РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2015Справа №910/4473/15-г
За позовом Житлово-будівельного кооперативу «Автотранспортник»

До Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»

Про розірвання договору від 19.10.2004р. №05109/4-08

Суддя Борисенко І.І.

Представники:

Від позивача - Пінчук М.М., представник за довіреністю;

Від відповідача - Макарчук Л.Л., представник за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Житлово-будівельного кооперативу «Автотранспортник» до Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" про розірвання договору №05109/4-08 від 13.10.2004р. на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі з 01.03.2015р.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на істотну зміну обставин, а саме - внесення змін до ст. 29 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відповідно до яких договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення укладається між відповідачем, як виконавцем цих послуг, та власниками квартир (орендарем чи квартиронаймачем), як безпосередніми споживачами, внаслідок чого укладений договір №05109/4-08 від 13.10.2004р. позивачем, який є експлуатуючою організацією, має бути розірваний в силу істотної зміни обставин.

Представник відповідача проти позову заперечив, з наступних підстав:

- в силу ч. 2 ст. 16 ЦК України не передбачено захисту прав та інтересів шляхом визнання договору таким, що припинив дію з певного моменту;

- до теперішнього часу Національною комісією тарифи на постачання холодної води, послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) не встановлені;

- нормами чинного законодавства України передбачена обов'язковість укладення договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення з підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням та з житлово-будівельними кооперативами та іншими об'єднаннями власників житла, яким передано право управління багатоквартирними будинками;

- п. 1.1, 2.1.1 Договору врегульовані взаємовідносини сторін щодо постачання та оплати води, яку Позивач використовує на власні потреби;

- Позивач не враховує, що наслідком розірвання Договору є загроза не отримання мешканцями будинку послуг з постачання питної води та приймання стічних вод через приєднанні мережі;

- умовами договору та закону не передбачено підстав для розірвання спірного договору у зв'язку з внесеними змінами до Закону України "Про житлово-комунальні послуги", а, отже, позов задоволенню не підлягає.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів, Позивач у справі є прибутковою організацією, основним видом діяльності якої є комплексне обслуговування об'єктів (виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців у матеріалах справи).

Відповідно до Статуту позивача, Житлово-будівельний кооператив «Автотранспортник» організований з метою забезпечення житлом членів кооперативу і членів їх сімей шляхом будівництва одного дев'ятиповерхового житлового будинку на 216 квартир за власні кошти членів кооперативу, а також для наступної експлуатації та управління цим будинком.

13.10.2004р. між Відкритим акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал", яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал", (надалі - Постачальник) та Житлово-будівельним кооперативом «Автотранспортник» (надалі - Абонент) укладено Договір №05109/4-08 на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі (надалі - Договір),

Відповідно до п. 1.1 Договору, цей договір укладається у відповідності із Законом України "Про питну воду та питне водопостачання". За цим договором Постачальник зобов'язується надавати Абоненту послуги з постачання питної води та на підставі пред'явленого Абонентом дозволу на скид стічних вод у систему каналізацій м. Києва, приймати від нього стічні води у систему каналізацій м. Києва відповідно до Правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м. Києва, а Абонент зобов'язується здійснювати своєчасну оплату наданих йому Постачальником послуг на умовах цього договору, дотримуватися порядку користування питною водою з комунальних водопроводів і приймання стічних вод, що встановлені Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України № 65 від 01.07.1994, зареєстрованих в Міністерстві юстиції 22.07.1994 за № 165/374, Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пуншів України, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 37 від 19.02.2002, зареєстрованих в Міністерстві юстиції 26.04.2002 р. за № 403/6691, а також дотримуватися норм, визначених іншими нормативними актами, що регулюють правовідносини, які виникають за цим договором.

Позивач просить суд розірвати Договір на підставі того, що Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії" від 10.04.2014 № 1198-УІІ були внесені зміни до ст.ст. 19, 29 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", а саме статтю 19 доповнено частиною 5 такого змісту «виконавцем послуг з централізованого достачання холодної води та послуг з водовідведенням (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення» та статтю 29 доповнено частиною 3 такого змісту «договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцями цих послуг".

Проте суд не погоджується з такою позицією позивача та приходить до висновку про відмову в задоволенні позову у зв'язку з наступним.

Згідно з частиною третьою статті 179 ГК України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Відтак, нормами чинного законодавства України, якими регулюються взаємовідносини між Позивачем та Відповідачем передбачена обов'язковість укладення договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення з підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням та з житлово-будівельними кооперативами, яким передано право управління багатоквартирними будинками.

Отже, договір на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі, укладений 13.10.2004р. між позивачем та відповідачем, відповідає нормам законодавства України, яке регулює взаємовідносини між сторонами,

ПАТ "АК "Київводоканал" є виробником послуг з централізованого водопостачання та водовідведення та на підставі ст. 19 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" від 10.01.2002 № 2918-ІІІ "послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з: підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням; підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обов'язків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та водовідведення; об'єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, житлово-будівельними кооперативами та іншими об'єднаннями власників житла, яким передано право управління багатоквартирними будинками та забезпечення надання послуг з водопостачання та водовідведення на підставі укладених ними договорів власниками будинків, що перебувають у приватній власності".

Відповідно до Закону України "Про питну воду та питне водопостачання", Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190, визначено, що "виробник послуг із централізованого водопостачання та водовідведення надає послуги виключно до зовнішнього зрізу будинку", тобто без використання внутрішньобудинкових мереж.

Обслуговування внутрішньобудинкових мереж належить до складу утримання будинку та прибудинкової території і сплачується населенням у квитанції організації, яка за це відповідає (ОСББ або ЖЕК, ТОВ). Внутрішньобудинкові мережі є спільною сумісною власністю власників приміщень у будинку, і тільки вони мають право ними розпоряджатися. Зміни до ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" не передбачають передавання функцій з обслуговування мереж суб'єкту господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

В жовтні 2014 року Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 532 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869" внесені зміни до Постанови КМУ від 01.06.2011 № 868 "Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги", а саме доповнено Порядком формування тарифів на послуги з центрального водопостачання холодної води, водовідведення із використанням внутрішньобудинкових систем. Пункт 8 встановлює, що тарифи на послуги розраховуються з урахуванням втрат та витрат води у внутрішньобудинкових системах відповідно до законодавства.

Витрати на технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання, водовідведення включаються до складу тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території.

Виконання робіт з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання, водовідведення виконавцем здійснюється згідно з договором, укладеним між ним та власником або балансоутримувачем систем холодного водопостачання, водовідведення або уповноваженою ним особою.

Тобто, обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання, водовідведення включається до складу тарифу на послуги з утримання будинків, а не до тарифу на водопостачання та водовідведення.

Встановлені тарифи, розраховані Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг виключно з врахуванням витрат виробника послуг до зовнішнього зрізу будинку та не містять витрат виконавців послуг, які пов'язані з нарахуванням, обліком та збором платежів споживачів цих послуг.

Крім того, суд зазначає наступне:

ПАТ "АК "Київводоканал" є підприємством питного водопостачання, що здійснює господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення в місті Києві, на підставі ліцензії та Статуту Товариства.

Крім цього, ПАТ "АК "Київводоканал" є суб'єктом природних монополій у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, відповідно до Закону України "Про природні монополії".

Ліцензована діяльність з надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення закінчується на межі балансової належності мереж виробника та споживача.

Межею внутрішньої системи водопроводу є зовнішня поверхня стіни будівлі, відповідно до п. 11.1.1 Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету України по житлово- комунальному господарству від 05.07.1995 № 30.

Тобто, ПАТ "АК "Київводоканал" здійснює ліцензовану діяльність до зовнішньої поверхні стіни будівлі.

Законом України від 10.04.2014 № 1198-УІІ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії", який вступив в силу з 26.04.2014, внесені зміни, зокрема, у статтю 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Даними змінами визначено, що виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

Згідно з частиною третьою статті 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виробник послуг може бути їх виконавцем, отже дана норма не є зобов'язальною для ПАТ "АК "Київводоканал".

У випадку, коли виробника послуг (ліцензіата) визначено виконавцем житлово-комунальних послуг, діяльність такого підприємства з надання послуг споживачам є іншою діяльністю, пов'язаною з основною (ліцензованою), і яка не відноситься до ринку природних монополій.

Підприємство ліцензіат може працювати у багатоквартирному будинку за умови, як мінімум, беззбитковості такої діяльності. Послуги з холодного водопостачання та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку - не ліцензований вид діяльності, а відтак витрати на обслуговування та ремонт внутрішньобудинкової мережі не включено до тарифу на послуги централізованого водопостачання та водовідведення.

Витрати на технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання, водовідведення включаються до складу тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території. Отже ПАТ "АК "Київводоканал" не отримує кошти за ці послуги.

Розірвання Договору на послуги водопостачання та водовідведення від 13.10.2004р. № 05109/4-08 між ПАТ "АК "Київводоканал" та ЖБК «Автотранспортник» призведе до порушення норм Закону України "Про питну воду та питне водопостачання", Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190.

Наслідком розірвання Договору є загроза не отримання мешканцями будинків, послуг з постачання питної води та водовідведення.

Частиною 1 ст. 14 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1. ст. 607 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Згідно з п. 7.1 Договору, цей договір укладається строком на один рік і набуває чинності з моменту його підписання сторонами. Договір вважається пролонгованим на новий строк, якщо за 20 днів до припинення його дії жодна із сторін письмово не повідомить про це іншу сторону. Відносини сторін до укладення нового договору регулюються даним договором.

Відповідно до п. 7.2 Договору, договір може бути розірвано у випадках, передбачених чинним законодавством, за згодою сторін або у судовому порядку.

Судом встановлено, що Позивачем 26.09.2014р. на адресу Відповідача був надісланий лист із повідомленням про свою не згоду на пролонгацію Договору після 19 жовтня 2014р. та наданням Відповідачу два примірники нового договору для розгляду і укладення.

Відповідач своїм листом від 21.10.2014р. № 3119/08-13/30-14 повідомив Позивача про те, що Відповідач не надає згоду на розірвання діючого Договору та відмовляється укладати новий договір, проект якого надійшов від Позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до частин 2-4 статті 188 Господарського кодексу України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Вимоги про розірвання вищевказаного договору обґрунтовані позивачем істотною зміною обставин, оскільки набрали чинності зміни до Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відповідно до яких договір на послуги водопостачання та водовідведення мають укладатись з власниками (орендарями) квартир, а не з їх балансоутримувачами.

Підстави для розірвання договору встановлені ст.ст. 651, 652 ЦК України, згідно з якими договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору іншою стороною, а також у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Зокрема, відповідно до вимог ч. 4 ст. 652 ЦК України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, закон пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміні обставин.

Так, дійсно, сторони у справі в момент укладення спірного договору не могли передбачити, що настануть ті обставини, про які зазначає позивач у позові, при цьому зміна обставин була зумовлена причинами, які позивач не міг усунути, а із договорів та звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе позивач.

Однак, позивач не довів суду, що виконання спірного договору порушує співвідношення майнових інтересів сторін і позбавляє позивача того, на що він розраховував при укладенні договору.

Ту обставину, що з кола суб'єктів, між якими укладається договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення, законом виключено балансоутримувачів, суд не вважає підставою для розірвання договору.

При цьому необхідно зазначити, що частина 2 ст. 29 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" в редакції, на яку посилається позивач, передбачає, що у разі, якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори про надання житлово-комунальних послуг з іншим виконавцем.

Відповідно до п. 2.1.1 договору облік поставленої води та кількість прийнятих стоків здійснюється з урахуванням показників всіх лічильників зареєстрованих за Абонентом. Обсяг наданої води для поливу визначається за показаннями водолічильника.

Відповідно до п. 1.3 Договору загальний обсяг поставлених за цим договором послуг визначається загальною кількістю наданих Абоненту протягом дії договору кубічних метрів води та прийнятих у міську каналізацію стічних вод.

Тобто, Договір укладений між позивачем та відповідачем регулює відносини сторін щодо постачання питної води без її розподілу на категорії, в залежності від того, для яких потреб ця послуга буде використана відповідачем в своїй господарській діяльності.

За таких обставин суд вважає, що змінами до закону співвідношення майнових інтересів сторін не порушено та позивача не позбавлено того, на що він розраховував при укладенні договору № 05109/4-08 від 13.10.2004р. а, отже, і підстав для розірвання цього договору у зв'язку із внесенням змін до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" суд не вбачає.

Окрім усього, змінами, внесеними до закону, на які посилається позивач, не вимагається розірвання попередніх договорів між постачальниками та абонентами, зокрема, на постачання послуг водопостачання та водовідведення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач не довів належними засобами доказування істотну зміну обставин в розумінні ст. 652 ЦК України, якими сторони керувалися при укладенні договору, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання договору є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Разом з тим, суд зазначає, що сторони вправі внести зміни до договору №05109/4-08 від 13.10.2004р. на послуги водопостачання та водовідведення шляхом зміни обсягів договірного місячного водоспоживання та скидання стоків у міську каналізаційну мережу.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 18.09.2015р.

Суддя І.І. Борисенко