Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

РІШЕННЯ

"16" вересня 2015 р. Справа № 927/986/15

за позовом: заступника Жмеринського міжрайонного прокурора,

вул. Інтернаціональна, 6-а, м. Жмеринка, Вінницька область, 23100

в інтересах держави

Міністерства інфраструктури України, як органу уповноваженого

виконувати функції держави у спірних правовідносинах,

в особі: державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна

залізниця", вул. Лисенка, 6, м. Київ, 01034;

Жмеринської механізованої дистанції навантажувально-розвантажувальних

робіт, вул. Тунельна, 22, м. Жмеринка, Вінницька область, 23100

відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю "АПБ-Цегла",

вул. П. Комуни, 33, м. Борзна, Чернігівська область, 16400

предмет спору: про стягнення 11000 грн.

Суддя Л.М.Лавриненко

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 1575-НЮ від 29.07.2015 представник

від відповідача: не зявився

від прокуратури: ОСОБА_2, прокурор відділу організації представництва на захист інтересів громадян або держави управління представництва, захисту інтересів громадян та держави в суді прокуратури Чернігівської області, службове посвідчення №026474 від 23.05.2015 року; наказ №362-к від 03.08.2015 року

СУТЬ СПОРУ:

Заступником Жмеринського міжрайонного прокурора подано позов в інтересах держави - Міністерства інфраструктури України, як органу уповноваженого виконувати функції держави у спірних правовідносинах, в особі: державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця"; Жмеринської механізованої дистанції навантажувально-розвантажувальних робіт про стягнення з відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "АПБ-Цегла" 11000 грн. боргу за неналежне виконання умов договору №85 про виконання навантажувально-розвантажувальних робіт від 31.12.2014 року та договору зберігання №384 від 31.12.2014 року.

У судовому засіданні 13.08.2015 року суд перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача та прокурор виклали позовні вимоги.

Представник позивача та прокурор у судовому засіданні 16.09.2015 року надали письмові клопотання про відмову від фіксації судового засідання технічними засобами, які задоволено судом.

Представник позивача подав письмове клопотання про залучення до матеріалів справи додаткових документів, яке задоволено судом.

У судовому засіданні судом було здійснено огляд оригіналів документів: договору зберігання №384 від 31.12.2014 року та додатку №1 до нього; розгорнутого акту звірки взаєморозрахунків станом на 01.06.2015 року; нарядів №016952 від 09.01.2015 року, №016953 від 18.01.2015 року, №016955 від 02.02.2015 року, №013897 від 03.02.2015 року, №013898 від 04.02.2015 року, №013901 від 16.02.2015 року, №013904 від 23.02.2015 року, №013899 від 10.02.2015 року, №013900 від 12.02.2015 року, №015018 від 02.03.2015 року, №015019 від 04.03.2015 року, №015020 від 11.03.2015 року, №015024 від 24.03.2015 року, №015028 від 27.03.2015 року, №015029 від 28.03.2015 року; рахунків-фактур №1 від 12.01.2015 року, №2 від 12.01.2015 року, №3 від 19.01.2015 року, №4 від 02.02.2015 року, №5 від 02.02.2015 року, №6 від 04.02.2015 року, №7 від 12.02.2015 року, №8 від 23.02.2015 року, №9 від 02.03.2015 року, №10 від 24.03.2015 року, №11 від 25.03.2015 року, №12 від 31.03.2015 року; актів прийому-передачі №5 від 31.01.2015 року, №10 від 26.02.2015 року, №17 від 31.03.2015 року.

Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень №01158166 від 21.07.2015 р., №01165480 від 30.07.2015 р., №01176636 від 13.08.2015 року, але повноважного представника в судові засідання 30.07.2015 року, 13.08.2015 року та 16.09.2015 року не направив, документів, витребуваних ухвалами суду від 21.07.2015 р., від 30.07.2015 р., від 13.08.2015 р. суду не надав.

Судом враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі Смірнова проти України).

Враховуючи те, що суд неодноразово відкладав розгляд даної справи, 20.09.2015 р. спливає строк розгляду справи, встановлений ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, заяв від сторін щодо продовження строку вирішення спору до суду не надходило, участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статтею 22 ГПК України) є правом, а не обовязком сторони, а тому господарський суд вважає за можливим прийняти рішення по даній справі за наявними у справі документами на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважного представника позивача та прокурора, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

У відповідності до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочин є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Частиною 1 ст. 205 Цивільного кодексу України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

31.12.2014 року між державним територіально-галузевим обєднанням "Південно-західна залізниця" (дистанція) та товариством з обмеженою відповідальністю "АПБ-Цегла" (замовник) було укладено договір №85 про виконання навантажувально-розвантажувальних робіт.

Відповідно до п. 1.1. договору №85 про виконання навантажувально-розвантажувальних робіт від 31.12.2014 року, договір регламентує взаємовідносини між дистанцією і замовником щодо проведення навантажувально-розвантажувальних робіт згідно із протоколом узгодження договірної ціни (додаток №1), що є невідємною частиною даного договору, а також здійснення розрахунків по ним. Зміни та доповнення до даного договору вносяться підписанням додаткових угод, які являються невідємною частиною цього договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Таким чином, укладений між сторонами договір по своїй правовій природі є договором про надання послуг.

Згідно з п. 1.2. договору №85 про виконання навантажувально-розвантажувальних робіт від 31.12.2014 року, замовник доручає, а дистанція зобовязується за оплату на умовах, визначених даним договором, виконувати роботи на станціях Південно-Західної залізниці.

Статтею 905 Цивільного кодексу України визначено, що строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 12.1. договору №85 про виконання навантажувально-розвантажувальних робіт від 31.12.2014 року, даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2015 року, а в частині розрахунків до повного виконання.

У відповідності до п. 12.2. договору №85 про виконання навантажувально-розвантажувальних робіт від 31.12.2014 року, даний договір може бути достроково розірваний за взаємною згодою сторін, виключно після проведення взаєморозрахунків із обовязковим письмовим погодженням іншої сторони за 30 (тридцять) календарних днів.

Доказів дострокового розірвання дії договору №85 про виконання навантажувально-розвантажувальних робіт від 31.12.2014 року чи визнання його недійсним, в установленому законодавством порядку, сторонами суду не надано.

Згідно з п. 4.1. договору №85 про виконання навантажувально-розвантажувальних робіт від 31.12.2014 року, вартість робіт по договору визначається на підставі протоколу узгодження договірної ціни (додаток №1), який є невідємною частиною договору та складається згідно діючих затверджених калькуляцій і нормативів.

Відповідно до додатку №1 до договору від 31.12.2014 року протоколу узгодження договірної ціни, найменування вантажу глина, характер робіт експлуатація підвищеної колії, одиниця виміру т., ціна за одиницю, грн. без ПДВ 6,36, ціна за одиницю, грн. з урахуванням ПДВ 7,63. Загальна вартість договору становить суму вартостей усіх виконаних робіт замовнику.

Згідно з п. 4.4. договору №85 про виконання навантажувально-розвантажувальних робіт від 31.12.2014 року, ціни в накладних, в рахунках-фактурах та калькуляціях вказуються в національній валюті України.

Згідно з п. 5.3. договору №85 про виконання навантажувально-розвантажувальних робіт від 31.12.2014 року, після закінчення виконання робіт, дистанція надсилає комплект документів за виконані роботи: рахунок, податкову накладну, наряд форми ФТУ-14, акт виконаних робіт.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 193 Господарського кодексу України, кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Як свідчать матеріали справи, позивач виконав взяті на себе зобовязання по договору №85 про виконання навантажувально-розвантажувальних робіт від 31.12.2014 року та надавав відповідачу послуги (вивантаження вантажу), передбачені договором на загальну суму 27063,82 грн., що підтверджується наданими позивачем нарядами: №016952 від 09.01.2015 року на суму 3981,36 грн.; №016953 від 18.01.2015 року на суму 1341,96 грн.; №016955 від 02.02.2015 року на суму 526,61 грн.; №013897 від 03.02.2015 року на суму 1595,01 грн.; №013898 від 04.02.2015 року на суму 1602,72 грн.; №013901 від 16.02.2015 року на суму 1068,48 грн.; №013904 від 23.02.2015 року на суму 2106,43 грн.; №013899 від 10.02.2015 року на суму 1579,82 грн.; №013900 від 12.02.2015 року на суму 1579,82 грн.; №015018 від 02.03.2015 року на суму 1569,52 грн.; №015019 від 04.03.2015 року на суму 1045,20 грн.; №015020 від 11.03.2015 року на суму 2663,57 грн.; №015024 від 24.03.2015 року на суму 3716,78 грн.; №015028 від 27.03.2015 року на суму 2152,22 грн.; №015029 від 28.03.2015 року на суму 534,24 грн. та рахунками-фактурами №1 від 12.01.2015 року на суму 3981,36 грн.; №3 від 19.01.2015 року на суму 1341,96 грн.; №5 від 02.02.2015 року на суму 526,61 грн.; №6 від 04.02.2015 року на суму 3197,81 грн.; №7 від 12.02.2015 року на суму 3159,65 грн.; №8 від 23.02.2015 року на суму 3174,91 грн.; №10 від 24.03.2015 року на суму 5278,28 грн.; №11 від 25.03.2015 року на суму 3716,78 грн.; №12 від 31.03.2015 року на суму 2686,46 грн., копії яких містяться в матеріалах справи, а оригінали були оглянуті в судовому засіданні.

31.12.2014 року між державним територіально-галузевим обєднанням «Південно-західна залізниця» (зберігач) та товариством з обмеженою відповідальністю "АПБ-Цегла" (поклажодавець) було укладено договір зберігання №384.

Відповідно до п. 1.1. договору зберігання №384 від 31.12.2014 року, за умовами цього договору поклажодавець передає, зберігач приймає за оплату на відповідальне зберігання вантаж глину (далі «майно»).

Відповідно до п. 1.2. договору зберігання №384 від 31.12.2014 року, зберігач надає послуги зі збереження майна поклажодавця на майданчику місткістю___місць, розташованому на вантажному дворі станції Коростишів за адресою: м. Коростишів.

Відповідно до ч. 1 ст. 936 Цивільного кодексу України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобовязується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Статтею 956 Цивільного кодексу України визначено, що товарним складом є організація, яка зберігає товар та надає послуги, пов'язані зі зберіганням, на засадах підприємницької діяльності. Товарний склад є складом загального користування, якщо відповідно до закону, інших нормативно-правових актів або дозволу (ліцензії) він зобов'язаний приймати на зберігання товари від будь-якої особи.

Відповідно до частини 1 ст. 957 Цивільного кодексу України, за договором складського зберігання товарний склад зобов'язується за плату зберігати товар, переданий йому поклажодавцем, і повернути цей товар у схоронності.

Таким чином, укладений між сторонами договір зберігання №384 від 31.12.2014 року по своїй правовій природі є договором складського зберігання.

Доказів дострокового розірвання дії договору зберігання №384 від 31.12.2014 року чи визнання його недійсним, в установленому законодавством порядку, сторонами суду не надано.

Відповідно до п. 1.4. договору зберігання №384 від 31.12.2014 року, право власності на майно до зберігача не переходить, воно не може бути задіяне у господарському обороті зберігача або бути передане ним третім особам.

Відповідно до п. 3.1. договору зберігання №384 від 31.12.2014 року, плата за зберігання становить 3352,48 грн. у т.ч. 20% ПДВ, згідно протоколу узгодження договірної ціни (додаток №1 до договору), щомісячно.

Відповідно до додатку №1 до договору від 31.12.2014 року протоколу узгодження договірної ціни, зокрема, сторони домовилися про наступні ціни згідно умов даного договору: найменування вантажу глина навалом; характер робіт зберігання; кількість місць 200; ціна за загальне зберігання без ПДВ 2793,73; ціна за загальне зберігання з ПДВ 3352,48.

Згідно з п.п. 4.3., 4.3. договору зберігання №384 від 31.12.2014 року, у випадку збільшення кількості переданого на зберігання майна (більше ніж 200 місць) поклажодавець пропорційно збільшує плату за зберігання. У разі зміни цін і тарифів, зазначених в додатку №1 до даного договору, зберігач повинен повідомити поклажодавця не пізніше ніж за десять днів до дати вступу в силу нової вартості послуг зі зберігання.

Відповідно до п. 4.4. договору зберігання №384 від 31.12.2014 року, усі розрахунки за даним договором здійснюються в національній валюті гривня.

На виконання умов договору зберігання №384 від 31.12.2014 року, позивач (зберігач) прийняв, а відповідач (поклажодавець) передав на зберігання глину, що підтверджується рахунками-фактурами №2 від 12.01.2015 року на суму 3352,48 грн., №4 від 02.02.2015 року на суму 3352,48 грн., №9 від 02.03.2015 року на суму 3352,48 грн., копії яких містяться в матеріалах справи, а оригінали були оглянуті в судовому засіданні.

Згідно з п. 1.3. договору зберігання №384 від 31.12.2014 року, передача поклажодавцем майна на зберігання фіксується та завіряється підписом представника зі сторони поклажодавця в «Книзі прийому та видачі вантажів», яка знаходиться у представника зберігача (звільненого бригадира).

В підтвердження факту передачі вантажу на зберігання в період з січня по березень 2015 р., позивачем до матеріалів справи також надана книга прийому та видачі вантажів Жмеринської механізованої дистанції навантажувально-розвантажувальних робіт. З вказаної книги вбачається, що зберігання глини здійснювалось протягом січня-березня 2015 року (три місяці), що підтверджується підписами відповідальної особи зберігача та представника отримувача.

Таким чином, загальна вартість наданих позивачем послуг зберігання за період з січня по березень 2015 р. становить 10057,44 грн. (3352,48 грн. 3 = 10057,44 грн.).

Отже, всього позивач надав відповідачу по договору №85 про виконання навантажувально-розвантажувальних робіт від 31.12.2014 року та договору зберігання №384 від 31.12.2014 року послуги на загальну суму 37121,26 грн. (27063,82 + 10057,44), що підтверджується також актами прийому передачі №5 від 31.01.2015 року на суму 8675,8 грн., №10 від 26.02.2015 року на суму 13411,46 грн. та №17 від 31.03.2015 року на суму 15034,00 грн., копії яких містяться в матеріалах справи, а оригінали були оглянуті в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 903 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 5.2. договору №85 про виконання навантажувально-розвантажувальних робіт від 31.12.2014 року, замовник зобовязаний провести попередню оплату в розмірі 100 % від вартості робіт шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок дистанції не пізніше ніж за 1 (один) календарний день до дня початку виконання робіт згідно з п. 1.1. договору. Датою надходження платежів вважається дата зарахування сум обслуговуючим банком на розрахунковий рахунок дистанції. Вартість робіт по договору визначається та складається згідно діючих затверджених калькуляцій і нормативів, яка погоджується протоколом узгодження договірної ціни.

Згідно з п.п. 4.1., 4.2. договору зберігання №384 від 31.12.2014 року, вартість послуг по збереженню визначена п. 3.1. за перший місяць дії договору сплачується поклажодавцем в якості передоплати протягом 3-х банківських днів з моменту укладення договору. В подальшому платежі здійснюються щомісяця на підставі виставлених рахунків протягом 3-х банківських днів з початком нового місяця.

Як свідчать матеріали справи, відповідач взяті на себе зобовязання стосовно оплати за надані послуги по договору №85 про виконання навантажувально-розвантажувальних робіт від 31.12.2014 року та договору зберігання №384 від 31.12.2014 року у встановлені строки не виконав та сплатив заборгованість лише частково у розмірі 26121,26 грн., що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача та розгорнутим актом звірки взаєморозрахунків станом на 01.06.2015 року (оригінал було оглянуто в судовому засіданні), копії яких містяться в матеріалах справи. Заборгованість відповідача перед позивачем становить 11000,00 грн.

Позивачем 13.05.2015 р. була направлена на адресу відповідача претензія №243/05 з вимогою перерахувати заборгованість в сумі 11000,00 грн. за надані послуги та надіслати відповідь у встановлений законом термін. Вказана претензія була отримана відповідачем 26.05.2015 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №01138181 від 18.05.2015 року (а.с. 18), проте була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Сторонами також був складений та підписаний акт звірки взаєморозрахунків станом на 01.06.2015 року, відповідно до якого, сума боргу відповідача становить 11000,00 грн. Копія даного акту міститься в матеріалах справи (а.с. 47).

Враховуючи, що відповідач в порушення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України та умов договору, взяті на себе зобовязання не виконав, заборгованість за отримані послуги не сплатив, і вимоги позивача не оспорив, господарський суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню в частині стягнення 11000,00 грн. боргу.

Оскільки спір виник у звязку з неправомірними діями відповідача, то відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України та ст. 4 Закону України „Про судовий збір від 08.07.2011 року № 3674-VI, з відповідача підлягає стягненню в доход Державного бюджету судовий збір в розмірі 1218,00 грн.

Керуючись ст.ст. 11, 202, 205, 525, 526, 610, 626, 629, 901, 903, 905, 936, 957 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 175, 193, 218 Господарського кодексу України, ст.ст. 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст. 4 Закону України „Про судовий збір, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "АПБ-Цегла", вул. П. Комуни, 33, м. Борзна, Чернігівська область, 16400 (, р/р 624 ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 300023) на користь державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця", вул. Лисенка, 6, м. Київ, 01034, (Жмеринська механізована дистанція навантажувально-розвантажувальних робіт, вул. Тунельна, 22, м. Жмеринка, Вінницька область, 23100, , р/р 401 в АБ «Експрес-банк» м. Київ, МФО 322959) 11000,00 грн. боргу.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "АПБ-Цегла", вул. П. Комуни, 33, м. Борзна, Чернігівська область, 16400 (, р/р 624 ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 300023) в доход державного бюджету (рахунок 3002, Отримувач: УК у м. Чернігові/м. Чернігів/22030001, , Банк: ГУДКСУ у Чернігівській області, МФО 853592) 1218,00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Повне рішення підписано 17.09.2015 року

Суддя Л.М. Лавриненко