РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2015Справа №910/18407/15

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "КАМЯНКА ГЛОБАЛ ВАЙН";

до відповідача-1: товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТР ПРАВОВОЇ ДОПОМОГИ "БАРІСТОР";

до відповідача-2: сільськогосподарського виробничого кооперативу "ЛИМАНСЬКИЙ";

про: стягнення 790.997,84 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: не з'явилися;

відповідача-1: не з'явилися;

відповідача-2: Білецький О.В. - за довіреністю від 19.03.2015 № 23, Мойсеєнко В.М. - за довіреністю від 19.03.2015 № 24, Веселовська С.А. - за довіреністю від 19.03.2015 № 25.

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КАМЯНКА ГЛОБАЛ ВАЙН" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТР ПРАВОВОЇ ДОПОМОГИ "БАРІСТОР" та сільськогосподарського виробничого кооперативу "ЛИМАНСЬКИЙ" про стягнення 790.997,84 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач-1, як поручитель належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання за договором поруки від 01.10.2013 № 01-10, за умовами якого поручитель зобов'язався відповідати перед позивачем за виконання сільськогосподарським виробничим кооперативом "ЛИМАНСЬКИЙ" зобов'язань по сплаті штрафних санкцій згідно з договором поставки виноматеріалів від 12.11.2012 № 12/11-2012, укладеним між сільськогосподарським виробничим кооперативом "ЛИМАНСЬКИЙ" та позивачем.

Таким чином позивачем заявлені вимоги про солідарне стягнення з відповідачів суми заборгованості в розмірі 790.997,84 грн а саме: стягнення з відповідача-1 суми штрафної санкції у вигляді штрафу в межах обсягу відповідальності за договором поруки від 01.10.2013 № 01-10 в розмірі 400,00 грн та стягнення з відповідача-2 суми штрафної санкції у вигляді штрафу за неналежне виконання зобов'язань за договором поставки виноматеріалів від 12.11.2012 № 12/11-2012 в розмірі 790.597,84 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.07.2015 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/18407/15.

Ухвала про порушення провадження у справі надсилалася відповідачу-1 на адресу його місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесеним до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Більш того, в матеріалах даної справи міститься повідомлення поштового зв'язку про вручення уповноваженій особі відповідача-1 поштового відправлення суду. Враховуючи наведене, відповідач-1 повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Відповідач-2, скориставшись правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позовні вимоги відхилили повністю з тих підстав, що строк дії договору поставки виноматеріалів від 12.11.2012 № 12/11-2012 закінчився 12.11.2013, відтак до позовних вимог про стягнення з відповідача-2 неустойки у вигляді штрафу в розмірі 790.597,84 грн слід застосувати положення п. 1 ч. 2. ст. 258 Цивільного кодексу України. Крім того, відповідач-2 зазначає, що саме позивачем належним чином не були виконані грошові зобов'язання за договором поставки виноматеріалів від 12.11.2012 № 12/11-2012, що встановлено в рішенні господарського суду м. Києва від 24.11.2014 № 910/21793/14.

Відповідач-1 правом наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзиву на позов від останнього до суду не надійшло.

До господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача про відкладення розгляду справи у зв'язку неможливістю явки представника останнього в судове засідання.

Вказане клопотання позивача судом відхилене, оскільки останній не надав доказів, які підтверджують поважність причин неявки уповноваженого представника в засідання суду.

В судовому засіданні 07.09.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважних представників відповідача-2 по суті спору та дослідивши наявні докази в матеріалах даної справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між товариством з обмеженою відповідальністю "КАМЯНКА ГЛОБАЛ ВАЙН", як покупцем, (далі - позивач) та сільськогосподарським виробничим кооперативом "ЛИМАНСЬКИЙ", як постачальником, (далі - відповідач-2) укладено договір поставки виноматеріалів від 12.11.2012 № 12/11-2012 (далі - Договір поставки), за умовами якого відповідач-2 зобов'язався здійснити поставку, а позивач прийняти та сплатити вартість виноматеріалів врожаю 2012 (далі - товар), кількість та вартість якого визначена в специфікаціях, які є невід'ємною частиною Договору (п.1.1. Договору поставки).

Згідно специфікації № 1 до Договору поставки сторони визначили, що відповідач-2 протягом січня 2013 - жовтня 2013 здійснить поставку виноматеріалів на суму 7.417.980,00 грн та згідно специфікації № 2 протягом травня 2013 - серпня 2013 на суму 159.000,00 грн.

За умовами специфікацій позивач сплачує вартість товару на умовах відстрочки платежу 60 днів з моменту поставки кожної партії товару.

Відповідно до пункту 6.3 Договору поставки, у разі прострочення відповідачем-2 строку поставки товару, зазначеного у специфікаціях, останній сплачує позивачу на його вимогу штраф у розмірі 0,5 % від вартості недопоставленого товару за кожен день прострочення на протязі п'яти робочих днів з моменту пред'явлення позивачем претензії.

Пунктом 6.5 Договору поставки, зокрема, визначено, що у разі несплати або несвоєчасної оплати поставленого товару, в строки та порядку, визначеному у специфікації, відповідач-2 має право призупинити відвантаження товару на термін співмірний строку затримки вказаних вище платежів. У такому разі штрафні санкції до відповідача-2 не застосовуються.

Договір поставки укладений строком на один рік та вступає в силу з моменту його підписання сторонами (п. 10.1 Договору поставки).

Між позивачем, як кредитором та товариством з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТР ПРАВОВОЇ ДОПОМОГИ "БАРІСТОР", як поручителем (далі - відповідач-1) укладений договір поруки від 01.10.2013 № 01-10 (далі - Договір поруки), за умовами якого, поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором за виконання боржником в повному обсязі зобов'язання зі сплати штрафних санкцій у зв'язку з неналежним та несвоєчасним виконанням боржником зобов'язань за договором поставки виноматеріалів від 12.11.2012 № 12/11-2012 укладеного між боржником та кредитором (п. 1.1 Договору поруки).

Відповідно до п. 2.1 Договору поруки, відповідальність поручителя перед кредитором обмежується частково оплатою суми штрафних санкцій, яка може виникнути при виконанні основного договору у розмірі 400,00 грн.

У випадку порушення (невиконання та/або неналежного виконання) боржником зобов'язання, забезпеченого даним договором, поручитель та боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п. 3.1 Договору поруки).

Пунктом 3.2 Договору поруки визначено, що поручитель зобов'язаний протягом одного робочого дня з дати отримання ним вимоги від кредитора виконати відповідне зобов'язання шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок кредитора.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідача-2 своїх зобов'язань за Договором поставки, позивачем на виконання п. 3.1 Договору поруки пред'явлена вимога до відповідача-1 про сплату заборгованості в розмірі 400,00 грн. Вказана вимога отримана керівником відповідача-1 - 22.06.2015.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків (зобов'язань), які повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Виходячи із змісту правовідносин за договором поставки виноматеріалів від 12.11.2012 № 12/11-2012, останні є відносинами з поставки товару, відтак, права і обов'язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями глави 54 Цивільного кодексу України.

Приписом ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Укладений між позивачем та відповідачем-1 договір від 01.10.2013 № 01-10 за своєю правовою природою є договором поруки.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Як стверджує позивач, через скрутний фінансовий стан у останнього виникла заборгованість за поставлений відповідачем-2 товар за Договором поставки у зв'язку з чим відповідач-2 скористався правом призупинення відвантаження товару, встановленому у п. 6.5 Договору поставки. Однак, станом на 25.05.2015 позивачем було повністю погашено заборгованість перед відповідачем-2 за поставлений товар. Таким чином позивач зазначає, що строк поставки товару настав 26.05.2015, але станом на момент подачі позову до суду відповідачем-2 не здійснено поставку оплаченого позивачем товару за Договором поставки.

Спір між сторонами даного судового процесу, на думку позивача, виник внаслідок порушення відповідачами обов'язків за укладеними між сторонами спору Договорами поставки та поруки. Таким чином позивачем заявлені вимоги про солідарне стягнення з відповідачів суми заборгованості в розмірі 790.997,84 грн а саме: стягнення з відповідача-1 суми штрафної санкції у вигляді штрафу в межах обсягу відповідальності за Договором поруки в розмірі 400,00 грн та стягнення з відповідача-2 суми штрафної санкції у вигляді штрафу за неналежне виконання зобов'язань за Договором поставки в розмірі 790.597,84 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з урахуванням такого.

Відповідачем-1 на виконання умов Договору поставки було здійснено відвантаження товару позивачу на загальну суму 1.839.568,78 грн, що підтверджується видатковими накладними, які підписані сторонами, скріплені відбитками їх печаток та наявні в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій а саме: від 01.03.2013 № РН-0000060, від 27.03.2013 № РН-0000092, від 11.04.2013 № РН-0000121, від 24.04.2013 № РН - 0000139, від 16.05.2013 № № РН-0000157, від 17.05.2013 № РН-0000159, від 22.05.2013 № РН-0000169 та від 28.05.2013 № РН-0000179. Однак, позивачем здійснено оплату товару частково у зв'язку з чим непогашена заборгованість позивача за поставлений відповідачем-1 товар за Договором поставки становить 839.628,03 грн.

За таких обставин відповідач-1 звернувся до господарського суду з позовними вимогами про стягнення з позивача вказаної заборгованості.

Рішенням господарського суду м. Києва від 24.11.2014 у справі № 910/21793/14, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.04.2015 та постановою Вищого господарського суду України від 25.06.2015, позов задоволено повністю та стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "КАМЯНКА ГЛОБАЛ ВАЙН", зокрема, основну заборгованість за Договором поставки в сумі 839.628,03 грн.

Як вбачається з банківських виписок відповідача-2 за 25.05.2015 та 27.05.2015 грошові кошти відповідно до наказу господарського суду м. Києва у справі № № 910/21793/14 були перераховані відповідачу-2 відділом державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві.

Оскільки позивачем до закінчення строку дії Договору поставки не був здійснений розрахунок за поставлений відповідачем-2 товар останній скористався правом призупинення відвантаження товару, встановленому у п. 6.5 Договору поставки та в подальшому стягнув з відповідача-2 суму заборгованості в судовому порядку.

Враховуючи положення п. 10.1 Договору поставки, строк його дії становить один рік та сторонами продовжений не був, за таких обставин строк дії Договору поставки закінчився 12.11.2013.

Таким чином твердження позивача про те, що строк поставки згідно специфікацій настав 26.05.2015 є безпідставними. Крім того, розрахунок за поставлений відповідачем-2 товар позивачем у добровільному порядку не здійснений.

Оскільки вимоги позивача є безпідставними, до них не можуть бути застосовані правила про позовну давність.

Підсумовуючи сукупність наведених вище фактів та обставин даного спору, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідачів штрафної санкції у вигляді штрафу в розмірі 790.997,84 грн є необґрунтованою та задоволенню не підлягає, оскільки позивачем належним чином не доведено виникнення обов'язку відповідача-2 з поставки товару за Договором поставки.

Згідно із ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Крім того, відповідач-2 просить суд покласти судові витрати, пов'язані з оплатою послуг адвоката в сумі 30.000,00 грн на позивача. Суд, розглядаючи дану вимогу виходить з такого.

Відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Оскільки статтею 44 ГПК України передбачено, що до складу судових витрат входить оплата послуг адвоката, то суд вважає, що в контексті цієї норми судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають оплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені саме адвокату стороною, котрій такі послуги надавалися, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами, а також в тому випадку, коли відповідні послуги надавались адвокатом стосовно конкретного боржника.

Згідно статті 48 ГПК України, витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" зазначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

У відповідності до п. 6.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

За змістом частини третьої статті 48 та частини п'ятої статті 49 ГПК у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі. Аналогічну правову позицію викладено у Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 N 6-рп/2013 у справі N 1-4/2013.

Виходячи зі ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокати не можуть займатися підприємницькою діяльністю. Їх діяльність відповідно віднесена до незалежної діяльності.

До матеріалів справи позивачем додано договір про надання юридичних послуг від 04.09.2015 № б/н, укладений між відповідачем-2, як замовником, та товариством з обмеженою відповідальністю "ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ "ПРАЙМ", як виконавцем в особі представників - адвоката Білецького О.В. та Ващука Я.В., а також платіжне доручення від 24.07.2015 № 356 про перерахування на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ "ПРАЙМ" грошових коштів в сумі 30.000,00 грн, за послуги згідно рахунку № 85 від 24.07.2015.

Виходячи зі сукупності наведених обставин та норм права, для того, щоб гонорар адвоката був віднесений до складу судових витрат, такий гонорар має бути сплачено саме адвокату, а не на користь юридичної особи або фізичної особи-підприємця.

Таким чином, з огляду на те, що відповідачем-2 сплачено 30.000,00 грн не адвокату, то вказана сума не може бути віднесена до судових витрат та не підлягає розподілу між сторонами даного спору за правилами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49 ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання повного тексту рішення та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Повне рішення складено 16 вересня 2015 року

Суддя С.В. Балац