ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" вересня 2015 р.Справа № 916/3248/15

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю „Дунапак Таврія

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю „Рибоконсервний завод „Дунай

Про: стягнення 12680,01 грн.

Суддя Демешин О. А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю „Дунапак Таврія (далі позивач) звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Рибоконсервний завод „Дунай (далі - відповідач) про стягнення 12680,01 грн., яка складається з заборгованості за поставлений товар - 8 000,00 грн.; пеня за порушення термінів оплати за поставлений товар - 2 767,18 грн.; інфляційні витрати - 1 769,38 грн.; 3 (три) проценти річних- 143,45 грн.

Відповідач відзиву на позов не надав, тому справа розглядається за наявними в ній матеріалами, відповідно ст. 75 ГПК України.

В С Т А Н О В И В :

23.12.2014 року між Позивачем (постачальник) та Відповідачем (покупець) був укладений Договір поставки №ТА 000662-14. Відповідно до пункту 1.1. Договору поставки Постачальник зобов'язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити гофропродукцію (надалі за текстом - «Товар») на умовах, визначених цим Договором.

Порядок сплати вартості придбаного Товару врегульовано розділом №3 «Ціна та умови оплати Товару» Договору поставки. Так пунктом 3.2. Договору поставки (з урахуванням змін внесених відповідно до Додаткової угоди №1 від 23.12.2014 року) встановлено, що Покупець зобов'язаний здійснити післяплату у розмірі 100% від погодженої вартості даної партії товару протягом 15 (шістдесят) календарних днів з моменту отримання Товару шляхом перерахування коштів у гривнях на розрахунковий рахунок Постачальника.

Так, Позивач свій обов'язок по поставці та передачі у власність покупця (Відповідача) Товару виконав в повному обсязі, що підтверджується видатковою накладною №585 від 05.02.2015 року, товарно-транспортною накладною №Р585 від 05.02.2015 року відповідно до якої поставлено і передано товар на суму 16 086,84 гривень.

Відповідно до п. 3.2. Договору поставки Відповідач повинен був сплатити вартість отриманого товару в строк до 20.02.2015 року (часткова сплата заборгованості відбулась 15.04.2015 року в сумі 5 000,00 гри. та 15.05.2015 року в сумі 3086,84 грн.).

Станом на 22.07,2015 року за розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 8000 грн.

Відповідно до п. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною ч. 1 ст. 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 8000грн. боргу за договором підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до ст. 611 ЦК України - у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Ч. 1 ст. 229 ГК України встановлено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Згідно ст. 549 ЦК України Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Ст. 1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

А ст. 3 вказаного Закону зазначає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно пункту 5.2. Договору поставки, сторони передбачили, що в разі порушення строку оплати Покупець сплачує Постачальнику пеню, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

Позивачем у відповідності до вимог чинного законодавства та умов договору правомірно розраховано пеню, інфляційні та 3% річних, які підлягають до стягнення з відповідача. Їх розмірі, відповідно, становлять: 2767,18 грн. пеня, 1769,38 грн. інфляційні та 143,45 грн. сплата 3% річних

Отже, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що відповідають вимогами чинного законодавства України.

На підставі викладеного позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Рибоконсервний завод „Дунай (68600, Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Портова, 4, код - 39109526) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Дунапак Таврія (75101, Херсонська обл., м. Цюрупинськ, вул. Гвардійська, 103, код - 38045226): 8000 гривень боргу; 2767 гривень 18 коп. пені; 1769 гривень 38 коп. інфляційних; 143гривні 45 коп. сплати 3 % річних та 1827 гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя О.А. Демешин