РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2015Справа №910/16508/15

За позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України"
доПублічного акціонерного товариства "Укрнафта"
простягнення 145 387,41 грн.
Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:Пономаренко А.Є. - представник за довіреністю;
від відповідача:не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Надра України" (надалі - ПАТ "НАК "Надра України") звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (надалі - ПАТ "Укрнафта") про стягнення 145 387,41 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами Договору про проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування №7/2952-Р-148М/13 від 19.12.2013 р., не здійснив оплату за проведені позивачем роботи, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість у розмірі 86 684,16 грн. Крім того, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором, позивачем було заявлено вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 18 804,53 грн. за період з 25.11.2014 р. по 23.05.2015 р., 3% річних у розмірі 1 453,44 грн. за період з 25.11.2014 р. по 16.06.2015 р. та витрати з урахуванням індексу інфляції у розмірі 38 445,28 грн. за період з 25.11.2014 р. по 16.06.2015 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.06.2015 р. порушено провадження у справі №910/16508/15, розгляд справи призначено на 14.08.2015 р.

14.08.2015 р. представником позивача на виконання вимог ухвали суду від 30.06.2015 р. через загальний відділ суду було подано витребувані документи.

Представник позивача в судове засідання 14.08.2015 р. з'явився, подав клопотання про продовження строку розгляду спору на 15 днів.

Представник відповідача, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання 14.08.2015 р. не з'явився, вимог ухвали суду від 30.06.2015 р. не виконав, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.08.2015 р. продовжено строк розгляду спору до 10.09.2015 р. та у зв'язку із неявкою представника відповідача, а також невиконанням ним вимог ухвали суду від 30.06.2015 р., розгляд справи відкладено на 09.09.2015 р.

Представник позивача в судове засідання 09.09.2015 р. з'явився, вимоги ухвал суду виконав, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання 09.09.2015 р. вдруге не з'явився, вимог ухвал суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив.

При цьому, суд відзначає, що за змістом ч. 1 ст. 64 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Місцезнаходження відповідача за адресою: 04053, м. Київ, провулок Несторівський, 3-5 на яку було надіслано ухвали суду, підтверджується наявними в матеріалах справи документами та інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, яка міститься на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України за адресою http://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch та вказано у позові.

Отримання відповідачем поштової кореспонденції за вказаною адресою підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення №435 537) та №177 206).

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 09.09.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складались протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.12.2013 р. між ПАТ "НАК "Надра України" (надалі - виконавець) та ПАТ "Укрнафта" (надалі - замовник) було укладено Договір про проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування №7/2952-Р-148М/13 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору виконавець зобов'язується виконати для замовника, а замовник зобов'язується прийняти й оплатити роботи з проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування (далі - роботи) з метою видобування корисних копалин на Пнівському родовищі відповідно до умов цього договору.

Обсяг робіт, етапи (підетапи) та строки їх використання наведені в Календарному плані (додаток 1), який є невід'ємною частиною цього договору та складається виконавцем щорічно (п. 1.2 Договору).

Згідно з п. 1.3 Договору моніторинг та наукове супроводження здійснюється згідно з пунктом 26 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 р. №615, Угодою про умови користування надрами Пнівського родовища від 07.08.2012 р. №2397, що є додатком до спеціального дозволу на користування надрами Пнівського родовища від 26.03.2001 р. №2397, та Положення про проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 11.03.2013 р. №96, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 27.03.2013 р. за №500/23032.

Виконавця визнано Держгеонадрами України переможцем конкурсу, який має право проводити протягом року моніторинг та наукове супроводження надрокористування (п. 1.4 Договору).

За доводами позивача ПАТ "Надра України" виконало зобов'язання за Договором, виконавши роботи, що підтверджується підписаним сторонами та скріплений їх печатками актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №Н-00000084 від 14.01.2014 р. Проте, відповідач в порушення умов Договору не здійснив оплату виконаних позивачем робіт, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 86 684,16 грн.

Отже, спір у справі виник в зв'язку із тим, що на думку позивача, відповідач в порушення умов Договору вартості виконаних робіт за Договором у повному обсязі не сплатив.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно із ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 628 Цивільного кодексу України встановлює, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є не обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з п. 1.2 Договору обсяг робіт, етапи (підетапи) та строки їх виконання наведені в календарному плані (додаток 1), який є невід'ємною частиною цього договору та складається виконавцем щорічно.

Відповідно до п. 3.1 Договору строки виконання робіт або їх етапів (підетапів) визначаються календарним планом.

Як вбачається з календарного плану на 2013 рік (Пнівське родовище), який є додатком №1 до Договору визначено наступні роботи (найменування етапу (під етапу)): Вивчення вихідних матеріалів від замовника. Аналіз програми робіт замовника, складання календарного плану з моніторингу та наукового супроводження надрокористування. Підготовка та укладання договору з проведення моніторингу та наукового супроводження виконання Надрокористувачем особливих умов надрокористування. Вивчення умов спеціального дозволу та угоди про користування надрами. Ознайомлення з геологічною характеристикою родовища та програмою робіт на Пнівському родовищі. Загальна оцінка відповідності робіт умовам дозволу та угоди про умови користування надрами. Підготовка річного звіту для замовника та для Держгеонадр України (У разі потреби надання рекомендацій з обґрунтуванням необхідності внесення змін до програми робіт на ділянці надр). Строк виконання даного етапу встановлено - грудень 2013 року, вартість складає - 86 684,16 грн.

Відповідно до п. 5.1 Договору вартість робіт за цим договором визначається протоколами узгодження договірної ціни у додатках до цього договору, які є його невід'ємними частинами.

Додатком №2 до Договору сторонами затверджено протокол узгодження договірної ціни на 2013 рік, та досягнуто домовленості про ціну робіт за проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування з метою видобування корисних копалин на Пнівському родовищі на 2013 рік, у розмірі 86 684,16 грн.

Пунктом 4.1 Договору визначено, що по завершенню кожного етапу (підетапу) виконавець надає замовнику підписаний ним акт здавання-приймання виконаних робіт в 2-х примірниках та звіт у письмовій формі.

Відповідно до п. 4.2 Договору замовник протягом 5 робочих днів з дня одержання звіту та акту здавання-приймання виконаних робіт, якщо вони відповідають умовам договору, зобов'язаний направити виконавцю підписаний та належним чином оформлений акт здавання-приймання виконаних робіт.

За доводами позивача, що також підтверджується матеріалами справи, на підставі акта здачі-прийняття робіт (надання послуг) №Н-00000084 від 14.01.2014 р., який підписаний та скріплений печатками обох сторін, виконавцем за Договором №7/2952-Р-148М/13 від 19.12.2013 р. були виконані роботи з проведення моніторингу (Пнівське родовище), загальна вартість яких становить 86 684,16 грн.

Відповідно до п. 5.2 Договору замовник перераховує виконавцю попередню оплату у розмірі 100% від вартості робіт за відповідним етапом (підетапом). Перерахування попередньої оплати здійснюється на підставі рахунку-фактури виконавця протягом 10 (десяти) банківських днів з дати отримання рахунку-фактури.

За приписами ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Пункт 1 статті 902 Цивільного кодексу України встановлює, що виконавець повинен надати послугу особисто.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України передбачений обов'язок замовника оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи листом №1810/2/01/13 від 07.11.2014 р. позивачем на адресу відповідача було направлено в тому числі рахунок-фактуру №Н-00000773 від 03.11.2014 р. про сплату вартості робіт за Договором №7/2952-Р-148М/13 від 19.12.2013 р. у сумі 86 684,16 грн. Даний рахунок отримано відповідачем 10.11.2014 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №721 (№429).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та враховуючи зміст п 5.2 Договору виконання грошового зобов'язання відповідача по оплаті наданих позивачем послуг за Договором на момент розгляду справи настав.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно статті 173 Господарського кодексу України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки, факт надання послуг позивачем відповідачу підтверджується матеріалами справи, встановлений строк остаточного розрахунку сплинув, а доказів оплати таких послуг у повному обсязі суду не надано, позовна вимога про стягнення з відповідача основного боргу підлягає задоволенню у розмірі 86 684,16 грн.

Крім основного боргу, за прострочення виконання грошового зобов'язання позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 18 804,53 грн. за період з 25.11.2014 р. по 23.05.2015 р., 3% річних у розмірі 1 453,44 грн. за період з 25.11.2014 р. по 16.06.2015 р. та витрати з урахуванням індексу інфляції у розмірі 38 445,28 грн. за період з 25.11.2014 р. по 16.06.2015 р.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений договором строк свого обов'язку по сплаті коштів за договором не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Відповідно до статті 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Частиною першою ст. 229 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. (ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 6.2 Договору у разі несвоєчасного перерахування попередньої оплати замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення виконання своїх зобов'язань з оплати.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, враховуючи факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання щодо сплати за отримані послуги суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 1 453,44 грн. та пені у розмірі 18 804,53 грн. за розрахунком позивача, з яким погоджується суд.

Судом здійснено перерахунок розміру інфляційних втрат, що підлягає стягненню з відповідача, у зв'язку з чим суд зазначає наступне. Судом встановлено, що розмір інфляційних втрат становить суму більшу, ніж заявлено позивачем. Оскільки, з урахуванням норм п. 2 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, суду не надано право виходити за межі позовних вимог без відповідного клопотання позивача, то до стягнення підлягають інфляційні втрати у розмірі заявленому позивачем, а саме 38 445,28 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином, обов'язок доказування законодавчо покладено на сторони.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Матеріалами справи підтверджується та відповідачем не спростовано, що замовник в порушення покладеного на нього законом та договором обов'язку по оплаті наданих послуг не виконав, станом на час прийняття судового рішення заборгованість не погашено, внаслідок чого позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, м. Київ, пров. Несторівський, 3-5; ідентифікаційний код 00135390) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України" (03680, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 54; ідентифікаційний код 31169745) основну заборгованість у розмірі 86 684 (вісімдесят шість тисяч шістсот вісімдесят чотири) грн. 16 коп., пеню у розмірі 18 804 (вісімнадцять тисяч вісімсот чотири) грн. 53 коп., 3% річних у розмірі 1 453 (одна тисяча чотириста п'ятдесят три) грн. 44 коп., інфляційні втрати у розмірі 38 445 (тридцять вісім тисяч чотириста сорок п'ять) грн. 28 коп. та судовий збір у розмірі 2 907 (дві тисячі дев'ятсот сім) грн. 74 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення - 14.09.2015 р.

Суддя Ю.О. Підченко