ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2015 р. Справа № Б-39/147-10

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Лакіза В.В., суддя Шутенко І.А.,

при секретарі Міракові Г.А.,

за участю представників:

прокурор - Гайдамака А.М., посвідчення №009115 від 13.10.2012р.,

апелянта - не з'явився,

ліквідатор - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Ромнах та Роменському районі (вх.№4487 Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 13.08.2015р. у справі № Б-39/147-10

за заявою ВАТ по будівництву, реконструкції автомобільних шляхів та шляхових споруд "Харківшляхбуд", м. Харків

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИЛА:

Постановою господарського суду Харківської області від 04.07.2013р. визнано Відкрите акціонерне товариство "Харківшляхбуд" банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою місцевого господарського суду від 24.12.2013р. затверджено реєстр вимог кредиторів.

07.04.2015р. до суду першої інстанції надійшла заява Управління Пенсійного фонду України в м. Ромнах та Роменському районі з грошовими вимогами до боржника в сумі 3 461, 13грн. по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за січень-березень 2015р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13.08.2015р. у справі №Б-39/147-10 (суддя Усатий В.О.) відхилено вимоги Управління Пенсійного фонду України в м. Ромнах та Роменському районі, які нараховані з січня по березень 2015р. в сумі 3 461, 13грн.

Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду, Управління Пенсійного фонду України в м. Ромнах та Роменському районі звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нове рішення, яким визнати та включити до реєстру поточні кредиторські вимоги заявника з відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за січень-березень 2015р. на суму 3 461, 13грн.

Свої вимоги апелянт обгрунтовує тим, що включення поточних вимог в реєстр кредиторів відбувається в процедурі ліквідації банкрута; Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не передбачає припинення нарахування заборгованості на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах в період, коли відкрита ліквідаційна процедура, до внесення запису до ЄДРПОУ про державну реєстрацію припинення юридичної особи - боржника.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 07.09.2015р. у справі №Б-39/147-10 прийнято апеляційну скаргу до провадження, розгляд скарги призначено на 21.09.2015р.

Розпорядженням секретаря другої судової палати Харківського апеляційного господарського суду від 21.09.2015р. у зв'язку з відпусткою судді Крестьянінова О.О., для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Лакіза В.В., суддя Шутенко І.А.

До початку судового засідання апелянтом подано до апеляційного господарського суду заяву про розгляд справи без участі представника (вх.№13236 від 21.09.2015р.), просить скасувати ухвалу місцевого господарського суду від 13.08.2015р. та прийняти нове рішення.

У судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду 21.09.2015р. прокурор проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просить ухвалу господарського суду Харківської області від 13.08.2015р. залишити без змін; інші представники учасників провадження у справі про банкрутство не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги (т.72 а.с.54-65).

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду апеляційної скарги по суті, що учасники провадження у справі про банкрутство про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, а також, що явка представників учасників судового процесу у судове засідання не була визнана обов'язковою та зважаючи на строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, у відповідності до приписів статті 102 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, Управління Пенсійного фонду України в м. Ромнах та Роменському районі звернулось до місцевого господарського суду із заявою про визнання грошових вимог до боржника в сумі 3 461, 13грн. по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за січень-березень 2015р.

Колегія суддів зазначає, що статтею 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону від 19.01.2013р.) (надалі - Закон про банкрутство) визначено, що кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Відповідно до частини 8 статті 23 Закону про банкрутство поточні кредитори з вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство, можуть пред'являти такі вимоги після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Разом з тим, частина 1 статті 38 Закону про банкрутство визначає, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу за виключенням укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу в процедурі ліквідації тощо; строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута вважається таким, що настав; у банкрута не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури; припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута.

Вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Згідно пункту 29 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 №01-06/606/2013 "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212-VI)" статтею 38 передбачено наслідки визнання боржника банкрутом. Зокрема, з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом у останнього не може виникати додаткових зобов'язань, у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, які безпосередньо пов'язані із здійсненням ліквідаційної процедури; строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута вважається таким, що настав.

У зв'язку з цим здійснюється капіталізація платежів за заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000р. №765 "Про реалізацію статей 45 і 92 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Що ж до витрат на виплату і доставку відповідних пенсій, то їх капіталізація чинним законодавством не передбачена. У ліквідаційній процедурі в установлений Законом строк можуть бути заявлені лише ті вимоги щодо витрат на виплату і доставку відповідних пенсій, які виникли в процедурах розпорядження майном та санації, оскільки після визнання боржника банкрутом відповідні зобов'язання не виникають.

Як вбачається із матеріалів справи, Управління Пенсійного фонду України в м. Ромнах та Роменському районі просить визнати поточні кредиторські вимоги в сумі 3 461, 13грн. по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за січень-березень 2015р., тобто по заборгованості, що виникла після визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури і призначення ліквідатора постановою господарського суду Сумської області від 04.07.2013р.

Стаття 45 Закону про банкрутство визначає склад витрат, пов'язаних з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді та роботою ліквідаційної комісії та не передбачає сплату витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

У справах про банкрутство норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який є спеціальним Законом, мають перевагу серед інших нормативно-правових актів.

Отже, заявлені апелянтом вимоги по поточній заборгованості боржника не мають характеру поточних у розумінні статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", оскільки виникли після введення ліквідаційної процедури.

Таку ж правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 18.03.2014р. у справі №6/108-09.

З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а обставини, викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду винесена з дотриманням норм матеріального та процесуального права та при повному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, у зв'язку з чим ухвалу господарського суду Харківської області від 13.08.2015р. у справі №Б-39/147-10 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Ромнах та Роменському районі залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 13.08.2015р. у справі №Б-39/147-10 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 22.09.2015 року.

Головуючий суддя Здоровко Л.М.

Суддя Лакіза В.В.

Суддя Шутенко І.А.