УХВАЛА

19.08.2015Справа № 910/5339/14

За скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на дії відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м. Києві

у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення з займаного приміщення

Суддя Якименко М.М.

Представники сторін:

від позивача (скаржника): ОСОБА_4 - довіреність б/н від 24.09.2014 року;

від відповідача (боржника): не з'явилися;

від ВДВС: не з'явилися;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням господарського суду м. Києва №910/5339/14 від 14.05.2014 року позов задоволено повністю; зобов'язано Фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 (02068, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) та Фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 (08300, АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2) усунути перешкоди в користуванні нежилим приміщенням АДРЕСА_3, шляхом виселення; стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (02068, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_4, ідентифікаційний код НОМЕР_3) 1 000 (одну тисячу) грн. 00 коп. - витрат на послуги адвоката, 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. - судового збору; стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_4, ідентифікаційний код НОМЕР_3) 1 000 (одну тисячу) грн. 00 коп. - витрат на послуги адвоката, 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. - судового збору.

30.05.2014 року на виконання вищевказаного рішення судом видані накази.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду м. Києва зі скаргою на дії відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м. Києві щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП №.12.2014.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 23.07.2015 року розгляд скарги призначено на 19.08.2015 року.

У судове засідання 19.08.2015 року представники ВДВС та відповідача не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, однак згідно вимог ст.121-2 ГПК України неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

В судовому засіданні 19.08.2015 року представник заявника скаргу підтримав в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представника скаржника, суд, -

ВСТАНОВИВ:

13.06.2014 року заявник звернувся до відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м. Києві з заявою про примусове виконання наказу Господарського суду м. Києва №910/5339/14 від 30.05.2015 року.

16.06.2014 року державним виконавцем Шевченко М.Р. органу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №43712140 з примусового виконання наказу Господарського суду м. Києва №910/5339/14 від 30.05.2015 року.

Також, 13.06.2014 року заявник звернувся до відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м. Києві з заявою про примусове виконання наказу Господарського суду м. Києва №910/3269/14 від 16.05.2015 року, постанова про відкриття виконавчого провадження винесена 16.06.2014 року №43712095.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Однак, як вбачається з матеріалів скарги та не спростовано ВДВС Дарницького району РУЮ у м. Києві, державним виконавцем в порушення ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» не об'єднано виконавчі провадження в одне.

09.07.2014 року старшим державним виконавцем ВДВС Дарницького району РУЮ у м. Києві М.Р. Шевченко листом №1119/18 зроблено запит по виконавчому провадженню №43712095 до начальника ВРЕВ №7 та отримана відповідь про те, що за боржником (ФОП ОСОБА_2) зареєстрований (є власністю) транспортний засіб DAEWOO Lanos 1,6 реєстраційний номер НОМЕР_4.

30.12.2014 року державним виконавцем Шевченко М.Р. відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м. Києві винесено постанову ВП №23712140 про повернення виконавчого документу стягувачеві, згідно якої повернуто стягувачеві наказ господарського суду м. Києва №910/5339/14 від 30.05.2014 року, аргументуючи це тим що у боржника відсутнє майно на яке може бути звернуто стягнення і здійсненні державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

В обґрунтування скарги скаржник зазначив, що не зважаючи на те, що боржник має право власності на транспортний засіб, державним виконавцем Шевченко М.Р. була винесена постанова №43712140 від 30.12.2014 року про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі того, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення.

За змістом ст.ст. 11, 32, 52 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний здійснити всі заходи щодо розшуку майна боржника для здійснення заходів і примусового виконання рішення.

З огляду на вищевикладене та не спростування твердження скаржника, суд дійшов до висновку, що висновок державного виконавця про відсутність майна боржника на яке можливо звернути стягнення є передчасним та таким що не відповідає дійсним обставинам справ.

В статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені «Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та і примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими 1 нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, і що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 47 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок повернення виконавчого документа стягувачу та вказує, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу в тому числі у разі, якщо наявна встановлена і законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно і боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку.

Згідно ст. 121-2 ГПК України, скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена. За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень.

Відповідно до п. 9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність задоволення скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись, ст. 86, 121-2 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

2. Визнати недійсною Постанову відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м. Києві ВП №23712140 від 30.12.2014 року про повернення виконавчого документу стягувачеві.

3. Зобов'язати відділ державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м. Києві поновити виконавче провадження №23712140 та вчинити дії з примусового виконання наказу господарського суду м. Києва №910/5339/14 від 30.05.2014 року.

Ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст. 106 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Якименко М.М.