РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2015Справа №910/18560/15

За позовом Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями, Страхова компанія "К'Ю БІ І Україна"

до Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія"

про стягнення 22 301,00 грн.

Суддя Пригунова А.Б.

Представники:

від позивача: не з'явились

від відповідача: Власюк В.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство з іноземними інвестиціями, Страхова компанія "К'Ю БІ І Україна" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" про стягнення матеріальних збитків в порядку регресу у сумі 22 301, 00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані виплатою позивачем страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу, у зв'язку з чим у нього вникло право регресної вимоги до Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.07.2015 р. порушено провадження у справі № 910/18560/15 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 10.08.2015 р. за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

05.08.2015 р. через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва відповідач подав клопотання про відкладення розгляду даної справи у зв'язку з участю представника в іншому судовому засіданні.

Розгляд справи в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України відкладався.

12.08.2015 р. через відділ діловодства Господарського суду міста Києва відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечив частково, мотивуючи свої заперечення тим, що у звіті про визначення вартості матеріального збитку №1365 від 06.02.2014 р. заподіяна шкода автомобілю «Chevrolet Avalance», державний номер НОМЕР_2 складає 11 439, 84 грн.

07.09.2015 р. через відділ діловодства Господарського суду міста Києва позивач подав документи по справі та клопотання про розгляд справи без участі представника.

У даному судовому засіданні представник відповідача частково заперечив проти позову та просив задовольнити позовні вимоги в розмірі 11 439, 84 грн., відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку №1365 від 06.02.2014 р. автомобілю «Chevrolet Avalance», державний номер НОМЕР_2 та повідомив, що розмір франшизи за полісом № АС/1860236 становить - нуль грн.

Представник позивача на виклик суду не з'явився.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, оригінали яких оглянуто у судовому засіданні.

У судовому засіданні 07.09.2015 р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

05.08.2013 р. між ОСОБА_2 та Приватним акціонерним товариством з іноземними інвестиціями, Страхова компанія "К'Ю БІ І Україна" укладено договір добровільного страхування автотранспорту № CAS0021230, за яким застраховано автомобіль «Chevrolet Avalance», державний номер НОМЕР_2.

Термін дії договору встановлено до 05.08.2014 р.

04.02.2014 р. в місті Києві по вул. Іллінська, 8 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Chevrolet Avalance», державний номер НОМЕР_2 що належить ОСОБА_2 під його ж керуванням та автомобіля «Liebher A900» державний номер НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_3.

Як встановлено судом, в результаті дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено застрахований Приватним акціонерним товариством з іноземними інвестиціями, Страхова компанія "К'Ю БІ І Україна" автомобіль «Chevrolet Avalance», державний номер НОМЕР_2.

У відповідності до постанови Подільського районного суду міста Києва від 28.02.2014р. ОСОБА_3 притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у вигляді стягнення штрафу.

Відповідно до висновку експертного дослідження транспортного засобу №1365 від 06.02.2014 р. звіту вартість відновлювального ремонту транспортного засобу для усунення пошкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 04.02.2014 р. становить 22 675,54 грн., а вартість матеріального збитку становить 11 439, 84 грн.

Відповідно до страхового акту № від 11.02.2014 р. сума заподіяних збитків становить 22 601,00 грн., 3 600 грн. - сума несплаченої премії згідно полісу № CAS0021230 від 05.08.2013 р., яка вираховується зі страхового відшкодування, 300 грн. - франшиза, а отже належна до виплати сума страхового відшкодування становить 18 701, 00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, ремонт автомобіля «Chevrolet Avalance», державний номер НОМЕР_2 здійснено Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4

Платіжним дорученням № 000028844 від 11.02.2014 р. Приватне акціонерне товариство з іноземними інвестиціями, Страхова компанія "К'Ю БІ І Україна" перерахувало суму страхового відшкодування за договором № CAS0021230у розмірі 18 701, 00 грн. на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

Цивільно-правова відповідальність водія за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу - автомобіля «Liebher A900» державний номер НОМЕР_3 застрахована Приватним акціонерним товариством "Українська охоронно-страхова компанія" за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/1860236, за яким ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану майну встановлено у розмірі 50 000, 00 грн. Також, дослідивши зміст полісу № АС/1860236, суд відзначає, що у даному документі містяться суперечливі дані, а саме розмір франшизи друкованими літерами становить одна тисяча гривень, а прописом становить - нуль грн. А тому у суду відсутні беззаперечні відомості щодо розміру франшизи, встановленої вищезазначеним полісом.

Разом з тим, суд відзначає, що сторонами клопотань щодо призначення експертизи не заявлено та не надано суду жодних письмових пояснень з цього приводу.

Суд враховує, що у судовому засіданні від 07.09.2015 р. представник відповідача повідомив суду, що розмір франшизи становить - нуль грн., а в страховому акті фактично допущено описку.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

В той же час, враховуючи ст.ст. 33-34 Господарського процесуального кодексу України суд приходить до висновку, що пояснення представника відповідача не є належним і допустимим доказом у даному випадку; суд не може дійти беззаперечного висновку щодо узгодженої сторонами редакції розділу 5 полісу № АС/1860236, а тому судом не застосовується даний розділ полісу щодо розміру франшизи.

09.09.2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку ст.ст. 993, 1191 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» у розмірі 22 301,00 грн.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, Приватне акціонерне товариство з іноземними інвестиціями, Страхова компанія "К'Ю БІ І Україна" зазначає, що у зв'язку з тим, що ним було здійснено виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля «Chevrolet Avalance», державний номер НОМЕР_2, позивач відповідно до ст.ст. 993, 1191 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», набув право зворотної вимоги до осіб, відповідальних за завдану шкоду. Тож, враховуючи, що цивільно-правова відповідальність за шкоду перед третіми особами, завдану внаслідок експлуатації транспортного засобу - автомобіля «Liebher A900» державний номер НОМЕР_3 застрахована Приватним акціонерним товариством "Українська охоронно-страхова компанія", позивач просить стягнути з останнього шкоду, завдану з вини водія застрахованого транспортного засобу.

Відповідач проти позову заперечив частково з тих підстав, що у звіті про визначення вартості матеріального збитку №1365 від 06.02.2014 р. заподіяна шкода складає 11 439, 84 грн., а тому стягненню підлягає саме ця сума.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Положеннями ст. 988 Цивільного кодексу України встановлено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Положеннями ст. 354 Господарського кодексу України за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до п. 1 ст. 352 Господарського кодексу України, страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб'єктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

Згідно зі ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з положеннями ст. 980 Цивільного кодексу України предметом договору страхування можуть бути, зокрема, майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» встановлено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страховим ризиком, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про страхування» визначається певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу; потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу; забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності, відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відповідно ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

У відповідності до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За таких обставин, у зв'язку з пошкодженням автомобіля «Chevrolet Avalance», державний номер НОМЕР_2, у водія автомобіля «Liebher A900» державний номер НОМЕР_3 виник обов'язок відшкодувати власнику пошкодженого автомобіля витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу.

Разом з тим, як встановлено судом, Приватним акціонерним товариством з іноземними інвестиціями, Страхова компанія "К'Ю БІ І Україна" здійснено виплату страхового відшкодування власнику автомобіля «Chevrolet Avalance», державний номер НОМЕР_2, а відтак - у нього виникло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяну шкоду, тобто, у даному випадку - до водія автомобіля «Liebher A900» державний номер НОМЕР_3.

В той же час, судом встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Liebher A900» державний номер НОМЕР_3 була застрахована Приватним акціонерним товариством "Українська охоронно-страхова компанія" за полісом № АС/1860236.

В обґрунтування своїх заперечень, Приватне акціонерне товариство "Українська охоронно-страхова компанія " зазначає, що за приписами Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі дорожньо-транспортної пригоди відшкодуванню підлягає оцінена шкода, заподіяна майну третьої особи, в той час як позивач сплатив страхове відшкодування в розмірі 18 701, 00 грн. відповідно до страхового акту № від 11.02.2014 р.

У зв'язку з наведеним відповідач вважає необґрунтованими вимоги Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями, Страхова компанія "К'Ю БІ І Україна" про відшкодування понесених витрат.

З приводу наведеного, суд відзначає, що відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

За правилами ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Виходячи з аналізу наведених норм, оцінка шкоди здійснюється безпосередньо страховою компанією при визначенні розміру страхового відшкодування, яке підлягає виплаті потерпілій особі в порядку Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Водночас, у даному випадку Приватне акціонерне товариство "Українська охоронно-страхова компанія " виступає особою, відповідальною за завдані збитки відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» та не є страховиком по відношенню до позивача, у зв'язку з чим норми ст.ст. 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» застосуванню не підлягають.

Крім того, суд вважає за доцільне звернути увагу, що ані нормами Закону України «Про страхування» ані нормами Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не встановлено обов'язок страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування лише на підставі звіту про оцінку транспортного засобу, оскільки останній є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, однак не остаточну суму, необхідну для відновлення такого транспортного засобу.

Тотожній висновок викладений також у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 р. у справі № 910/7163/15.

За змістом ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» у разі виплати страховиком відшкодування за договором майнового страхування фактично відбувається перехід права вимоги від страхувальника до страховика.

При цьому, нового зобов'язання з відшкодування збитків не виникає, оскільки у даному випадку відбувається заміна кредитора а саме - страхувальник передає своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди, тобто страховик набуває прав потерпілого.

Тобто, особою, відповідальною за завдані збитки може бути як безпосередньо особа, що заподіяла шкоду, так і страхова компанія, яка прийняла на страхування його відповідальність.

Відтак, здійснивши виплату страхового відшкодування власнику автомобіля «Chevrolet Avalance», державний номер НОМЕР_2 на підставі договору добровільного страхування, позивач отримав право вимоги до страховика винної за спричинену шкоду сторони - у даному випадку до Приватного акціонерного товариство "Українська охоронно-страхова компанія".

Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 04.11.2014 р. № 3-165гс-14 та постановах Вищого господарського суду України № 910/9742/14 від 11.11.2014 р. та № 905/2988/14 від 25.05.2015 р.

Відтак, суд відхиляє доводи відповідача як такі, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та спростовуються наведеними обставинами.

У відповідності до ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч. 1 ст. 1197 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Тобто, відшкодування шкоди в порядку регресу здійснюється саме в межах фактично понесених витрат, що підтверджено документально.

Так, у даній справі підтверджується понесення позивачем витрат, пов'язаних з ремонтом застрахованого автомобіля «Chevrolet Avalance», державний номер НОМЕР_2 на суму 18 701,00 грн., оскільки 300 грн. становить франшиза та 3 600,00 грн. сума несплаченої премії згідно полісу № CAS0021230 від 05.08.2013 р., яка вираховується зі страхового відшкодування.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому, суд враховує, що сума фактично понесених Приватним акціонерним товариством з іноземними інвестиціями, Страхова компанія "К'Ю БІ І Україна" витрат становить 18 701,00 грн., в той час як позивачем заявлено до стягнення 22 301,00 грн.

Між тим, документально підтверджених відомостей щодо витрат Приватним акціонерним товариством з іноземними інвестиціями, Страхова компанія "К'Ю БІ І Україна" на виплату страхового відшкодування власнику автомобіля «Chevrolet Avalance», державний номер НОМЕР_2 на суму 22 301,00 матеріали справи не містять.

Підсумовуючи вищевикладене, здійснивши оцінку наявних у справі доказів, за правилами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, виходячи із заявлених позивачем вимог та наведених ним обґрунтувань, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову у розмірі 18 701,00 грн.

При цьому, враховуючи, що судовий збір у даному випадку сплачений за мінімальною ставкою, сума судового збору покладається на відповідача.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями, Страхова компанія "К'Ю БІ І Україна" задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 145, ), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями, Страхова компанія "К'Ю БІ І Україна" (04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд.8, ), страхове відшкодування в порядку регресу у сумі 18 701,00 (вісімнадцять тисяч сімсот одна грн. 00 коп.) грн. та 1 827, 00 (одна тисяча вісімсот двадцять сім грн. 00 коп.) грн. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 14.09.2015 р.

Суддя Пригунова А.Б.