ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2015 р.Справа № 922/3977/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Денисюк Т.С.

при секретарі судового засідання Сіліній М.Г.

розглянувши справу

за позовом Прокурора Московського району м. Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради, м. Харків
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Харків
пророзірвання договору оренди земельної ділянки
за участю представників:

Прокуратури - Стрельнікова Є.В., посвідчення №009153 від 13.10.2012 року;

Представник позивача - Настусенко Д.Д. довіреність №08-11/1598/2-15 від 09.04.2015 року;

Представник відповідача - не з"явився;

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Московського району міста Харкова (далі за текстом - прокурор) в інтересах держави в особі Харківської міської ради звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, про розірвання Договору оренди землі від 13.01.2008 року, укладеного між позивачем та відповідачем. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на неналежне виконання з боку відповідача своїх зобов'язань за спірним Договором.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.07.2015 року за позовною заявою було порушено провадження по справі №922/3977/15 та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 27.07.2015 року.

Ухвалою суду від 27.07.2015 року розгляд справи було відкладено на 10 серпня 2015 року.

Ухвалою суду від 10.08.2015 року розгляд справи було відкладено на 25 серпня 2015 року.

Через канцелярію суду 25 серпня 2015 року від позивача надійшло клопотання (вх.№33891) про долучення до матеріалів справи документів, які були досліджені та долучені судом до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 25.08.2015 року розгляд справи було відкладено на 07 вересня 2015 року.

07 вересня 2015 року представник прокуратури надав письмові пояснення по справі (вх.№35228), в яких підтримав позовні вимоги в повному обсязі та надав документи для долучення до матеріалів справи, які було долучено судом до матеріалів справи.

Позивач надав до суду письмові пояснення по справі (вх.№35507 від 07.09.2015 року), в яких заперечував проти позовних вимог прокурора в повному обсязі та просив суд відмовити в задоволені позову.

Прокурор в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні 07.09.2015 року проти позову заперечував, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомляв. Про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

У відзиві, наданому до суду 27.07.2015 року (вх.№29918) проти позовних вимог не заперечував та зазначив про наявність правовових підстав для розірвання спірного Договору.

Приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представника позивача, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

На підставі рішення 22 сесії Харківської міської ради 24 скликання від 23.06.2004 №105/04 «Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва (реконструкції) та подальшої експлуатації об'єктів», рішення 14 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 04.07.2007 №131/07» Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва об'єктів» 13.01.2008 року між ФОП ОСОБА_1 та Харківською міською радою укладено договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення землі житлової та громадської забудови площею 0,4300 га, яка знаходиться: АДРЕСА_2.

Вказаний договір оренди земельної ділянки зареєстрований у Харківській регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» в Державному реєстрі земель 19.03.2008 за № 5.

На виконання договору оренди, ФОП ОСОБА_1 передано у користування земельну ділянку площею 0,4300 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується актом приймання-передачі земельної ділянки №1373 від 24.03.2015.

Договір укладено строком до 01.07.2012 року (але не пізніше прийняття об'єкту до експлуатації) та для подальшої експлуатації об'єкту до 01.06.2029 (п.8 договору).

Відповідно п. 15 вказаного договору земельна ділянка передається для будівництва багатоповерхового житлового будинку з об'єктами соціально-побутового призначення та подальшої експлуатації.

На теперішній час, орендар використовує вказану земельну ділянку для подальшої експлуатації багатоповерхового житлового будинку з об'єктами соціально- побутового призначення, за адресою: АДРЕСА_3, літ. «А-8».

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_1 на праві приватної власності належать нежитлові приміщення №1-5, №6-12, №13-19. 1-го поверху в житловому будинку літ. «А-8» по АДРЕСА_3.

Згідно п. 31 Договору орендар зобов'язаний своєчасно та у повному обсязі вносити орендну плату.

Відповідно до п. 11 вказаного Договору оренди землі, оренда за земельну ділянку сплачується рівними частками щомісячно протягом 3 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця.

В порушення перелічених умов договору та вимог чинного законодавства орендар вчасно орендну плату не сплачує.

Згідно облікової картки платника податків, останній платіж з орендної плати за землю ФОП ОСОБА_1 здійснено 28.03.2013, а з 30.05.2013 у підприємця утворився податковий борг.

Заборгованість з орендної плати за користування земельною ділянкою становить 137135,01 грн., що підтверджується постановою Харківського окружного адміністративного суду від 04.06.2015 по справі №820/3495/15, якою задоволено адміністративний позов заступника прокурора Московського району м. Харкова та стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківської області податковий борг у сумі 137135,01 грн. орендної плати за договором оренди земельної ділянки від 13.01.2008 року та даними облікової картки платника податків ФОП ОСОБА_1

Надаючи правову кваліфікацію доказам які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт господарювання (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вичинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язків.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.7 ст.179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ч.1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Станом на момент розгляду справи, відповідачем не сплачено заборгованість за спірним договором, що як наслідок тягне застосування положень п. 37 Договору, а саме дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків передбачених договором, та в наслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, що істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 Цивільного кодексу України), зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом (ч. 2 ст. 651 ЦК України).

Суд приходить до висновку про те, що існують істотні порушення договору з боку відповідача, а саме несплата орендної плати в розмірі 137135,01 грн. у строк, встановлений договором, тобто несплата орендної плати до 15 числа наступного за звітним місяцем (пункт 9. договору).

Отже, зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги в частині розірвання договору є законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судові витрати у даній справі покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 509, 525, 598, 611, 629, 651 Цивільного кодексу України; ст.ст. 173, 174, 179, 193, 197, 283 Господарського кодексу України; ст.ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44, 49, 82-85

Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Розірвати договір оренди землі укладений 13.01.2008 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Код НОМЕР_1) та Харківською міською радою (Код 04059243), зареєстрований у Харківській регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» в Державному реєстрі земель 19.03.2008 за № 5.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (Код НОМЕР_1, АДРЕСА_1, Харків, 61144) на користь Державного бюджету України (одержувач коштів - Управління державної казначейської служби у Дзержинському районі м. Харкова, вул. Бакуліна 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у Харківській області, МФО 851011, код бюджетної класифікації 22030001) 1218,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня підписання повного тексту рішення. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 11.09.2015 р.

Суддя Т.С. Денисюк