КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2015 р. Справа№ 910/1345/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Шевченка Е.О.

За участю секретаря судового засідання Ворони В.В.

представників сторін:

від позивача - Єремов М.С., дов. № 2 від 22.12.14 р.;

від відповідача - не з'явилися.

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехсоюз»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 08.04.2015 року

у справі № 910/1345/15-г (суддя Пригунова А.Б.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехсоюз»

до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк

розвитку»

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.04.2015 року по справі № 910/1345/15-г у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агротехсоюз» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 08.04.2015 року по справі № 910/1345/15-г скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.05.2015 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехсоюз» було прийнято до провадження та призначено до розгляду.

25.05.2015 року через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

27.05.2015 року та 01.07.2015 року через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехсоюз» надійшли додаткові письмові пояснення до апеляційної скарги, у яких позивач підтримав вимоги апеляційної скарги.

Розгляд справи неодноразово відкладався, а склад судової колегії - змінювався, остаточним розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного суду від 05.08.2015 року, у зв'язку з перебуванням судді Буравльова С.І. у відпустці, змінено склад судової колегії на наступний: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Зеленін В.О., Шевченко Е.О.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного судового рішення.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехсоюз» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в його апеляційній скарзі, просив суд рішення Господарського суду міста Києва від 08.04.2015 року по справі № 910/1345/15-г скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Представник Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» у поясненнях, наданих у судовому засіданні 27.05.2015 року, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

14.11.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агротехсоюз» (далі - ТОВ «Агротехсоюз», позивач) та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» (далі - ПАТ «ВБР», відповідач, банк) укладено договір банківського рахунку № TF68613.001 (далі - Договір банківського рахунку).

За умовами Договору банківського рахунку відповідач зобов'язався відкрити позивачу поточний рахунок у національній та/або іноземній валюті для приймання та зарахування на рахунок позивача грошових коштів, виконання його розпоряджень про перерахування і видачу сум з рахунку та проведення операцій за рахунком відповідально до договору та вимог до чинного законодавства України.

Відповідно до п. 2.4 Договору банківського рахунку відповідач виконує доручення позивача у день його надходження, якщо документ надійшов протягом операційного часу, або наступного дня - у разі надходження документа після закінчення операційного часу.

Відповідно до п. 6.1 Договору банківського рахунку він набуває чинності з моменту його підписання, діє до 14.11.2013 року та вважається продовженим на кожен наступний календарний рік - у разі відсутності заперечень сторін за 30 календарних днів до закінчення терміну його дії.

30.04.2014 року між ТОВ «Агротехсоюз» та ПАТ «ВБР» укладено кредитний договір № MKLVU.68613.012 (далі - Кредитний договір).

Відповідно до Кредитного договору відповідач зобов'язався надати позивачу кредит у розмірі 2 000 000,00 грн. для поповнення обігових коштів на термін до 29.04.2015 року з процентною ставкою 20,5 %.

15.01.2015 року позивач звернувся до ПАТ «ВБР» з листом № 007 про переказ грошових коштів у розмірі 2 035 305,58 грн. з поточного рахунку ТОВ «Агротехсоюз» № 3558 в ПАТ «ВБР» на його рахунок № 4124 в ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» в рахунок погашення кредитної лінії та відсотків за Кредитним договором.

Крім того, 15.01.2015 року позивачем також надано ПАТ «ВБР»:

- платіжне доручення № 3 від 15.01.2015 року про перерахування грошових коштів у сумі 2 000 000,00 грн. з рахунку ТОВ «Агротехсоюз» № 3558 в ПАТ «ВБР» на його рахунок № 4124 в ПАТ «ВБР» в рахунок погашення кредитної лінії та відсотків за Кредитним договором;

- платіжне доручення № 4 від 15.01.2015 року про перерахування грошових коштів у сумі 35 305,58 грн. з рахунку ТОВ «Агротехсоюз» № 3558 в ПАТ «ВБР» на його рахунок № 4124 в ПАТ «ВБР» у якості погашення відсотків за Кредитним договором.

Кошти, які позивач просить перерахувати у вказаних платіжних дорученнях були повернуті Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб без виконання на підставі ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

В обґрунтування заявлених вимог, позивач зазначає, що ПАТ «ВБР» не здійснено списання коштів з рахунку ТОВ «Агротехсоюз», що є порушенням умов Договору та вимог чинного законодавства України.

При цьому позивач зазначає, що ТОВ «Агротехсоюз» не є кредитором банку, на якого поширюються обмеження, встановлені ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ст. ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Статтею 1068 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом.

У відповідності до ст. 1071 Цивільного кодексу України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Статтею 1074 Цивільного кодексу України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Пунктами 8.2, 8.3 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, яке міститься в документі на переказ готівки, протягом операційного часу в день надходження цього документа до банку. Банки та їх клієнти мають право обумовлювати в договорах інші, ніж встановлені в цьому пункті, строки переказу готівки.

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - п. 1 ст. 530 ЦК України.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

27.11.2014 року рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 132 «Про запровадження тимчасової адміністрації Публічному акціонерному товаристві «Всеукраїнський банк розвитку» з 28.11.2014 року розпочато процедуру виведення ПАТ «ВБР» з ринку шляхом запровадження тимчасово адміністрації строком на три місяці з 28.11.2014 року до 27.02.2015 року.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 44 від 27.02.2014 року продовжено здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «ВБР» до 27.03.2015 року.

Наказом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 111 від 30.03.2015 року повноваження уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ВБР» продовжено з 28.03.2015 року до дня отримання Фондом рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВБР».

Згідно зі ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Відповідно до пункту 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Обмеження, встановлене вказаною вище нормою, не поширюється на зобов'язання банку, зокрема, щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. При цьому вкладником у розумінні названого закону є фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката; а зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України (п. 4 ч. 1 ст.2, п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Поняття ж кредитор банку визначено у ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» як юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Зважаючи на положення викладених правових норм, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач є кредитором відповідача за Договором, а вимоги позивача про перерахування коштів, які знаходяться на його рахунках у відповідача, є майновими вимогами кредитора, які не могли бути виконані відповідачем у силу положень п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у зв'язку з введенням тимчасової адміністрації.

Аналогічні висновки викладені у постановах Вищого господарського суду України від 18.02.2015 року у справі № 901/9229/14, від 15.01.2015 року у справі № 915/913/14, від 08.06.2015 року у справі № 910/334/15-г а також у постанові Верховного Суду України від 25.03.2015 року у справі № 910/9232/14.

З огляду на зазначене вище, виконання вказаних платіжних доручень № 3 від 15.01.2015 року та № 4 від 15.01.2015 року, поданих ТОВ «Агротехсоюз» до виконання ПАТ «ВБР» в період дії тимчасової адміністрації, обмежувалось нормами п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Стосовно посилання позивача на заяви:

- № 032 від 21.02.2015 року про припинення зобов'язання позивача перед відповідачем за кредитним договором у розмірі 666 666,67 грн. шляхом зарахування однорідних зустрічних вимог за зобов'язанням ПАТ «ВБР» перед ТОВ «Агротехсоюз» щодо переказу грошових коштів у розмірі 666 666,67 грн. які надійшли на рахунок позивача 05.12.2014 року;

- № 081 від 02.04.2015 року про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 1 333 333,34 грн.,

судова колегія зазначає наступне.

Згідно п. 4 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 602 Цивільного кодексу України зарахування зустрічних вимог не допускається у випадках, встановлених договором або законом.

До спірних правовідносин з моменту введення у ПАТ «ВБР» тимчасової адміністрації застосовуються положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним нормативним актом, у зв'язку з чим застосування загальних норм ст. 601 Цивільного кодексу України у даному випадку є необґрунтованим.

Наведене узгоджується з позицією Вищого господарського суду, що викладена у постанові від 23.03.2015 року у справі № 910/15057/14.

З огляду на зазначене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Стосовно посилання апелянта, що кошти, які він просить перерахувати, надійшли на його рахунок після введення тимчасової адміністрації, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо здійснення операцій з переказу коштів фізичних та юридичних осіб, що надійшли на їхні рахунки, починаючи з наступного дня після запровадження процедури тимчасової адміністрації.

Як вбачається з банківських виписок та матеріалів справи, вказані кошти знаходилися на рахунках позивача до введення тимчасової адміністрації і були перераховані на підставі платіжних доручень 27.11.2014 року на кореспондентський рахунок банку для закупівлі валюти, тобто в день прийняття рішення про введення тимчасової адміністрації. У зв'язку з введенням тимчасової адміністрації 28.11.2014 року та відповідно неможливістю здійснити вказану операцію згідно норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», банком повернуті на рахунок позивача дані кошти 05.12.2014 року.

Колегія суддів, враховуючи положення п. 5 ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зазначає, що вказана норма може бути застосована у випадку, коли кошти надійшли з іншого рахунку, відкритого в іншому банку, оскільки надходження коштів з рахунків даного банку у тому числі з кореспондентського рахунку є неможливим з огляду на вимоги Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». При цьому, повернення коштів банком, які списувалися за дорученнями клієнтів вказаного банку, у зв'язку з введенням тимчасової адміністрації, не є надходженням коштів, яке підпадає під дію п. 5 ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені Товариством з обмеженою відповідальністю «Агротехсоюз» в апеляційній скарзі, не знайшли підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 08.04.2015 року по справі № 910/1345/15-г прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехсоюз» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю «Агротехсоюз» (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехсоюз» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 08.04.2015 року по справі № 910/1345/15-г залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/1345/15-г повернути до Господарського суду міста. Києва

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.О. Зеленін

Е.О. Шевченко

Повний текст рішення складено 14.09.2015 року.