 р.

Суддя І.О. Андреїшина