КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2015 р. Справа№ 910/13975/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Ільєнок Т.В.

Куксова В.В.

секретар судового засідання - Пугачова А.С.,

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 15.09.2015 року по справі № 910/13975/15 (в матеріалах справи)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" на рішення господарського суду міста Києва від 25.06.2015 року (оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України 02.07.2015 року) по справі № 910/13975/15 (суддя - Сівакова В.В.)

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ДжіДі Сі Україна"

до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА

Страхування"

про стягнення 12 179,49 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Джі Ді Сі Україна" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" про стягнення суми фактичних витрат у розмірі 12 179,49 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 25.06.2015 року у справі № 910/13975/15 позов задоволено повністю. Стягнуто з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Джі Ді Сі Україна" суму фактичних витрат у розмірі 12 179,49 грн., 1 827,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду, відповідач, приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування", звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду та просить скасувати рішення та прийняти нове, яким у позові відмовити повністю.

Апеляційну скаргу скаржник мотивує тим, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та має місце невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого суду обставинам справи.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" по справі № 910/13975/15 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Яковлєва М.Л., суддів Ільєнок Т.В., Куксов В.В.

У зв'язку з перебуванням судді Куксов В.В. та Ільєнок Т.В. у відпустці розпорядженням секретаря палати Київського апеляційного господарського суду від 06.08.2015 року здійснено заміну судової колегії та для розгляду апеляційної скарги по справі № 910/13975/15 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Яковлєв М.Л., судді Сулім В.В. та Тарасенко К.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.08.2015 року по справі № 910/13975/15 прийнято апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" до провадження і призначено перегляд рішення на 15.09.2015 року.

У зв'язку з виходом суддів Куксова В.В. та Ільєнок Т.В. з відпустки розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 15.09.2015 року здійснено заміну судової колегії та для розгляду апеляційної скарги по справі № 910/13975/15 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Яковлєв М.Л., судді Куксов В.В. та Ільєнок Т.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.09.2015 року по справі № 910/13975/15 прийнято апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" до провадження зазначеною колегією.

Представник відповідача був присутнім в судовому засіданні та надав свої пояснення, якими підтримав доводи, що викладені в апеляційній скарзі та просив апеляційну скаргу задовольнити, а рішення господарського суду міста Києва скасувати та прийняти нове, яким у позові відмовити повністю.

Представник позивача в судовому засіданні надавав свої пояснення та просив рішення господарського суду міста Києва від 25.06.2015 року залишити без змін, а апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" - без задоволення.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, виступи представників сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду міста Києва від 25.06.2015 року по справі № 910/13975/15 - слід залишити без змін, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Слід зазначити, що відповідно ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.06.2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Джі Ді Сі Україна" (страхувальник, позивач) та українською страховою компанією "Княжа Вієна Іншуранс Груп" (страховик) укладено поліс № АС/8476685 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 11).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно п. 1 ст. 352 Господарського кодексу України, страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб'єктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з положеннями ст. 980 Цивільного кодексу України, предметом договору страхування можуть бути, зокрема, майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страховим ризиком, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про страхування" визначається певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Страховим випадком, у відповідності до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування", є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до полісу № АС/8476685 страхувальником взято під страховий захист майнові інтереси страховика, що пов'язані із страховим випадком-подією, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Строк дії вказаного полісу з 00 год. 00 хв. 18.06.2014 року по 17.06.2015 року включно.

05.12.2014 року близько 13 год. 00 хв. ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом ЗАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Черняховського, яка є другорядною та знаходиться в м. Бровари Київської області, допустив зіткнення з транспортним засобом Skoda Superb, реєстраційний номер НОМЕР_2, який рухався по вул. Незалежності, яка є головною. Внаслідок зіткнення обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Відповідно до постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 25.12.2014 по справі № 361/10169/2014 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. (а.с. 38).

Відповідно до ст. 354 Господарського кодексу України за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Тобто, за укладеним договором одна сторона за договором зобов'язалася за винагороду (страховий внесок), котра сплачується іншою стороною, відшкодувати їй збитки, завдані застрахованому транспортному засобові в результаті настання визначеного договором страхового випадку.

05.03.2015 року страхувальник (позивач) звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодуванні й надав всі необхідні документи (а.с. 12).

29.08.2014 року між ОСОБА_3 (страховик) та приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА Страхування" (страхувальник, відповідач) укладено поліс № АІ/6757474 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким застраховано транспортний засіб ЗАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відповідно до звіту № 1468, складеного фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4, матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу Skoda Superb, реєстраційний номер НОМЕР_2, внаслідок його пошкодження в результаті ДТП складає 17 278,25 грн. (а.с. 39-46).

Таким чином, як зазначає відповідач, останній на підставі звіту № 1468 та страхового акта № 1./VESKO6691 від 19.03.2015 року виплатив суму страхового відшкодування в розмірі 14 765,61 грн. (за вирахуванням ПДВ) (а.с. 24).

Не погоджуючись з зазначеним, товариство з обмеженою відповідальністю "Джі Ді Сі Україна" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" про стягнення суми фактичних витрат у розмірі 12 179,49 грн., оскільки вартість фактичних ремонтних робіт транспортного засобу Skoda Superb, реєстраційний номер НОМЕР_2 згідно рахунку-фактури № 1712 від 17.12.2014, виданого фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5, складає 26 945,10 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 виписано рахунок-фактуру № 1712 від 17.12.2014 року, на підставі якого вартість ремонтних робіт проведених транспортному засобу Skoda Superb, реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 26 945,10 грн. (а.с. 21).

З зазначеного рахунку-фактури вбачається, що для відновлювального ремонту було придбано запасних частин на суму 24 521 грн.

Крім того, відповідно до актів виконаних робіт було здійснено роботи по відновленню транспортного засобу на загальну суму 5 418,00 грн.

Отже, розмір страхового відшкодування, що належить до виплати становить: 24 521,00 грн. + 5 418,00 грн. - 10 % (знижка) = 26 945,00 грн.

17.12.2014 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 та товариством з обмеженою відповідальністю "Джі Ді Сі Україна" підписано акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 1 на суму 26 945,10 грн. (а.с. 22).

Позивачем було оплачено зазначену суму, що підтверджується платіжним дорученням № 485 від 30.12.2014 року на суму 26 945,10 грн.

Згідно з частиною першою статті 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Частиною 1 ст. 20 Закону України "Про страхування" визначено, що страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

У відповідності до пункту 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Водночас, Законами України "Про страхування", "Про обов'язкове страхування власників наземних транспортних засобів" не передбачено обов'язкового проведення професійної оцінки шкоди, завданої при ДТП транспортному засобу, суб'єктами оціночної діяльності та необхідність відшкодування шкоди не ставиться у залежність від проведення такої оцінки.

Наразі, такий звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 910/7163/14 від 15.04.2015.

При цьому, відповідно до пункту 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395) значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

З наявного в матеріалах справи свідоцтва про реєстрацію пошкодженого автомобіля вбачається, що рік випуску автомобіля - 2007 року, а отже на момент ДТП строк його експлуатації не перевищував семи років. Таким чином, підстав для вирахування зносу в даному випадку немає.

Колегією суддів було враховано зазначене та в судовому засіданні представник позивача зазначив, що попередній рахунок на 35 593,00 грн. було заявлено без урахування зносу та в подальшому було здійснено перерахунок з урахуванням Методики та зазначенням коефіцієнта фізичного зносу складає 26 945,00 грн.

Таким чином, виходячи із розміру реально завданих збитків в межах суми, що перейшла до позивача та оплачених платежів відповідач повинен відшкодувати позивачу 12 179,49 грн.

Внаслідок цього, доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування рішення місцевого суду.

За правилами ст. 4-7 ГПК України, судове рішення приймається колегіально за результатами обговорення усіх обставин справи.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та подати до суду відповідні докази.

Як встановлено ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 року "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Виходячи з викладеного вище, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду міста Києва від 25.06.2015 року у справі № 910/13975/15 - залишається без змін.

З огляду на вищезазначене, керуючись ст. ст. 4-7, 33, 43, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" на рішення господарського суду міста Києва від 25.06.2015 року (оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України 02.07.2015 року) по справі № 910/13975/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 25.06.2015 року у справі № 910/13975/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/13975/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 107 ГПК України.

Постанова Київського апеляційного господарського суду за наслідками перегляду відповідно до ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Т.В. Ільєнок

В.В. Куксов