КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2015 р. Справа№ 910/5743/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Смірнової Л.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Чорної Л.В.

при секретарі судового засідання: Огірко А.О.

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Калінич Ю.А. за довіреністю від 01.09.2015

від третьої особи: не з'явився;

Розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Граве Україна"

на рішення Господарського суду міста Києва від 27.05.2015

у справі №910/5743/15-г (суддя О.М. Спичак)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Коріс Україна"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Граве Україна"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні

відповідача Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Європейське туристичне страхування"

про стягнення 106675,41 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.05.2015 позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Коріс Україна" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Граве Україна" про стягнення 106675,41 грн. задоволено повністю.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Граве Україна" на користь Приватного акціонерного товариства "Коріс Україна" 106675грн 41коп - заборгованості та 2133грн 51коп - судового збору.

Не погодившись з рішенням Господарського суду міста Києва, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Граве Україна", звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 27.05.2015 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розпорядженням заступника Голови Київського апеляційного господарського суду від 20.08.15 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Граве Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.05.2015 у справі №910/5743/15-г передано для розгляду головуючому судді Смірновій Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.08.2015 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Граве Україна" прийнято до провадження. Розгляд справи призначено на 16.09.2015.

Через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного Господарського суду від Приватного акціонерного товариства "Коріс Україна" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю представника взяти участь у розгляді справи.

Згідно зі статтею 28 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Представниками сторін у справі можуть бути особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю.

Слід зазначити, що ГПК України не обмежує кількості представників, яких може призначити одна особа, а стаття 77 ГПК України надає суду право, а не зобов'язує його відкласти розгляд справи в разі нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу.

Розпорядженням заступника Голови Київського апеляційного господарського суду від 16.09.2015, у зв'язку з перебуванням судді КропивноїЛ.В. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги колегію суддів у складі головуючого судді Смірнової Л.Г., судді Агрикової О.В. та ЧорноїЛ.В.

У судове засідання 16.09.2015 з'явився представник відповідача.

Оскільки, всі учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, проте представники позивача та третьої особи не скористалися своїми правами, передбаченими ст. 22 ГПК України, та виходячи з того, що явка учасників апеляційного провадження судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалася, а участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представників позивача та третьої особи.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 27.05.2015 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до статті 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

02.01.2005 між Приватним акціонерним товариством "Коріс Україна" (повірений, позивач) та Закритим акціонерним товариством "Страхова компанія "ІНПРО", назву якого було змінено на Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Граве Україна" (довіритель, відповідач) було укладено договір доручення №43/04, відповідно до п.п. 1.1, 1.2 якого повірений зобов'язується від імені та за рахунок довірителя забезпечити надання асистанських послуг з організації медичної та іншої допомоги застрахованим довірителем особам, на користь таких осіб, згідно з переліком послуг, вказаних у додатку до договору, а довіритель зобов'язується здійснювати страхування подорожуючих, згідно з "Правилами і тарифами добровільного страхування відповідальності за витрати на надання невідкладної медичної допомоги під час подорожі за кордоном" та здійснити відшкодування витрат повіреного пов'язаних з виконанням цього договору.

Згідно п. 2.2 договору асистенськими послугами по цьому договору є забезпечення оперативної організації та надання застрахованим особам послуг медичного, юридичного, фінансового чи технічного характеру при настанні страхового випадку, під час їх подорожі за кордон.

Повірений зобов'язується: через нерезидентів здійснювати діяльність для досягнення найкращих результатів за вказаним договором (п.3.1); здійснювати асистанські послуги, з організації медичної та іншої допомоги та врегулювання страхових випадків за кордоном через нерезидентів (п.3.2); надавати застрахованим особам необхідні асистанські послуги, врегульовувати страхові претензії та здійснювати оплату пов'язаних з ними страхових відшкодувань (п.3.4); інформувати довірителя про всі страхові випадки, обставини їх виникнення, діагнози і вартість лікування, а також про інші передбачені правилами витрати (п.3.5); надавати довірителю рахунок на підставі рахунків закордонних партнерів і списків врегульованих та сплачених протягом одного місяця страхових випадків разом з супроводжуючими документами: копіями страхового поліса та медичної документації, рахунків , чеків, квитанцій та ін. (документами, які мають відношення до страхової події), вказуючи суму в гривнях, еквівалентну Євро або USD (як у рахунку закордонних партнерів) протягом 15 днів після закінчення звітного місяця (п.3.10).

Згідно п. 4.1.7 договору довіритель зобов'язаний сплатити всі беззаперечні рахунки, пов'язані з відшкодуванням витрат по врегульованим збиткам згідно порядку, викладеному в статті 5.

Відповідно до п. 5.3 договору відшкодування витрат, пов'язаних з врегулюванням страхових випадків, здійснюється довірителем протягом 15 діб після отримання рахунків повіреного, підставою для яких є рахунки нерезидентів (датовані починаючи з дати підписання договору), що включають курсову різницю, банківські витрати останніх. Відшкодування довірителя не є доходом або власністю повіреного, та використовуються останнім для подальших розрахунків з нерезидентами.

Договір набирає чинності з 02.01.2005 і є дійсним до 31.12.2005 та буде автоматично пролонгований на кожний наступний рік, якщо не одна із сторін не заявить про свій намір розірвати договір і не повідомить письмово іншу сторону за три місяці до закінчення строку дії даного договору (п.п. 9.1, 9.2).

Позивач зазначив, що в жовтні 2010 йому поступила інформація про настання страхового випадку з застрахованою, згідно полісу №00192344 (строк страхування з 01.03.2010 по 28.02.2011, страхова сума 30000 Євро), у відповідача особою - Романенком Михайлом, про що, в свою чергу, позивач повідомив відповідача. Валідність полісу №00192344 була підтверджена відповідачем (лист від 21.10.2010).

На виконання умов договору доручення №43/04 від 02.01.2005, позивач через своїх провайдерів забезпечив надання асистанських послуг застрахованій у відповідача особі Романенку Михайлу, в зв'язку з чим провайдерами були виставлені позивачу рахунки на оплату наданих послуг: №368 від 09.11.2010 на суму 6623,00 грн., №41 від 20.10.2011 року на суму 10029,76 євро, №23 від 10.03.2011 року на суму 500,00 євро, №1707 від 08.11.2010 року на суму 31383,90грн., №1377131 від 18.08.2011 на суму 99,57євро, №1376702 від 21.07.2011 року на суму 9930,19 євро.

На підставі зазначених вище рахунків провайдерів, позивачем були виставлені відповідачу рахунки-фактури: №СКа-000008 від 28.02.2011 року на суму 6623,00грн., № від 22.03.2011 року на суму 5640,48грн., № від 11.11.2010 року на суму 31383,90 грн., № від 04.04.2012 на суму 106675,41 грн.

Проте, відповідач не в повному обсязі виконав грошові зобов'язання за договором доручення №43/04 від 02.01.2005.

Так відповідачем були оплачені, виставлені позивачем рахунки-фактури: №СКа-000008 від 28.02.2011, № від 22.03.2011, № від 11.11.2010, що підтверджується платіжними дорученнями №27278 від 27.01.2012, №25098 від 17.11.2011.

Виставлений позивачем, на підставі виставлених VU MEDISCH CENTRUM рахунків №1377131 від 18.08.2011 на суму 99,57 євро, №1376702 від 21.07.2011 на суму 9930,19 євро, рахунок-фактури № від 04.04.2012 на суму 106675,41 грн. відповідачем оплачений не був.

Надіслана позивачем відповідачу претензія вих. №211 від 29.12.2014 року про оплату рахунку-фактури № від 04.04.2012 залишена відповідачем без задоволення.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Частиною першою ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач не заперечував проти факту отримання від позивача рахунку-фактури № від 04.04.2012 на суму 106675,41грн, проте зазначав про безпідставність виставленого позивачем рахунку, оскільки: страховий випадок, який стався з Романенком Михайлом не врегульований відповідачем; позивач не надав доказів понесення ним витрат, які підлягають відшкодуванню згідно виставленого рахунку; позивачем не дотриманий встановлений договором строк надання рахунків на оплату.

Як вбачається з матеріалів справи та що не заперечував відповідач, позивач повідомив відповідача про страховий випадок, який стався з застрахованою у відповідача особою Романенком Михайлом, листом від 21.10.2010 відповідач підтвердив валідність страхового полісу №00192344, без будь-яких зауважень та заперечень відповідач оплатив, виставлені позивачем, на відшкодування витрат, пов'язаних в врегулюванням даного страхового випадку, рахунки-фактури: №СКа-000008 від 28.02.2011, № від 22.03.2011 року, № від 11.11.2010.

Таким чином, доводи відповідача про те, що страховий випадок, який стався з Романенком Михайлом не врегульований відповідачем, судом відхиляються.

Також судом відхиляються твердження відповідача про те, що позивачем не дотриманий встановлений договором строк надання рахунків на оплату, що є підставою для відмови в оплаті такого рахунку, оскільки умовами договору доручення №43/04 від 02.01.2005 відповідач взяв на себе зобов'язання щодо відшкодування витрат позивача пов'язаних з виконанням цього договору (п. 1.2) та сплати всіх беззаперечних рахунків, пов'язаних з відшкодуванням витрат по врегульованим збиткам згідно викладеному в статті 5 договору порядку (п.4.1.7), а саме, протягом 15 діб після отримання рахунків позивача, підставою для яких є рахунки нерезидентів (п.5.3).

Таким чином, підставою для відшкодування витрат, пов'язаних з врегулюванням страхових випадків є рахунок позивача, виставлений на підставі рахунків нерезидентів, в свою чергу, несвоєчасне виставлення рахунку позивачем не звільняє відповідача від обов'язку оплатити такий рахунок.

Доводи відповідача про те, що позивач не надав доказів понесення ним витрат, які підлягають відшкодуванню згідно виставленого рахунку спростовуються наявною в матеріалах справи квитанцією про перерахування позивачем на користь VU MEDISCH CENTRUM через систему "Western Union" коштів в сумі 10029,76 євро.

Крім того, заперечуючи проти позову, відповідач зазначав, що в період з 07.10.2010 по 07.11.2010 Романенко Михайло був застрахований, крім відповідача, іншою страховою компанією - Приватним акціонерним товариством "Європейське Туристичне Страхування" згідно страхового полісу №0191758 від 06.10.2010 року, що свідчить про "подвійне страхування" та є підставою для перерозподілу страхової виплати відповідно до часток кожної страхової компанії.

Судом першої інстанції правомірно відхилені доводи відповідача, оскільки позивачем на виконання умов, укладеного з відповідачем, договору доручення №43/04 від 02.01.2005 було врегульовано страховий випадок, який стався з застрахованою, згідно полісу №00192344, у відповідача особою, в зв'язку з чим та саме на підставі договору доручення №43/04 від 02.01.2005 у відповідача виник обов'язок щодо відшкодування позивачу витрат, пов'язаних з врегулюванням цього страхового випадку.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Статтями 32, 33 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 27.05.2015 у справі №910/5743/15-г.

Керуючись ст. ст 99, 101, 102, 103, 104, 105, Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Граве Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.05.2015 у справі №910/5743/15-г залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.05.2015 у справі №910/5743/15-г залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/5743/15-г повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Л.Г. Смірнова

Судді О.В. Агрикова

Л.В. Чорна