РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2015Справа №910/17047/15
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРІНІТІ ІНВЕСТ КОМПАНІ»

про стягнення заборгованості в розмірі 92 912 434 грн. 28 коп.

Представники:

від Позивача: Лисенко В.О. (представник за Довіреністю);

від Відповідача: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРІНІТІ ІНВЕСТ КОМПАНІ» (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості в розмірі 92 912 434 грн. 28 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 01.08.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» (Кредитодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРІНІТІ ІНВЕСТ КОМПАНІ» (Позичальник) було укладено Кредитний договір №66, відповідно до умов якого Кредитодавець надає у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти на умовах, визначених цим Договором та Додатковими угодами до нього, що складають невід»ємну частину Договору. Як зазначає Позивач, він належним чином виконав умови Кредитного договору, надавши кредит на загальну суму 24 963 672 грн. 00 коп. та 365 333,33 доларів США, проте Відповідач в порушення умов вказаного Договору допустив прострочення виконання договірних зобов'язань. Станом на 18.05.2015 року у Відповідача наявна заборгованість за Кредитним договором в розмірі 77 021 827 грн. 39 коп. та 767 727,37 доларів США, що еквівалентно 15 890 606 грн. 89 коп., з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 24 963 672 грн. 00 коп. та 365 333,33 доларів США, що еквівалентно 7 561 757 грн. 68 коп.; заборгованість за процентами - 13 601 880 грн. 13 коп. та 205 398,47 доларів США, що еквівалентно 4 251 387 грн. 24 коп.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 2 691 872 грн. 95 коп. та 79 297,63 доларів США, що еквівалентно 1 641 321грн. 54 коп.; пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту - 2 691 872 грн. 95 коп. та 41 272,49 доларів США, що еквівалентно 854 267 грн. 97 коп.; 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту - 3 840 985 грн. 80 коп. та 57 022,44 доларів США, що еквівалентно 1 180 264 грн. 26 коп.; 3% річних за несвоєчасну сплату процентів по кредиту - 1 238 829 грн. 90 коп. та 19 403,01 доларів США, що еквівалентно 401 608 грн. 20 коп., інфляційні за несвоєчасне погашення кредиту - 17 722 039 грн. 00 коп., інфляційні за несвоєчасну сплату процентів по кредиту - 7 618 269 грн. 99 коп. Таким чином, Позивач просить Суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРІНІТІ ІНВЕСТ КОМПАНІ» заборгованість у розмірі 77 021 827 грн. 39 коп. та 767 727,37 доларів США, що еквівалентно 15 890 606 грн. 89 коп.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 06.07.2015 р. порушено провадження у справі № 910/17047/15, судове засідання призначено на 22.07.2015 р.

21.07.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку із неможливістю уповноваженого представника бути присутнім в судовому засіданні.

22.07.2015 року в судове засідання представники сторін не з'явились, вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 06.07.2015 року не виконали. Представник відповідача про поважні причини неявки Суд не повідомив.

Суд на місці ухвалив - задовольнити клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи.

Крім того, Суд, ознайомившись з матеріалами справи, керуючись ст. 38 ГПКУ, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати:

1) Позивача надати докази на підтвердження надання кредитних коштів за Кредитним договором №66 від 01.08.2008 року;

2) Відповідача надати докази на підтвердження повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом за Кредитним договором №66 від 01.08.2008 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.07.2015 р. відкладено розгляд справи на 03.09.2015 р., у зв'язку з неявкою представників сторін в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі, клопотанням про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 03 вересня 2015 року представник Позивача підтримав вимоги та доводи позовної заяви, просив Суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Крім того, подав документи на виконання вимог ухали суду про порушення провадження у справі та докази надання кредитних коштів. Представник Відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується відміткою про відправлення на Ухвалі Господарського суду міста Києва від 22.07.2015 року у справі № 910/17047/15, вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав.

За змістом пункту 32 інформаційного листа №01-08/530 від 29.09.2009р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання, порушені у доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України», якщо відмітка про відправку, зроблена у встановленому порядку на першому примірникові процесуального документа, оформлена відповідним чином, вона, як правило, є підтвердженням розсилання процесуального документа сторонам та іншим особам, які брали участь у справі, а коли йдеться про ухвалу, де зазначається про час і місце судового засідання, - підтвердженням повідомлення про час і місце такого засідання.

Відповідно до інформації розміщеної на веб-сайті Міністерства юстиції України, місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРІНІТІ ІНВЕСТ КОМПАНІ» є 04053, м.Київ, ВУЛИЦЯ АРТЕМА, будинок 49.

Суд зазначає, що Ухвали Господарського суду міста Києва у справі № 910/17047/15 направлялись на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРІНІТІ ІНВЕСТ КОМПАНІ», зазначену на веб-сайті Міністерства юстиції України.

Згідно з абзацем 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації -адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, Суд приходить до висновку, Відповідач про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Приймаючи до уваги, що Відповідач був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представника Відповідача не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 03 вересня 2015 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

01.08.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» (Кредитодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРІНІТІ ІНВЕСТ КОМПАНІ» (Позичальник) було укладено Кредитний договір №66, відповідно до умов якого Кредитодавець надає у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти на умовах, визначених цим Договором та Додатковими угодами до нього, що складають невід»ємну частину Договору.

Відповідно до пп.1.1.1, 1.1.2, 1.1.3 Договору кредит надається в сумі 3 288 000 доларів США зі сплатою 16% річних у строк до 01.09.2009 року.

Згідно з п.2.2 Договору видача кредиту на цілі, визначені п.1.2 цього Договору, проводиться шляхом перерахування грошових коштів з позичкового рахунку№951 в Першій Київській філії ВАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк, МФО 321637 для подальшого проведення Кредитодавцем розрахунків/платежу (ів) за вимогою(ами) по Акредитиву.

Пунктом 4.3 Договору передбачено, що у разі несвоєчасного погашення кредиту, перерахування коштів на рахунок покриття по Акредитиву, сплати процентів та комісій, визначених цим Договором, Позичальник сплачує Кредитодавцю пеню в розмірі подвійної процентної стави, визначеної п.1.1.3 цього Договору, за кожний день прострочення виконання, за реквізитами, вказаними Кредитодавцем.

У разі прострочення Позичальником виконання грошового зобов»язання за цим Договором, він зобов»язується на вимогу Кредитодавця сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та подвійну процентну ставку за цим Договором на суму боргу, за реквізитами, вказаними Кредитодавцем. (п.4.6 Договору)

У п.7.4 Договору визначено, що цей Договір набирає чинності з дати його укладання та діє до повного виконання Сторонами прийнятих на себе зобов»язань.

Сторонами неодноразово укладались Додаткові угоди до Кредитного договору №66 від 01.08.2008 року в частині п.1.1. Так, Додатковою угодою №11 від 01.10.2009 року до Кредитного договору №66 від 01.08.2008 року Сторони домовились пп.1.1 п.1.1 ст. 1 викласти в наступній редакції: «Кредит надається у формі непоновлювальної мультивалютної кредитної лінії з максимальним лімітом в сумі еквівалентній 3 484 233 доларів США 00 центів, що в національній валюті України на день підписання цього Договору за курсом НБУ 8,004 гривень за 1 долар США становить 27 887 800 грн. 93 коп.»

Додатковою угодою №12 від 29.01.2010 року до Кредитного договору №66 від 01.08.2008 року Сторони домовились, що термін користування кредитом до 16-00 години 01 квітня 2010 року.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що , він належним чином виконав умови Кредитного договору, надавши кредит на загальну суму 24 963 672 грн. 00 коп. та 365 333,33 доларів США, проте Відповідач в порушення умов вказаного Договору допустив прострочення виконання договірних зобов'язань. Станом на 18.05.2015 року у Відповідача наявна заборгованість за Кредитним договором в розмірі 77 021 827 грн. 39 коп. та 767 727,37 доларів США, що еквівалентно 15 890 606 грн. 89 коп., з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 24 963 672 грн. 00 коп. та 365 333,33 доларів США, що еквівалентно 7 561 757 грн. 68 коп.; заборгованість за процентами - 13 601 880 грн. 13 коп. та 205 398,47 доларів США, що еквівалентно 4 251 387 грн. 24 коп.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 2 691 872 грн. 95 коп. та 79 297,63 доларів США, що еквівалентно 1 641 321 грн. 54 коп.; пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту - 2 691 872 грн. 95 коп. та 41 272,49 доларів США, що еквівалентно 854 267 грн. 97 коп.; 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту - 3 840 985 грн. 80 коп. та 57 022,44 доларів США, що еквівалентно 1 180 264 грн. 26 коп.; 3% річних за несвоєчасну сплату процентів по кредиту - 1 238 829 грн. 90 коп. та 19 403,01 доларів США, що еквівалентно 401 608 грн. 20 коп., інфляційні за несвоєчасне погашення кредиту - 17 722 039 грн. 00 коп., інфляційні за несвоєчасну сплату процентів по кредиту - 7 618 269 грн. 99 коп. Таким чином, Позивач просить Суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРІНІТІ ІНВЕСТ КОМПАНІ» заборгованість у розмірі 77 021 827 грн. 39 коп. та 767 727,37 доларів США, що еквівалентно 15 890 606 грн. 89 коп.

26.05.2015 року Позивачем за вих. №32/3-12721 надіслана вимога на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРІНІТІ ІНВЕСТ КОМПАНІ» про сплату заборгованості за кредитним договором в розмірі 77 021 827 грн. 39 коп. та 767 727,37 доларів США, що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 26.05.2015 р. та фіскальним чеком від 26.05.2015 р., проте залишена без відповіді і виконання.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Кредитного договору №66 від 01.08.2008 року та додаткових угод до нього між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Кредитного договору №66 від 01.08.2008 року Позивачем було надано Товариству з обмеженою відповідальністю «ТРІНІТІ ІНВЕСТ КОМПАНІ» грошові кошти шляхом відкриття непоновлювальної мультивалютної кредитної лінії з максимальним лімітом в сумі еквівалентній 3 484 233 доларів США 00 центів, що підтверджується копіями меморіальних ордерів надання кредиту, наявних в матеріалах справи.

Суд звертає увагу на те, що до матеріалів справи не було додано належних та допустимих доказів на підтвердження повернення Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРІНІТІ ІНВЕСТ КОМПАНІ» Публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський акціонерний банк» грошових коштів за Кредитним договором №66 від 01.08.2008 року в строк до 01.04.2010 року та не надано доказів сплати процентів за користування такими кредитними коштами.

Отже, Суд зазначає, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Кредитного договору №66 від 01.08.2008 року, не здійснив повернення грошових коштів в розмірі 24 963 672 грн. 00 коп. та 365 333 доларів США 33 центів, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 18.05.2015 року еквівалентно 7 561 757 грн. 68 коп. та не сплатив проценти за користування такими кредитними коштами, тобто не виконав свої зобов'язання належним чином.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРІНІТІ ІНВЕСТ КОМПАНІ» 24 963 672 грн. 00 коп., 365 333 доларів США 33 центів, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 18.05.2015 року еквівалентно 7 561 757 грн. 68 коп. - суми заборгованості за основним боргом та 13 601 880 грн. 13 коп., 205 398 доларів США 47 центів, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 18.05.2015 року еквівалентно 4 251 387 грн. 24 коп. - суми заборгованості за процентами є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При зверненні до суду Позивач також просив стягнути з Відповідача на його користь 3% річних за користування кредиту за загальний період прострочки з 02.04.2010 р. по 18.05.2015 р. у розмірі 57 022,44 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 18.05.2015 року еквівалентно 1 180 264 грн. 26 коп., 3% річних за користування кредиту за загальний період прострочки з 02.04.2010 р. по 18.05.2015 р. у розмірі 3 840 985 грн. 80 коп., 3% річних за користування процентами за загальний період прострочки з 04.08.2009 р. по 18.05.2015 р. у розмірі 19 403,01 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 18.05.2015 року еквівалентно 401 608 грн. 20 коп., 3% річних за користування процентами за загальний період прострочки з 04.08.2009 р. по 18.05.2015 р. у розмірі 1 238 829 грн. 90 коп., а також інфляційні за несвоєчасне погашення кредиту за період з 02.04.2010 р. по 18.05.2015 р. в розмірі 17 722 039 грн. 00 коп., інфляційні за несвоєчасне погашення процентів за період з 04.09.2009 р. по 18.05.2015 р. в розмірі 7 618 269 грн. 99 коп.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитору зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 року).

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних, як плати за користування чужими грошовими коштами, за період прострочки Відповідачем виконання його договірного грошового зобов»язання за Кредитним договором №66 від 01.08.2008 року та додаткових угод до нього, вважає, що ця частина позовних вимог підлягає частковому задоволенню у з»язку з невірним розрахунком Позивач та до стягнення підлягає:

3% річних за користування кредиту за загальний період прострочки з 02.04.2010 р. по 18.05.2015 р. у розмірі 56 241,31 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 18.05.2015 року еквівалентно 1 164 096 грн. 25 коп.;

3% річних за користування кредиту за загальний період прострочки з 02.04.2010 р. по 18.05.2015 р. у розмірі 3 840 985 грн. 80 коп.;

3% річних за користування процентами за загальний період прострочки з 04.08.2009 р. по 18.05.2015 р. у розмірі 19 136,71 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 18.05.2015 року еквівалентно 396 096 грн. 26 коп.,

3% річних за користування процентами за загальний період прострочки з 04.08.2009 р. по 18.05.2015 р. у розмірі 1 238 829 грн. 90 коп.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов»язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п. 3.1, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 року)

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних, як збільшення суми основного боргу в період прострочки виконання боржником його грошового зобов»язання в зв»язку з девальвацією грошової одиниці України, наданий Позивачем, вважає, що позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідача інфляційних підлягають частковому задоволенню у зв»язку з невірним розрахунком Позивача та до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягають інфляційні за несвоєчасне погашення кредиту за період з 02.04.2010 р. по 18.05.2015 р. в розмірі 17 722 039 грн. 00 коп. та інфляційні за несвоєчасне погашення процентів за період з 04.09.2009 р. по 18.05.2015 р. в розмірі 7 372 309 грн. 93 коп.

Крім того, Позивач просив стягнути з Відповідача на його користь пеню за несвоєчасне погашення кредиту за загальний період прострочення з 18.11.2014 р. по 18.05.2015 р. у розмірі 79 297,63 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 18.05.2015 року еквівалентно 1 641 321 грн. 54 коп. та 5 344 277 грн. 62 коп., а також пеню за несвоєчасну сплату процентів по кредиту за загальний період прострочення з 01.01.2014 р. по 18.05.2015 р. у розмірі 41 272,49 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 18.05.2015 року еквівалентно 854 267 грн. 97 коп. та 2 691 872 грн. 95 коп.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.96 р. № 543-96-ВР (з змінами), платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» визначено, що пеня, за визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов'язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Застосування іншого виду неустойки - штрафу до грошового зобов'язання законом не передбачено, що, втім, не виключає можливості його встановлення в укладеному сторонами договорі (наприклад, за необґрунтовану відмову від переказу коштів за розрахунковими документами отримувача коштів), притому і як самостійний захід відповідальності, і як такий, що застосовується поряд з пенею. В останньому випадку не йдеться про притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає у себе і пеню, і штраф як лише форми її сплати.

Пунктом 4.3 Договору передбачено, що у разі несвоєчасного погашення кредиту, перерахування коштів на рахунок покриття по Акредитиву, сплати процентів та комісій, визначених цим Договором, Позичальник сплачує Кредитодавцю пеню в розмірі подвійної процентної стави, визначеної п.1.1.3 цього Договору, за кожний день прострочення виконання, за реквізитами, вказаними Кредитодавцем.

У разі прострочення Позичальником виконання грошового зобов»язання за цим Договором, він зобов»язується на вимогу Кредитодавця сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та подвійну процентну ставку за цим Договором на суму боргу, за реквізитами, вказаними Кредитодавцем. (п.4.6 Договору)

Суд, перевіривши розрахунок пені, вважає, що ця частина позовних вимог не підлягає задоволенню у зв»язку з невірним розрахунком Позивача з огляду на наступне.

Суд зазначає, що Сторонами в договорі погоджено, що виконання грошового зобов'язання (термін користування кредитом) визначено до настання певного терміну до 16.00 години 01.04.2010 року (частина друга статті 252 Цивільного кодексу України). У даному випадку прострочка Відповідача за несвоєчасне погашення кредиту починається з 02.04.2010 року, а прострочка по сплаті процентів за користування кредитом (з урахуванням детального розрахунку заборгованості Відповідача, наданого Позивачем, станом на 18.05.2015 р.) починається з 04.09.2009 року.

Таким чином, перебіг шестимісячного строку, який передбачено ст. 232 Господарського кодексу України, за вимогами про стягнення пені за несвоєчасне погашення кредиту починається саме з 02.04.2010 року та за вимогами про стягнення пені за несвоєчасну сплату процентів по кредиту починається саме з 04.09.2009 року. Отже, нарахування неустойки за порушення строків повернення кредиту за період з 18.11.2014 р. по 18.05.2015 р. та неустойки за несвоєчасну сплату процентів по кредиту з 01.01.2014 р. по 18.05.2015 р. суперечить приписам чинного законодавства та є неправомірним.

Крім того, зміст укладеного між сторонами правочину та зазначення про нарахування пені за кожен день прострочення не свідчить про наявність у сторін волі щодо погодження відмінного, ніж визначено ст.232 Господарського кодексу України, строку нарахування неустойки. При цьому, Судом враховано, що нормою ст.252 Цивільного кодексу України передбачено, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Умовами Кредитного договору №66 від 01.08.2008 року іншого способу нарахування неустойки ніж того, який передбачений чинним цивільним законодавством України, не визначено.

Також Суд зауважує, що відповідно до статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із частиною 1 статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина 3 статті 533 ЦК України).

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань").

Відповідно до частини 2 статті 343 господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, максимальний розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки Національного банку України. Оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2014 року по справі №909/660/14.

В даному випадку Позивачем нарахована пеня в доларах США із зазначення еквіваленту грошової одиниці України - гривні, що суперечить вимогам чинного законодавства України.

Враховуючи вищевикладене, Суд відмовляє в задоволенні позовних вимог Позивача про стягнення з Відповідача пені за несвоєчасне погашення кредиту за загальний період прострочення з 18.11.2014 р. по 18.05.2015 р. у розмірі 79 297,63 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 18.05.2015 року еквівалентно 1 641 321 грн. 54 коп. та 5 344 277 грн. 62 коп., а також пені за несвоєчасну сплату процентів по кредиту за загальний період прострочення з 01.01.2014 р. по 18.05.2015 р. у розмірі 41 272,49 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 18.05.2015 року еквівалентно 854 267 грн. 97 коп. та 2 691 872 грн. 95 коп.

Таким чином, до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРІНІТІ ІНВЕСТ КОМПАНІ» на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» підлягає 24 963 672 грн. 00 коп., 365 333 доларів США 33 центів, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 18.05.2015 року еквівалентно 7 561 757 грн. 68 коп. - суми заборгованості за основним боргом, 13 601 880 грн. 13 коп., 205 398 доларів США 47 центів, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 18.05.2015 року еквівалентно 4 251 387 грн. 24 коп. - суми заборгованості за процентами, 3% річних за користування кредиту у розмірі 56 241,31 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 18.05.2015 року еквівалентно 1 164 096 грн. 25 коп.; 3% річних за користування кредиту в розмірі 3 840 985 грн. 80 коп.; 3% річних за користування процентами у розмірі 19 136,71 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 18.05.2015 року еквівалентно 396 096 грн. 26 коп., 3% річних за користування процентами у розмірі 1 238 829 грн. 90 коп., інфляційні за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 17 722 039 грн. 00 коп. та інфляційні за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 7 372 309 грн. 93 коп.

Судовий збір за позовом у відповідності до п. 2.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", підлягає стягненню в доход Державного бюджету України, оскільки Позивач звільнений від його сплати на підставі ст. 5 Закону України "Про судовий збір" пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРІНІТІ ІНВЕСТ КОМПАНІ» (04053, м.Київ, ВУЛИЦЯ АРТЕМА, будинок 49, Ідентифікаційний код юридичної особи 23150908) на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» (04119, м.Київ, ВУЛИЦЯ ДЕГТЯРІВСЬКА, будинок 27 Т, Ідентифікаційний код юридичної особи 19017842) заборгованість за кредитом в розмірі 24 963 672 (двадцять чотири мільйони дев'ятсот шістдесят три тисячі шістсот сімдесят дві) грн. 00 коп., 365 333 (триста шістдесят п'ять тисяч триста тридцять три) долари США 33 центи, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 18.05.2015 року еквівалентно 7 561 757 (сім мільйонів п'ятсот шістдесят одна тисяча сімсот п'ятдесят сім) грн. 68 коп.; заборгованість за процентами у розмірі 13 601 880 (тринадцять мільйонів шістсот одна тисяча вісімсот вісімдесят) грн. 13 коп., 205 398 (двісті п'ять тисяч триста дев'яносто вісім) доларів США 47 центів, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 18.05.2015 року еквівалентно 4 251 387 (чотири мільйони двісті п'ятдесят одна тисяча триста вісімдесят сім) грн. 24 коп.; 3% річних за користування кредиту у розмірі 56 241 (п'ятдесят шість тисяч двісті сорок один) долар США 31 цент, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 18.05.2015 року еквівалентно 1 164 096 (один мільйон сто шістдесят чотири тисячі дев'яносто шість) грн. 25 коп.; 3% річних за користування кредиту в розмірі 3 840 985 (три мільйони вісімсот сорок тисяч дев'ятсот вісімдесят п'ять) грн. 80 коп.; 3% річних за користування процентами у розмірі 19 136 (дев'ятнадцять тисяч сто тридцять шість) доларів США 71 цент, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 18.05.2015 року еквівалентно 396 096 (триста дев'яносто шість тисяч дев'яносто шість) грн. 26 коп., 3% річних за користування процентами у розмірі 1 238 829 (один мільйон двісті тридцять вісім тисяч вісімсот двадцять дев'ять) грн. 90 коп., інфляційні за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 17 722 039 (сімнадцять мільйонів сімсот двадцять дві тисячі тридцять дев'ять) грн. 00 коп. та інфляційні за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 7 372 309 (сім мільйонів триста сімдесят дві тисячі триста дев'ять) грн. 93 коп.

3. В іншій частини позову відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРІНІТІ ІНВЕСТ КОМПАНІ» (04053, м.Київ, ВУЛИЦЯ АРТЕМА, будинок 49, Ідентифікаційний код юридичної особи 23150908) в доход Державного бюджету України судовий збір у розмірі 64 585 (шістдесят чотири тисячі п'ятсот вісімдесят п'ять) грн. 78 (сімдесят вісім) коп.

5. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 04 вересня 2015 року.

Суддя О.В. Чинчин