Господарський суд Чернігівської області
=================================================================================================================================================================
УХВАЛА

від "24" березня 2015 р. по справі № 927/332/15

За ПОЗОВОМ: Менської міської ради Менського району Чернігівської області

вул. Урицького, 7, м. Мена, Менський район, Чернігівська область, 15600

До ВІДПОВІДАЧА: Менської районної спілки споживчих товариств

вул. Жовтнева, 24, м. Мена, Менський район, Чернігівська область, 15600

про стягнення збитків 6879,91 грн.

Суддя І.В. Кушнір

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

Від Позивача: Стародуб Л.О., керуюча справами виконавчого комітету, довіреність №б/н від 07.01.2015.

Від Відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Господарським судом Чернігівської області порушено провадження у справі №927/332/15 за позовом Менської міської ради Менського району Чернігівської області до Менської районної спілки споживчих товариств про стягнення 6879,91 грн. збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на території міста знаходяться об'єкти нерухомого майна - будівлі, які використовуються для торгівлі (магазини) по вул. Воровського, №66 (магазин "Будівельник"), по вул. Леніна, №25а (магазин ТПС №1), по вул. Леніна, №103 (магазин №8), які належать Менській районній спілці споживчих товариств на праві приватної власності. Зазначені об'єкти нерухомого майна розміщено на земельних ділянках: по вул. Воровського, №66 - площею 312,4 кв.м, по вул. Леніна, №25а - площею 216,5 кв.м, по вул. Леніна, №103 - площею 161,7 кв.м. Рішенням 3 сесії 6 скликання Менської міської ради Менського району Чернігівської області від 27.12.2010 за зверненням голови правління Менської районної спілки споживчих товариств останній було надано дозвіл на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення вищевказаних земельних ділянок для надання в оренду, проте Менська райспоживспілка не виготовила відповідні проекти відведення і не оформила права користування ними. При цьому, рішення 3 сесії 6 скликання Менської міської ради Менського району Чернігівської області від 27.12.2010 Менською райспоживспілкою не оскаржено. Внаслідок використання Відповідачем земельних ділянок без правовстановлюючих документів, ухиленні від оформлення права користування земельними ділянками, Позивачу за період з 01.07.2013 по 01.09.2014 завдано збитки в сумі 6879,91 грн., які він просить стягнути з Відповідача.

У судове засідання з'явилася повноважений представник Позивача.

Представник Відповідача у судове засідання не з'явився, хоча Відповідач належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (ухвали суду від 05.03.2015), наявне в матеріалах справи.

До початку судового засідання від Відповідача надійшло клопотання про витребування доказів та відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст.36 Господарського процесуального кодексу України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно з вимогами п.5.27 Національного стандарту України Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації "Вимоги до оформлення документів" (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 року №55, відповідно до яких відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів "Згідно з оригіналом", назви, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, засвідчуватись повинна кожна сторінка документа з відтиском печатки підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи;

Додані до вищевказаного клопотання копії документів не завірені належним чином, а саме: не містять відтиску печатки. Крім того, копія акту державної приймальної комісії про приймання закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію взагалі є не читаємою.

Дане клопотання Відповідач обґрунтовує тим, що на думку Відповідача магазини було збудовано та введено в експлуатацію на законних підставах і Менським міськвиконкомом було визнано право власності на ці об'єкти. Статтями 10,21,86,87 Земельного кодексу УРСР від 08.07.1970 було передбачено, що земельні ділянки для капітального будівництва відводилися у постійне користування виконавчими комітетами відповідних міських, сільських, селищних рад народних депутатів. У архівних матеріалах Відповідача відсутні належні документальні підтвердження відведення земельних ділянок, є лише акти введення будівель в експлуатацію. Відповідачем проводиться пошук відповідних матеріалів в архівних установах.

Разом з тим, Відповідач вважає, що оскільки Позивач є органом місцевого самоврядування, до компетенції якого на момент виникнення спірних правовідносин входило управління землями міста Мена, у тому числі видача рішень щодо відведення земельних ділянок землекористувачам, то саме Позивач має доступ до всіх матеріалів, що можуть стосуватися предмету спору, тому Відповідач просить суд зобов'язати Позивача надати:

1. письмові пояснення з приводу того, як на його думку могло відбутися будівництво магазинів та їх прийняття в експлуатацію без відведення відповідних земельних ділянок та одержання правовстановлюючих документів на них.

В цій частині клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

По-перше, згідно ст.32 Господарського процесуального кодексу України:

«Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.»

Ці дані встановлюються такими засобами:

· письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів;

· поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.»

Відповідно до ч.1 ст.43 Господарського процесуального кодексу України:

«Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.»

Таким чином, предметом дослідження по господарській справі є чіткі та конкретні обставини, факти та докази, що і як фактично відбувалося, а не гіпотетичні роздуми, що і як могло відбутися.

По-друге, згідно зі ст.33 Господарського процесуального кодексу України:

«Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.»

Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України:

«Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.»

Згідно з ч.ч.1-4 ст.20 Земельного кодексу Української РСР від 08.07.1970:

«Відповідно до Основ земельного законодавства Союзу РСР і союзних республік право землекористування колгоспів, радгоспів та інших землекористувачів засвідчується державними актами на право користування землею. Форми актів встановлюються Радою Міністрів СРСР.

Право короткострокового тимчасового користування землею засвідчується рішенням органу, який надав земельну ділянку в користування.

Право довгострокового тимчасового користування землею засвідчується актами, форма яких встановлюється Радою Міністрів Української РСР.

Зазначені документи видаються після відводу земельних ділянок в натурі.»

Відповідно до ст.22 даного Кодексу:

«Приступати до користування наданою земельною ділянкою до встановлення відповідними землевпорядними органами меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і видачі документа, який засвідчує право користування землею, забороняється.»

З викладеного вбачається, що доводити правомірність користування землею має саме та особа, яка її використовує (в даному випадку Відповідач), шляхом представлення чітко визначених на момент будівництва магазинів відповідним земельним законодавством правовстановлюючих документів, оскільки до отримання їх Відповідачу було заборонено використовувати відповідні земельні ділянки.

2. письмові пояснення та документальні підтвердження стосовно того, чи передувало будівництву зазначених магазинів винесення у свій час виконкомом Менської міської ради народних депутатів (депутатів трудящих) про надання відповідних земельних ділянок у користування, якщо ні, то у який спосіб Менська міськрада реагувала на порушення норм законодавства у той час.

Дане клопотання підлягає задоволенню в частині витребування інформації з Позивача, чи приймалися ним рішення про надання спірних земельних ділянок Відповідачу в користування для будівництва магазинів, в т.ч. і в період до їх фактичного будівництва.

Клопотання в частині витребування у Позивача інформації, у який спосіб Менська міськрада реагувала на порушення норм законодавства у той час в разі не прийняття зазначеного рішення, суд вважає необґрунтованим та відхиляє, оскільки предметом позову, а отже і спору, не є ні дії Менської міської ради по реагуванню на порушення законодавства, ні стягнення збитків Позивачем саме «за той час», оскільки предметом позову є період з 01.07.2013 по 01.09.2014.

3. письмові пояснення з приводу того, чи існує затверджене Менською міськрадою та опубліковане у встановленому порядку положення/порядок, що регулює спосіб визначення та відшкодування збитків за фактичне користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів на неї, якщо існує - то надати його копію, а також надати копію рішення Менської міськради про створення комісії, яка проводила визначення збитків по даній справі, та нормативно-правові і письмові обґрунтування щодо повноважень та дій такої комісії, на підставі яких комісія зробила розрахунок нібито завданих збитків.

Дане клопотання підлягає частковому задоволенню шляхом витребування від Позивача інформації, з яких правових та фактичних підстав ним було створено власну комісію по визначенню збитків, відбувалася робота цієї комісії та нараховано розмір збитків.

Копія рішення Менської міської ради від 22.10.2013 додана до матеріалів справи та була направлена Відповідачу як додаток до позовної заяви, що підтверджується представленим Позивачем описом вкладення до позову.

У судовому засіданні представник Позивача надала письмові пояснення, у яких зазначено, що свідоцтва про право власності на об'єкти нерухомості по вул. Воровського, №66, вул. Леніна, №25а, вул. Леніна, №103 в м. Мена були видані на підставі рішень виконкому Менської міської ради №372 від 26.07.2007, №203 від 24.04.2008, №463 від 25.09.2008, які були прийняті відповідно до поданих звернень та документів, що вбачається з мотивувальних частин рішень. При прийнятті рішень виконком Менської міської ради керувався Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 року із змінами, внесеними згідно з наказами Міністерства юстиції України під час розгляду питань, в тому числі змінами, внесеними наказом Міністерства юстиції України від 28.01.2003 №6/5, згідно якого Положення було викладено в новій редакції (Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно).

Копії рішень виконкому Менської міської ради №372 від 26.07.2007, №203 від 24.04.2008, №463 від 25.09.2008 додані Позивачем до вищевказаного пояснення.

Враховуючи клопотання Відповідача, ненадання сторонами всіх витребуваних ухвалою суду від 05.03.2015 документів, а також необхідність витребування додаткових доказів, суд вважає за можливе клопотання Відповідача задовольнити частково та відкласти розгляд справи.

Суд вважає за необхідне попередити сторони про процесуально встановлений двомісячний строк розгляду справи (ст. 69 ГПК України) в межах якого можуть бути задоволені клопотання сторін та повідомити сторони про можливість представлення інтересів юридичної особи уповноваженим представником за довіреністю або керівником підприємства. Неявка уповноважених представників сторін, керівників не є перешкодою для розгляду справи по суті за наявними у справі матеріалами.

Керуючись п.п.1,2,3 ч.1 ст. 77, ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Клопотання Відповідача про витребування доказів та відкладення розгляду справи задовольнити частково.

2. Розгляд справи відкласти і призначити на 09 квітня 2015 року на 11 год. 00 хв.

3. Засідання відбудеться у приміщенні господарського суду за адресою:

14000, м. Чернігів, проспект Миру 20, кімната № 21.

4. Зобов'язати Позивача надати:

· письмове пояснення з відповідним нормативно-правовим обґрунтуванням та наданням доказів:

1. на підставі якого абзацу наведеної у поясненнях Позивача статті Тимчасового положення Позивачем були видані Відповідачу свідоцтва про право власності на зазначені в позові магазини та чому ця видача відбулася без витребування від Відповідача та представлення ним правовстановлюючих документів на землю;

2. чи приймалися ним рішення про надання спірних земельних ділянок Відповідачу в користування для будівництва магазинів, в т.ч. і в період до їх фактичного будівництва;

3. з яких правових та фактичних підстав ним було створено власну комісію по визначенню збитків, відбувалася робота цієї комісії та нараховано розмір збитків;

· оригінали доданих до позовної заяви документів для огляду в судовому засіданні.

5. Зобов'язати Відповідача надати:

· документи, що підтверджують встановлення меж спірних земельних ділянок на місцевості та/або передачу їх в користування Відповідачу як до, так і після будівлі зазначених магазинів;

· довідку Державного реєстратора про включення Відповідача до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на момент подання позову, що підтверджує його державну реєстрацію на даний момент, повну назву та місцезнаходження, або оригінал свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи для огляду в судовому засіданні з належним чином засвідченою копією;

· належним чином засвідчену копію витягу з установчих документів (Статуту, Положення);

· належним чином засвідчену копію наказу про призначення керівника Відповідача;

· відзив на позов та документи на підтвердження фактів (обставин), що будуть викладені у відзиві, а також оригінали доданих до відзиву документів для огляду в судовому засіданні.

· копії всіх доданих до клопотання про витребування доказів та відкладення розгляду справи документів, засвідчених згідно з вимогами ст. 36 Господарського процесуального кодексу України та п.5.27 Національного стандарту України Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації "Вимоги до оформлення документів" (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 року №55, крім витягів з нормативних актів;

· читаєму копію акту державної приймальної комісії про приймання закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію.

Суд повідомляє Відповідачу, що у разі ненадання документів, суд має право розглянути справу за наявними в ній матеріалами на підставі ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

6. Копії письмових доказів, які подаються до суду, оформити відповідно до вимог ст. 36 ГПК України та п.5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації" затвердженого Наказом Держспоживстандарту України №55 від 07.04.2003.

7. При направленні у судове засідання уповноважених представників, останнім мати оригінал та належним чином завірену копію довіреності, а також документ, що посвідчує особу (паспорт); у разі явки керівника організації - належним чином завірену копію наказу про призначення на посаду, документ, що посвідчує особу (паспорт), та установчі документи.

Звернути увагу сторін на те, що відповідно до п. 5 ст. 83 ГПК України господарський суд має право стягувати в доход державного бюджету з винної сторони штраф до 1700 грн. за ухилення від вчинення дій, покладених господарським судом на сторону, а Позивача - про передбачені п.5 ч.1 ст.81 ГПК України правові наслідки.

Суддя І.В. Кушнір