ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2015 року Справа № 915/1051/15

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi ОСОБА_1,

за участю:

секретаря судового засідання Долгової А.О.,

представника позивача: ОСОБА_2, довіреність 01/53-364 від 18.02.2015

представника відповідача: ОСОБА_3, довіреність №15 від 04.01.2013

ОСОБА_4, довіреність №1142 від 10.09.2014

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго»

(54017, м.Миколаїв, вул.Громадянська, 40),

до відповідача: Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» (54000, м.Миколаїв, вул.Андрєєва, 17)

про: стягнення 29039,02 грн., з яких 27656,22 грн. пені та 1382,80 грн. 3% річних, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 29039,02 грн., з яких: 27656,22 грн. пені та 1382,80 грн. 3% річних за Договором про постачання електричної енергії №44/81 від 29.09.2009.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що в порушення приписів чинного законодавства та умов договору про постачання електричної енергії №44/81 від 29.09.2009, відповідач своєчасно не розрахувався за використану електроенергію та використання електричних мереж у звязку з чим йому нараховані пеня та 3% річних.

Відповідач у відзиві №1146 від 20.08.2015 проти стягнення пені заперечує, вказує на те, що оплата за спожиту електроенергію здійснюється відповідачем згідно Постанови КМУ №20 (зі змінами) від 11.01.2005, після надходження державних субвенцій за проїзд пільгових категорій громадян. Тобто, відповідач є залежним від зовнішніх джерел фінансування, затримка платежу відбулась з причин незалежної від відповідача. Відповідач не може нести відповідальність за несвоєчасне отримання коштів із Державного бюджету України. В цьому випадку несе відповідальність КМУ України. Також відповідач зазначає, що зробив все від нього залежне для своєчасного виконання зобовязання щодо оплати за спожиту електроенергію, але прострочення цього зобовязання відбулося внаслідок подій, які мають зовнішній характер і не залежать від відповідача.

У відповідності до ст.77 ГПК України у судовому засіданні 02.09.2015 оголошувалась перерва.

У судовому засіданні 07.09.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

При прийнятті рішення судом взято до уваги наступне.

29.09.2009 між ПАТ «Миколаївобленерго» та Комунальним підприємством Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс», було укладено договір про постачання електричної енергії №44/81 від 29.09.2009 (надалі Договір №44/81), у відповідності до умов якого позивач продає електричну енергію відповідачу для забезпечення потреб електроустановок відповідача, а відповідач оплачує позивачу вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору (п.1.1. Договору №44/81).

Строк дії договору сторони визначили з дати підписання до 31.12.2009, а в частині розрахунків до повного їх завершення. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про його припинення або перегляд його умов (п.9.4. Договору №44/81).

У суду відсутні докази розірвання даного договору.

Пунктом 2.1 Договору №44/81 визначено, що під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобовязуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (ПКЕЕ).

За умовами п.2.2 Договору №44/1083, позивач зобовязався постачати споживачу електричну енергію як різновид товару в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 та з урахуванням умов розділу 6 Договору (додаток №1 «Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу»).

У відповідності до п. 2.3.3 та п. 2.3.4 Договору №44/81, відповідач зобовязаний оплачувати позивачеві вартість електричної енергії, а також здійснювати інші платежі згідно з умовами цього Договору та додатків №10 «Порядок розрахунків» та №4 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії». Здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею позивача та електроустановками відповідача згідно з додатком №5 «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії».

Позивачем умови договору виконувались належним чином, що відповідачем не заперечується.

Пунктом 3 Додатку №10 до Договору 44/81 визначено, що рахунок на оплату за фактично використану за розрахунковий період електроенергію має бути оплачений споживачем протягом 5-ти операційних днів з дня отримання.

Пунктом 4.2.1 Договору встановлено, що за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3 2.3.4 цього Договору з порушенням термінів визначених додатком №10 «Порядок розрахунків», відповідач сплачує позивачеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України за кожний день прострочення платежу враховуючи день фактичної оплати, 3% річних та індекс інфляції. Сума зазначених нарахувань вказується у окремих розрахункових документах.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного та Господарського кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно приписів ст.ст.901, 903 Цивільного кодексу України, за договором послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За приписами ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

На підставі вказаної норми, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у сумі 1382,80 грн. за період з 04.03.2015 по 08.05.2015 (а.с.24,25).

Перевіривши розрахунок 3% річних, який відповідачем не заперечено, суд вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі п.4.2.1 Договору №44/81, п.7 Додатку №10 до Договору №44/81 та у відповідності до вимог Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» №543/96-ВР від 22.11.1996 (із змінами та доповненнями), позивачем нарахована пеня за період з 04.03.2015 по 08.05.2015 у сумі 27656,22 грн.

Перевіривши розрахунок пені, суд дійшов висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинен бути взятий до уваги ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобовязання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може, з урахуванням інтересів боржника, зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно п.3 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Відповідно до приписів ст.3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність.

Дослідивши надані сторонами відомості про їх фінансовий стан, приймаючи до уваги збитковість підприємства-відповідача (розмір збитків та 2014 рік склав 35486000,0 грн.); повне погашення ним суми основного боргу; виникнення прострочки платежу через несвоєчасне надання державою субвенцій, частина який мала бути спрямована на оплату поставленої електричної енергії, а також враховуючи соціальний статус Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» як єдиного у місті перевізника, який обслуговує незаможні верстви населення (пенсіонери, інваліди, учні), суд дійшов висновку, що даний випадок є винятковим і за умови існування обєктивних підстав для зменшення розміру пені, вважає за необхідне зменшити розмір стягуваної пені до 13828,11 грн.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 821, п.3 ч.1 ст.83, ст.ст.84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс», 54000, м.Миколаїв, вул.Андрєєва, 17 (відомості про банківські реквізити відсутні, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго», 54017, м.Миколаїв, вул.Громадянська,40 (р/р01 в Державному ощадному банку України, МФО 326461, ) 1382,80 - 3% річних, 13828,11 грн. пені та 1827,00 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду, у відповідності зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом

Згідно ст.ст.91, 93 Господарського процесуального кодексу України, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення оформлено у відповідності до ст.84 ГПК України

та підписано суддею 14 вересня 2015 року.

Суддя М.В.Мавродієва