КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2015 р. Справа№ 910/364/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Ткаченка Б.О.

Руденко М.А.

при секретарі Петрик М.О.

за участю представників:

від позивача: Вернигора В.А. - представник за довіреністю від 09.02.2015 року;

від відповідачів:1) Голуб'ятникова - представник за довіреністю від 09.02.2015 року;

2) не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк»

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2015 року

у справі № 910/364/15-г (суддя Босий В.П.)

за позовом Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві

до 1) Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк»

2) Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк»

про стягнення 242 164, 74 грн. та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» про стягнення 242 164,74 грн. та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач 1 в порушення взятих на себе договірних зобов'язань за договором прийому платежів №21 від 02.01.2014 р. прийняті від населення грошові кошти не перерахував в подальшому на поточний рахунок позивача, у зв'язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 242 164,74 грн. Крім того, позивачем заявлено вимогу про зобов'язання відповідача 2 включити вимоги Управління ДАІ до реєстру акцептованих вимог кредиторів Банку та віднести такі вимоги до відповідної черги.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.02.2015 року у справі № 910/364/15-г позов задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на користь Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві заборгованість у розмірі 242 164, 74 грн. та судовий збір у розмірі 4 843,30 грн.

Провадження у справі в частині позовних вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» припинено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач 1 звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення було порушено п. 1 ч. 5 ст. 36 та п. 3 ч. 2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Крім того, рішенням суду першої інстанції було задоволено кредиторські вимоги, які не були включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів та відповідно до п. 8 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вважаються погашеними.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2015 року, у зв'язку із перебуванням судді Пономаренка Є.Ю. на лікарняному, справу № 910/364/15-г передано до розгляду колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Руденко М.А., Шевченко Е.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2015 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Руденко М.А., Шевченко Е.О. та призначено до розгляду на 08.07.2015 року.

Розпорядженням заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 08.07.2015 року у зв'язку з перебуванням судді Шевченка Е. О. у відпустці сформовано новий склад колегії суддів, головуючий суддя: Дідиченко М.А., судді: Руденко М.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.07.2015 року справу № 910/364/15-г прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М.А., судді: Руденко М.А., Пономаренко Є.Ю.

У судове засідання 08.07.2015 року представник відповідача 2 не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача 1 у судовому засіданні 08.07.2015 року підтримав доводи апеляційної скарги, надав пояснення по суті спору.

Представник позивача у судовому засіданні 08.07.2015 року заперечував доводи апеляційної скарги, просив суд відмовити у її задоволенні.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.07.2015 року розгляд справи відкладено до 02.09.2015 року.

У судовому засіданні 02.09.2015 року представники сторін надали пояснення по суті спору.

Крім того, представник позивача та представник відповідача 2 подали клопотання про продовження строку розгляду спору.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.09.2015 року продовжено строк розгляду апеляційної скарги та відкладено розгляд справи до 15.09.2015 року.

У зв'язку із зазначеним, колегія суддів задовольнила клопотання позивача та відповідача 2 про продовження строку розгляду спору.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 15.09.2015 року в зв'язку з перебуванням судді Пономаренка Є. Ю. у відпустці сформовано новий склад колегії суддів, головуючий суддя: Дідиченко М.А., судді: Руденко М.А., Ткаченко Б. О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.09.2015 року, справу № 910/364/15-г прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М.А., судді: Руденко М.А., Ткаченко Б.О.

Предстанвик позивача у судовому засіданні 15.09.2015 року заперечував протии задоволення апеляційної скарги, просив суд рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача 1 у судовому засіданні 15.09.2015 року підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог.

Представник відповідача 2 у судове засідання 15.09.2015 року не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач звернувся до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» Куреного Олександра Вікторовича з вимогою про зобов'язання останнього включити вимоги Управління ДАІ ГУ МВС України в м. Києві до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Брокбізнесбанк» та віднести вимоги до відповідної черги.

Водночас, відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України місцеві господарські суди розглядають у першій інстанції усі справи, підвідомчі господарським судам.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України визначено перелік справ, що підвідомчі господарським судам, а саме:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

спорів про приватизацію державного житлового фонду;

спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов;

спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів;

інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів;

5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів;

7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України;

8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Згідно із ч. 1 та 2 ст. 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантування є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права (п. 25 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України № 8 від 20.05.2013 р. "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів").

Оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, то спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Стаття 80 Господарського процесуального кодексу України містить вичерпний перелік підстав з яких господарський суд припиняє провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

За таких обставин місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про те, що спір в частині зобов'язання Фонду вчинити певні дії не підлягає вирішенню в господарських судах України, а відтак провадження у справі в цій частині підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо позовних вимог про стягнення з ПАТ «Брокбізнесбанк» боргу у розмірі 242 164, 80 грн. за договором прийому платежів № 21 від 02.01.2014 року, то колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції враховуючи наступне.

02.01.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» (надалі - банк) та Управлінням державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві (надалі - клієнт) було укладено договір прийому платежів № 21 (надалі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору клієнт доручає, а банк зобов'язується здійснювати касові операції - приймання тільки від фізичних осіб готівки національної валюти для переказу одержувачу суми переказу - УДАІ ГУ МВС України в м. Києві згідно з постановою НБУ від 01.06.2011 р. №174 "Про затвердження інструкції про ведення касових операцій банками України".

Згідно із п. 1.2 договору оплата за обслуговування платників клієнта за платежами (додаток №1 до цього договору) здійснюється за рахунок платників по затвердженим тарифам банку. Всі суми платежів, які прийняті банком на користь клієнта, перераховуються на рахунок клієнта відкритий в Державному казначействі на наступний банківський день.

Пунктом 2.2 договору визначено, що банк перераховує кошти на рахунок клієнта на наступний банківський день за платіжними документами по кожній заяві на переказ готівки окремо. В призначенні платежу платіжного документа зазначається: *код підрозділу* код платежу* номер заяви на переказ* дата заяви на переказ* ПІП* найменування послуг, продукції* згідно договору №21 від 02.01.2014 р.

За змістом п. 4.1 договору всі суми платежів, які прийняті банком на користь клієнта, перераховуються на рахунок клієнта №6124, в ГУ ДКСУ в Київській області, МФО 821018, (додаток №1 до цього договору).

Звертаючись до суду першої інстанції позивач зазначив, що ним було передано платіжні документи № 1 на суму 5 265, 74 грн., № 2 на суму 57 553, 40 грн., № 5 на суму 75 336, 69 грн., № 8 на суму 25 023, 50 грн. та № 12 на суму 78 985, 47 грн., на перерахування платежів від фізичних осіб

Листами №10/153 від 13.02.2014 року та №10/269 від 17.03.2014 року позивач звертався до Банку з вимогою надати інформацію про прийняті та перераховані платежі від фізичних осіб.

Водночас, листом №32-юр від 27.11.2014 року банк повідомив позивача про те, що відповідно до статті 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" на підставі постанови Правління Національного банку України від 28.02.2014 № 107 про віднесення Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" до категорії неплатоспроможних виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 28.02.2014 N 9 щодо здійснення тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію (далі - уповноважена особа Фонду) у Публічне акціонерне товариство "Брокбізнесбанк". Тимчасову адміністрацію запроваджено строком на три місяці з 03.03.2014 року по 02.06.2014 року. Всі кошти платників за договором залишилися в обліку банку на балансовому рахунку №2902 "Кредиторська заборгованість за прийняті платежі населення".

Враховуючи зазначене позивач просить суд стягнути з відповідача борг у сумі 242 164, 80 грн. за договором прийому платежів № 21 від 02.01.2014 року та у зв'язку із ліквідацією відповідача 1, зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» Куреного Олександра Вікторовича включити вимоги управління ДАІ ГУМВС України в місті Києві до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Брокбізнесбанк» та віднести вимоги до відповідної черги.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення боргу у сумі 242 164, 80 грн., суд перщої інстанції виходив з того, що жодна норма Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а також будь-яка норма іншого акту законодавства не пов'язує введення згідно з Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" в неплатоспроможному банку процедури тимчасової адміністрації з припиненням операційної та іншої діяльності такого банку, у тому числі з припиненням зобов'язань такого банку по укладеним ним з іншими особами (клієнтами) договорами на надання кредиту, банківського обслуговування тощо. Також, законодавством України не обмежено право розпорядження коштами на рахунках в неплатоспроможному банку, які надійшли на рахунки і зараховані на ці рахунки клієнта неплатоспроможного банку під час процедур тимчасової адміністрації та ліквідації такого банку.

Однак, колегія суддів зазначає, що як вказувалося вище, рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28.02.2014 року № 9 у ПАТ „Брокбізнесбанк" запроваджено тимчасову адміністрацію на період з 03.03.2014 року до 02.06.2014 року.

Постановою Національного банку України від 10.06.2014 року № 339 відкликано банківську ліцензію ПАТ „Брокбізнесбанк" та розпочато ліквідацію останнього.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 11.06.2014 року № 45 розпочато ліквідацію ПАТ „Брокбізнесбанк" з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами з 11.06.2014 року та призначено уповноваженою особою на ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Куреного Олександра Вікторовича на період з 11.06.2014 року до 10.06.2015 року.

Відтак на момент звернення позивача з даним позовом до суду (12.01.2015 року) у відповідача 1 було відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації.

Питання запровадження, здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банку регулюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Статтею 1 вказаного Закону унормовано, що цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до пункту 6 статті 2 Закону тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Статтею 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Не пізніше наступного робочого дня після початку тимчасової адміністрації Фонд розміщує інформацію про запровадження тимчасової адміністрації в банку на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет і не пізніше ніж через 10 днів публікує її в газетах "Урядовий кур'єр" та "Голос України". Виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду. Уповноважена особа Фонду повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно.

Колегією суддів встановлено, що відомості про ліквідацію банку опубліковано в газетах «Урядовий кур'єр» № 106 (5235) від 14.06.2014 року та «Голос України» № 113 (5853) від 14.06.2014 року.

Відповідно до ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку. Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Під час тимчасової адміністрації не здійснюється, в тому числі задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Вказані обмеження не поширюються на зобов'язання банку щодо: 1) виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом; 2) витрат, пов'язаних із забезпеченням його операційної діяльності відповідно до частини четвертої цієї статті; 3) виплати заробітної плати, авторської винагороди, відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю працівників банку.

Згідно із ст.44 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України "Про банки і банківську діяльність". Фонд призначає уповноважену особу Фонду та розпочинає процедуру ліквідації банку в день отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, за виключенням випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

Відповідно до ст.46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обов'язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду. З дня призначення уповноваженої особи Фонду: 1) припиняються всі повноваження органів управління банку. Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється; 2) банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; 3) строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав; 4) припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку; 5) відомості про фінансове становище банку перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю; 6) укладення правочинів, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону; 7) втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається. Вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.

З наведеного вбачається, що вказаними спеціальними нормами встановлений окремий порядок здійснення ліквідації банку та проведення розрахунків з кредиторами банку, який унеможливлює задоволення вимог кредиторів банку поза межами ліквідаційної процедури та поза встановленою черговістю.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що позовні вимоги позивача про стягнення із відповідача 1 боргу у сумі 242 164, 80 грн. протягом процедури ліквідації відповідача 1 суперечить вказаним вище нормам Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та порушує встановлений даним Законом порядок здійснення ліквідаційної процедури.

Крім того, згідно з ст.49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури. Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

Як вбачається із позовних вимог та не заперечується сторонами, позивач не звертався до відповідача 2 із заявою про включення його вимог за договором прийому платежів № 21 від 02.01.2014 року до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Отже, враховуючи те, що у вищевказаний 30-денний строк позивач не звертався до відповідача із заявою про включення його вимог до реєстру кредиторів та зважаючи на те, що станом на день прийняття рішення суду першої інстанції, рішення про включення вимог позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів відповідача не приймалося, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача до відповідача 1 у сумі 242 164, 80 грн. на даний час вважаються погашеними.

На підставі вказаного, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Посилання позивача на те, що обов'язок перерахування коштів виник у відповідача до введення тимчасової адміністрації не спростовують необхідності дотримання банком вимог Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час здійснення тимчасової адміністрації ліквідації банку, яка була введена до прийняття оскаржуваного рішення судом першої інстанції (такої ж правової позиції притримується Вищий господарський суд України, зокрема, у постанові від 12.08.2015 року у справі № 910/5122/15-г).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 104 ГПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

За таких обставин, рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2015 року підлягає частковому скасуванню, а апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» підлягає частковому задоволенню.

Частиною 4 ст. 49 ГПК України передбачено, що стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2015 року задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2015 року у справі № 910/364/15-г скасувати частково.

3. Прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимог до Публічного акціонерного товариства «Брокбіснебанк» відмовити повністю.

4. В іншій частині рішення залишити без змін.

5. Стягнути з Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 54; ) в дохід Державного бюджету України 2 421, 64 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

6. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

7. Матеріали справи № 910/364/15-г повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді Б.О. Ткаченко

М.А. Руденко