РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2015Справа №910/21248/15

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомПублічного акціонерного товариства "Банк Камбіо"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Пром-Інвест-Технології"
простягнення 137 596 доларів США 68 центів та 519 151 грн 33 коп.
Представники:
від позивача: Звєрєва О.В. - представник за довіреністю
від відповідача: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

17.08.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром-Інвест-Технології" про стягнення 161 618 доларів США 68 центів заборгованості за кредитним договором № 120/1-2010/840 від 21.12.2010, у тому числі: 99 999 доларів США 97 центів, що еквівалентно 2 161 176 грн 85 коп. заборгованості по кредиту, 37 596 доларів США 71 цент, що еквівалентно 812 531 грн 55 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 17 983 доларів США 55 центів, що еквівалентно 388 656 грн 44 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 6 038 доларів США 45 центів, що еквівалентно 130 501 грн 62 коп. пені за несвоєчасну у сплату відсотків за користування кредитом.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром-Інвест-Технології" в порушення норм чинного законодавства України та кредитного договору № 120/1-2010/840 від 21.12.2010, належним чином не виконало взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість з повернення кредиту у розмірі 99 999 доларів США 97 центів, що еквівалентно 2 161 176 грн 85 коп. та заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 37 596 доларів США 71 цент, що еквівалентно 812 531 грн 55 коп., крім того у зв'язку з неналежним виконання зобов'язань за договором позивачем нараховано пеню за прострочення повернення кредиту у розмірі 17 983 доларів США 55 центів, що еквівалентно 388 656 грн 44 коп. та пеню за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 6 038 доларів США 45 центів, що еквівалентно 130 501 грн 62 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.08.2015 порушено провадження у справі № 910/21248/15 та справу призначено до розгляду на 17.09.2015.

17.09.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про уточнення ціни позову.

Представник відповідача в судове засідання 17.09.2015 не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень № 019.

У судове засідання 17.09.2015 з'явився представник позивача та надав пояснення по суті справи з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути за відповідача 99 999 доларів США 97 центів, що еквівалентно 2 161 176 грн 85 коп. заборгованості по кредиту, 37 596 доларів США 71 цент, що еквівалентно 812 531 грн 55 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 388 645 грн 84 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту та 130 505 грн 49 коп. пені за несвоєчасну сплату процентів.

З урахуванням рекомендацій, викладених у пункті 3.11. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 № 18 Господарським процесуальним кодексом, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи - об'єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову.

Подана позивачем заява про уточнення ціни позову розцінюється судом як заява про зменшення позовних вимог.

Відповідно до частини 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Нормами частини 6 статті 22 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Враховуючи рекомендації, викладені у пункті 3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 визначено, що під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Таким чином суд приймає відповідне зменшення позовних вимог та розглядає вимоги позивача про стягнення з відповідача 99 999 доларів США 97 центів заборгованості по кредиту, 37 596 доларів США 71 цент заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 388 645 грн 84 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту та 130 505 грн 49 коп. пені за несвоєчасну сплату процентів.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувається з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 17.09.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

21.12.2010 між Публічним акціонерним товариством "Банк Камбіо" (банк за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Пром-Інвест-Технології" (позичальник за договором) укладено кредитний договір № 120/1-2010/840, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит, а позичальник зобов'язується в повному обсязі повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші умови даного кредитного договору.

В подальшому між сторонами були укладені додаткові угоди до кредитного договору № 120/1-2010/840 від 21.12.2010, а саме: від 28.12.2010, від 01.02.2011, від 30.09.2011, від 31.01.2012 та від 01.03.2013.

Відповідно до пункту 1.1. кредитного договору в редакції додаткової угоди від 01.03.2013, банк, у разі відсутності обмежень, передбачених пунктом 3.2.3 договору, надає позичальнику кредит у сумі 706 637 доларів США 65 центів на поповнення обігових коштів зі сплатою за користування кредитом 16,0 % річних. Первісно ліміт кредитної лінії не може перевищувати 706 637 доларів США 65 центів з наступним порядком зниження ліміту кредитної лінії: 05.03.2013 на 13 000 доларів США 00 центів, 05.04.2013 на 13 000 доларів США 00 центів, 05.05.2013 на 13 000 доларів США 00 центів, 05.06.2013 на 13 000 доларів США 00 центів, 05.07.2013 на 13 000 доларів США 00 центів, 05.08.2013 на 13 000 доларів США 00 центів, 14.08.2013 на 628 637 доларів США 65 центів, та кінцевим терміном повернення заборгованості 14.08.2013 включно, на умовах, визначених цим договором.

Згідно з пунктом 2.1. кредитного договору банк відкриває рахунок № 1200 для обліку кредиту та рахунок № 1200 для обліку нарахованих та сплачених процентів.

У відповідності до умов пункту 2.3. кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються банком у валюті кредиту на фактично отриману позичальником суму кредиту за фактичний строк користування ним, з дня видачі кредиту по день повернення кредиту. Кількість-днів для розрахунку процентів визначається методом факт/360 (фактична кількість днів в місяці, а у році умовно - 360 днів). Нарахування процентів здійснюється щомісячно за період з 26 числа попереднього місяця по 25 число включно поточного місяця та в день повернення кредиту. При розрахунку процентів враховується день надання кредиту і не враховується день повернення кредиту.

Позичальник сплачує нараховані проценти в валюті кредиту щомісячно у строк, не пізніше останнього робочого дня поточного місяця та в день повернення кредиту, на рахунок № 1200 в ПАТ "Банк Камбіо", МФО 380399. Якщо день повернення кредиту припадає на вихідний чи святковий день, то така сплата або таке повернення проводиться наступного робочого дня (пункту 2.4. кредитного договору).

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного договору, суд дійшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є кредитним договором.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності до норм статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів належних йому.

Як встановлено судом, позивачем на виконання умов договору було надано відповідачу кредит на умовах, передбачених укладеним між сторонами кредитним договором № 120/1-2010/840 від 21.12.2010, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками з особового рахунку відповідача за період з 21.12.2010 по 01.08.2015.

Судом встановлено, що позичальник в порушення умов договору та норм чинного законодавства належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання з повернення кредиту та своєчасної сплати відсотків за користування кредитом, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість з повернення кредиту у розмірі 99 999 доларів США 97 центів та сплати процентів за користування кредитними коштами у розмірі 37 596 доларів США 71 цент.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов'язку з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості з повернення кредиту у розмірі 99 999 доларів США 97 центів та заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 37 596 доларів США 71 цент.

У зв'язку з неналежним виконання зобов'язань за кредитним договором № 120/1-2010/840 від 21.12.2010, позивачем нараховано позичальнику пеню за прострочення повернення кредиту у розмірі 388 645 грн 84 коп. за період прострочення з 01.02.2015 по 31.07.2015 та пеню за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 130 505 грн 49 коп., за період прострочення з 01.02.2015 по 31.07.2015.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з частинами 1 та 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Судом враховано рекомендації, викладені у пункті 2.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" стосовно того, що щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 Господарського кодексу України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з пунктом 4.1 кредитного договору за несвоєчасне повернення кредиту та/або несвоєчасну сплату процентів Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 0,1 процента від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочки платежу.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для застосування відповідальності (стягнення пені) відповідно до умов пункту 4.1 кредитного договору.

Суд встановив, що доданий до позовної заяви арифметичний розрахунок пені є неправильним, оскільки в порушення норм статті 232 Господарського кодексу України позивачем неправильно визначено день початку періоду нарахування пені за кожним з прострочених платежів.

Враховуючи рекомендації, викладені у пункті 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

З урахуванням положень пункту 1.1. кредитного договору в редакції додаткової угоди від 01.03.2013 та приписів законодавства, позивач має право на нарахування пені за несвоєчасне повернення кредиту за період з 15.08.2013 по 14.02.2014. Таким чином вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за прострочення повернення кредиту у розмірі 17 983 доларів США 55 центів, нарахованої за період прострочення з 01.02.2015 по 31.07.2015, визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, з урахуванням положень пункту 2.4. кредитного договору, приписів законодавства та визначеного позивачем періоду нарахування пені (з 01.02.2015 по 31.07.2015), позивач має право на нарахування пені за прострочення сплати відсотків за користування кредитом, нарахованих у січні 2015 року за період з 01.02.2015 по 31.07.2015, у лютому 2015 року - за період з 28.02.2015 по 27.08.2015, у березні 2015 року - за період з 01.04.2015 по 30.09.2015, у квітні 2015 року - за період з 01.05.2015 по 31.10.2015, у травні 2015 - за період з 30.05.2015 по 29.11.2015, у червні 2015 року - за період з 01.07.2015 по 31.12.2015. День початку нарахування пені визначається з огляду на положення пункту 2.4. кредитного договору.

Суд наводить власний розрахунок пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом відповідно норм частини 6 статті 232 Господарського кодексу України з урахуванням розміру простроченого платежу та в межах визначеного позивачем періоду нарахування:

Сума боргу (долар США)Офіційний курс НБУ курси гривні до долара США, станом на дату прострочення платежуСума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір пені за кожний день простроченняСума пені за період прострочення
1377.7716.1.7601.02.2015 -31.07.20151810.1 %4029.38
1244.4327.9.2628.02.2015 -31.07.20151540.1 %5320.59
1377.7723.0.6101.04.2015 -31.07.20151220.1 %3941.89
1333.3321.2.3701.05.2015 -31.07.2015920.1 %2581.74
1377.7721.9.6230.05.2015 -31.07.2015630.1 %1826.98
1333.3321.6.8901.07.2015 -31.07.2015310.1 %870.07
Всього:18 570.65
З огляду на вищенаведене та доведення факту неналежного виконання грошового зобов'язання за кредитним договором щодо своєчасної сплати відсотків за користування кредитом, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитними коштами підлягають частковому задоволенню у розмірі 18 570 грн 65 коп. за розрахунком суду.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до частини 3 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пунктом 2 частиною 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції чинній на день звернення позивача за позовом до суду) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 2 відсотків ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальної заробітної плати у місячному розмірі.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 28.12.2014, № 80-VIII, з 1 січня 2015 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1 218 грн 00 коп.

Нормами пункту 22 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" (в редакції чинній на день звернення позивача за позовом до суду) встановлено, що від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 27.02.2015 № 144 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 № 46 "Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо".

У відповідності до пункту 2 частини 1 статті 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахування офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.

Нормами статті 55 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що ціна позову визначається: у позовах про стягнення грошей - стягуваною сумою або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; у позовах про витребування майна - вартістю майна, що витребується; у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою усіх вимог; у позовах про стягнення іноземної валюти - в іноземній валюті та у карбованцях відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову.

З урахуванням положень частини четвертої статті 51 Господарського процесуального кодексу України днем подання позову слід вважати дату поштового штемпеля підприємства зв'язку, через яке надсилається позовна заява (а в разі подання її безпосередньо до господарського суду - дату реєстрації цієї заяви в канцелярії суду).

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся з даним позовом до суду 13.08.2015, що підтверджується відбитком поштового штемпеля на конверті, таким чином ціна позову визначається відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України станом на 13.08.2015.

Відповідно до інформації яка знаходиться на офіційному порталі Національного банку України за адресою: http://www.bank.gov.ua/, станом на 13.08.2015 курс 100 USD еквівалентно 2138.5392 грн.

Враховуючи викладене та виходячи з розміру задоволених позовних вимог у сумі 2 961 129 грн 59 коп. (137 596 доларів США 68 центів (99 999 доларів США 97 центів + 37 596 доларів США 71 цент), що за курсом НБУ станом на 13.08.2015 еквівалентно 2 942 558 грн 94 коп., + 18 570 грн 65 коп. пеня) витрати по сплаті судового збору до державного бюджету в розмірі 59 222 грн 58 коп. покладаються на відповідача.

Kеруючись ст. 44, ч. 1 ст. 49, ст., 75 ст. 82, ст. 82-1, ст. 84, ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром-Інвест-Технології" (01021, м. Київ, вул. М.Грушевського, буд. 28/2, Н.П. № 43, ідентифікаційний код 33744477) на користь Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" (01001, м. Київ, вул. Заньковецької/Станіславського, буд. 3/1, ідентифікаційний код 26549700) заборгованість по кредиту у розмірі 99 999 доларів США 97 центів, що за курсом НБУ станом на 13.08.2015 еквівалентно 2 138 538 (два мільйони сто тридцять вісім тисяч п'ятсот тридцять вісім) грн 56 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 37 596 доларів США 71 цент., що за курсом НБУ станом на 13.08.2015 еквівалентно 8 040 837 (вісім мільйонів сорок тисяч вісімсот тридцять сім) грн 03 коп. та пеню за несвоєчасну сплату відсотків у розмірі 18 570 (вісімнадцять тисяч п'ятсот сімдесят) грн 65 коп.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром-Інвест-Технології" (01021, м. Київ, вул. М. Грушевського, буд. 28/2, Н.П. № 43, ідентифікаційний код 33744477) в дохід Державного бюджету України (р/р 3001, Одержувач: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, Банк одержувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, МФО 820019, ідентифікаційний код 37993783, код платежу: 22030001) судовий збір у розмірі 59 222 (п'ятдесят дев'ять тисяч двісті двадцять дві) грн 58 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 18.09.2015

Суддя Н.Б. Плотницька