ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2015 р.Справа № 922/3635/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Гаврильєву О.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЛАСТ МАРКЕТ ТОРГОВИЙ ДІМ", м. Харків 3-ті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - 1. Мирошниченко Євген Петрович, м. Харків, 2. Короленко Наталія Петрівна, м. Чугуїв
до Приватного акціонерного товариства "ПЛАСТ МАРКЕТ", м. Харків
про припинення дій, зобов*язання виконати умови договору та стягнення 63962,69 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Мар*єнкова Т.А., дов. від 20.06.2015 року

третіх осіб - 1. не з*явився, 2. не з*явився

відповідача - Гриценко В.О., дов. від 23.06.2015 року, Гнездов Р.О., директор, Гнездов О.О., акціонер

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ПЛАСТ МАРКЕТ ТОРГОВИЙ ДІМ" звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Приватного акціонерного товариства "ПЛАСТ МАРКЕТ", в якому просить суд зобов*язати відповідача припинити дії, що порушують право позивача вільно користуватись об*єктами оренди, розташованими за адресами: м. Харків, вул. Диканівська, буд. 50 відповідно до договору оренди (з правом викупу) № 01-01-07 від 01 липня 2014 року та за адресою: м. Харків, вул. Якіра, буд. 3-А, к. 18 відповідно до договору оренди (з правом викупу) № 02-01-07 від 01 липня 2014 року; зобов*язати відповідача виконувати умови договору оренди (з правом викупу) № 01-01-07 від 01 липня 2014 року та договору оренди (з правом викупу) № 02-01-07 від 01 липня 2014 року та стягнути з відповідача 63962,69 грн. збитків.

Враховуючи, що заяв та клопотань представниками сторін не заявлено, суд починає розгляд справи по суті.

Представник позивача у судовому засіданні та у наданих письмових поясненнях підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача у судове засідання не з*явилися, у наданих письмових поясненнях підтримують заявлені позовні вимоги.

Представники відповідача у судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву проти заявлених позовних вимог заперечують, просять відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення повноважних представників позивача та відповідача, судом встановлено наступне.

01 липня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПЛАСТ МАРКЕТ ТОРГОВИЙ ДІМ" (позивачем) та Приватним акціонерним товариством "ПЛАСТ МАРКЕТ" (відповідачем) були укладені договір оренди (з правом викупу) № 01-01-07 на приміщення, розташоване за адресою: м. Харків, вул. Диканівська, буд.50 та договір оренди (з правом викупу) № 02-01-07 офісного приміщення, розташованого за адресою м. Харків, вул. Якіра, буд. 3-А, к. 18. Орендовані приміщення передані в користування відповідно до актів приймання - передачі. Укладені договори діють строком до 01 липня 2017 року.

Орендоване приміщення за адресою: м. Харків, вул. Диканівська, буд. 50 використовується позивачем як виробничий цех для ведення своєї господарської діяльності - виготовлення виробів із пластмаси. В орендованому приміщенні за адресою м. Харків, вул. Якіра, буд. 3-А, к.18 знаходиться офіс.

Позивачем належним чином виконувались обов'язки по договору: орендовані приміщення використовувались за їх цільовим призначенням, орендна плата сплачувалась своєчасно та в повному обсязі.

Починаючи з кінця травня 2015 року позивач був позбавлений відповідачем можливості доступу в орендовані приміщення за вищевказаними адресами, що є порушенням умов укладених договорів оренди.

Внаслідок дій відповідача, які порушували умови укладених договорів оренди, 02 червня 2015 року, на виробництві позивача розпочався простой, що підтверджується документами, наданими в матеріали судової справи. За час простою позивачем була нарахована і виплачена працівникам заробітна плата у відповідності до статті 113 Кодексу законів про працю України.

За час неможливості здійснення своєї господарської діяльності позивачу спричинені збитки у вигляді неотриманого прибутку в розмірі 24 634 гривні.

Відповідно до статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Згідно статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В силу положень статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Між позивачем та відповідачем виникли зобов'язання на підставі договору оренди в силу пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України.

Згідно частини 1 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Виходячи із змісту статтей 15, 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб'єктивного права; порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством).

За приписами частини 1 статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частиною 2 статті 22 цього ж Кодексу передбачено, що збитки визначаються як втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); як доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Виходячи з положень статті 225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Враховуючи положення статті 22 Цивільного кодексу України, статті 224 Господарського кодексу України, підставою для застосування відповідальності у вигляді відшкодування збитків є повний склад господарського правопорушення, як-то: 1) неправомірна (протиправна) діяльність (бездіяльність) учасника господарських відносин; 2) збитки, як результат такої діяльності - збитки складаються з неотриманого прибутку від невиконаних замовлень контрагентів та нарахованої заробітної плати працівникам підприємства за час простою; 3) причинний зв'язок між неправомірною (протиправною) діяльністю (бездіяльністю) учасника господарських відносин та збитками, вина учасника господарських відносин.

Згідно частини 4 статті 623 Цивільного кодексу України, при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність усіх елементів складу правопорушення: протиправної поведінки; збитків та їх розміру; причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками; вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Матеріали справи свідчать про наявність усіх елементів складу правопорушення: протиправної поведінки; збитків та їх розміру; причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками; вини.

Відповідно до статтей 526 та 525 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (стаття 610 Цивільного кодексу України).

Згідно статтті 55 Конституції України, статтей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору, у разі задоволення позовних вимог, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статями 6, 8, 55, 124, 129 Конституції України, статтею 6, пунктом 1 частини 1 статті 11, статтями 15,16, частинами 1,2 статті 22, статтями 525, 526, частиною 4 статті 623, статті 629 Цивільного кодексу України, статтями 179, 193, статтями 224, 225, частиною 1 статті 283, статтями 1, 4, 12, 22, 33-34, 38, 43, 47-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Зобов'язати Приватне акціонерне товариство "ПЛАСТ МАРКЕТ" (61001, м. Харків, вул. Якіра, буд. 3-А, кв. 18, ) припинити дії, що порушують право Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЛАСТ МАРКЕТ ТОРГОВИЙ ДІМ" (61030, м. Харків, вул. Диканівська, буд. 50, ) вільно користуватись об'єктами оренди, розташованими за адресами: м. Харків, вул. Диканівська, буд. 50 відповідно до договору оренди (з правом викупу) № 01-01-07 від 01 липня 2014 року та за адресою: м. Харків, вул. Якіра, буд. 3-А, к. 18 відповідно до договору оренди (з правом викупу) № 02-01-07 від 01 липня 2014 року.

Зобов'язати Приватне акціонерне товариство "ПЛАСТ МАРКЕТ" (61001, м. Харків, вул. Якіра, буд. 3-А, кв. 18, ) виконувати умови договору оренди (з правом викупу) № 01-01-07 від 01 липня 2014 року та договору оренди (з правом викупу) № 02-01-07 від 01 липня 2014 року.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ПЛАСТ МАРКЕТ" (61001, м. Харків, вул. Якіра, буд. 3-А, кв. 18, ) на користьТовариства з обмеженою відповідальністю "ПЛАСТ МАРКЕТ ТОРГОВИЙ ДІМ" (61030, м. Харків, вул. Диканівська, буд. 50, ) 63962,69 грн. збитків та 6090 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 14.09.2015 р.

Суддя П.В. Хотенець