ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2015 р.Справа № 922/4503/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

при секретарі судового засідання Шевляковій К.М.

розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків
до ФОП ОСОБА_1, м. Харків
про стягнення 43633,76 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Гроссу Г.В.

відповідача - ОСОБА_1 (особисто), ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року до господарського суду Харківської області з позовом до ФОП ОСОБА_1 (далі - відповідач) звернулось КП "Харківські теплові мережі" (далі - позивач). У позові останній просив суд стягнути з відповідача 29039,74 грн. заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань в частині оплати постановленої теплової енергії по договору № 15513, укладеного між сторонами 01.06.2009 року. Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача 6680,73 грн. інфляційних втрат, 403,15 грн. 3% річних та 7510,14 грн. пені. Витрати по оплаті судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 10.08.2015 року було порушено провадження у справі та її розгляд був призначений на 26.08.2015 року о 10:15 год.

21.08.2015 року до суду від представника позивача надійшли письмові пояснення по справі, в яких представник позивача вказує на часткову оплату відповідачем боргу у розмірі 21258,79 грн., просить суд припинити провадження у справі в цій частині та просить стягнути з відповідача 7780,95 грн. основного боргу, 6680,73 грн. інфляційні, 403,15 грн. 3% річних та 7510,14 грн. пені., а загалом 22374,97 грн.

Надані пояснення та додані до них документи досліджені судом та долучені до матеріалів справи.

25.08.2015 року відповідачем до суду був поданий відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечує вважає його безпідставним та необґрунтованим. Наданий відзив та додані до нього документи досліджені судом та доучені до матеріалів справи.

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 26.08.2015 року до 02.09.2015 року до 11:15 год.

Представник позивача в судовому засіданні 02.09.2015 року надав суду клопотання в якому просив припинити провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 29039,74 грн. у зв'язку з оплатою відповідачем та стягнути з відповідача 6680,73 грн. інфляційних, 403,15 грн., 3% річних, 7510,14 грн. пені, а всього 14594,02 грн. Надане клопотання досліджене судом та долучене до матеріалів справи.

Присутній в судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив суд його задовольнити.

Присутній в судовому засіданні відповідач та його представник проти позову заперечували.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

01 червня 2009 року між позивачем (Теплопостачальна організація) та відповідачем (Споживач) було укладено договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №15513 (далі - договір), за умовами якого позивач зобов'язався постачати відповідачу теплову енергію в гарячій воді до приміщень за адресою: АДРЕСА_2 у потрібних йому обсягах, а відповідач зобов'язався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором.

Згідно з п. 5.1. договору облік споживання теплової енергії проводиться за розрахунковим способом.

За умовами п. 6.3. договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

У відповідності до п. 6.4. договору відповідач повинен за 3 дні до початку розрахункового періоду самостійно, ініціативним дорученням сплатити позивачу попередню оплату вартості, необхідного обсягу теплової енергії, що і є заявкою на наступний розрахунковий період з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію відповідач зобов'язався сплатити до 18 числа місяця, наступного за розрахунковим, при відсутності приладів комерційного обліку.

На підставі п. 10.4. договору, договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про припинення дії договору не буде письмово заявлено однією із сторін.

Позивач здійснив постачання теплової енергії до приміщень відповідача в опалювальний сезон 2014 - 2015 р. р., про що свідчить акт підключення споживача до джерела теплової енергії №171/1067 від 27 жовтня 2014 року та акт відключення споживача від джерела теплової енергії № 171/3020 від 14 квітня 2015 року.

На підставі зазначеного позивачем відповідачу були направлені рахунки на оплату за спожиту теплову енергію. Втім, відповідач не оплатив рахунки в повному обсязі та станом на 05.08.2015 року утворилась заборгованість за неналежне виконання договірних зобов'язань яка складала 29 039,74 грн. та утворилася за період з грудня 2014 року по серпень 2015 року.

Згідно Закону України "Про теплопостачання", теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а інша сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За приписами ст. 11 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків.

Згідно ст. 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Наведені законодавчі приписи та установлені фактичні дані щодо невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань по оплаті теплової енергії у розмірі та у строк, встановлений договором, дають підстави для висновку суду про правомірність позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за неналежне виконання договірних зобов'язань у розмірі 29039,74 грн.

Разом з тим, відповідачем до суду надана копія платіжного доручення №270 від 17.08.2015 року про оплату на користь позивача 29039,74 грн. та копія платіжного доручення №274 від 19.08.2015 року про оплату боргу у розмірі 7780,95 грн.

Відповідно до пункту 1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для припинення провадження у справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 29039,74 грн. на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У пункті 7.2.3 договору сторони погодили, що за несвоєчасне виконання розрахунків за спожиту теплову енергію споживач сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ належної до сплати суми, за кожний день прострочення за період з дня наступу строку оплати до дня фактичної оплати.

Частиною 2 статті 343 Господарського кодексу України визначено, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

З наявного в матеріалах справи розрахунку пені вбачається, що позивачем розрахунок пені здійснено з урахуванням положень зазначених норм законодавства, та суд дійшов висновку про правомірність нарахування пені у розмірі 7510,14 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З наявного в матеріалах справи розрахунку 3% річних та інфляційних втрат вбачається, що позивачем вказаний розрахунок здійснено з урахуванням положень зазначених норм законодавства, та суд дійшов висновку про правомірність нарахування 3% у розмірі 403,15 грн. та втрат від інфляції у розмірі 6680,73 грн.

Разом з тим, як зазначалося вище, відповідачем до суду була надана копія платіжного доручення №274 від 19.08.2015 року про оплату боргу у розмірі 7780,95 грн.

Представник позивача в судовому засіданні не надав суду пояснень щодо врахування зазначеного платежу відповідача.

Відповідно до ст. 534 ЦК України, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором:

1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання;

2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка;

3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Отже, враховуючи викладене та наведені норми законодавства, суд зараховує сплачену відповідачем суму 7780,95 грн. в рахунок погашення нарахованої пені у розмірі 7510,14 грн. та частини нарахованих відсотків у розмірі 270,81 грн. та припиняє провадження у справі в цій частині на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Позовні вимоги в частині стягнення 6680,73 грн. втрат від інфляції за період з 18.01.2015 року по 05.08.2015 року та 132,34 грн. 3% річних за аналогічний період підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України та враховуючи те, витрати по оплаті судового збору у розмірі 1827,00 грн. покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 12, 22, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ФОП ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Доброхотова, 11, код 31557119, р/р 13 ВАТ "Державний ощадний банк України", МФО 351823) - інфляційні витрати у сумі 6680,73 грн., 3% річних у сумі 132,34 грн. та 1827,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Припинити провадження у справі в частині стягнення 29039,74 грн. основного боргу, 7510,14 грн. пені та 270,81 грн. 3% річних.

Повне рішення складено 04.09.2015 р.

Суддя О.В. Погорелова