ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.15 Справа№ 914/2267/15

За позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,

м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємці Торпедо», м. Львів

про: стягнення 965 501,60 грн.,

Суддя Долінська О.З.

При секретарі Вашкевич Н.І.

За участю представників:

позивача: ОСОБА_2 - договір про надання правової допомоги від 29.07.2015 року,

відповідача: не з'явився.

Учасникам судового процесу роз'яснено права та обов'язки передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді не подавалось. Клопотань про технічну фіксацію судового процесу не поступало.

На розгляд господарського суду Львівської області поступив позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємці Торпедо» про стягнення 965 501,60 грн. Ухвалою від 10.07.2015 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 23.07.2015р.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач у порушення умов договору про абонентське юридичне обслуговування (надання юридичних послуг) від 02.01.2014 р. не провів оплати позивачу за надані послуги, внаслідок чого у відповідача виникла основна заборгованість заборгованість перед позивачем в сумі 640 000,00 грн. Крім того, відповідачу нараховано 311 496, 00 грн. - інфляційних втрат та 14 005, 60 грн. - 3% річних. Позивач просить стягнути з відповідача зазначені вище суми та здійснити розподіл судових витрат відповідно до положень ст. 49 ГПК України.

Рух справи відображено в ухвалах суду, які містяться в матеріалах справи.

В судове засідання 09.09.2015 р. представник позивача з'явився, позов підтримав, вимоги ухвали суду від 03.09.2015 р. виконав.

В судове засідання 09.09.2015 р. представник відповідача не з'явився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи судом (докази містяться в матеріалах справи), через канцелярію суду подав клопотання (вх. №37491/15 від 08.09.2015 р.), в якому позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог за його відсутності.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 09.09.2015 р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, повно, всебічно і об'єктивно з'ясувавши усі обставини справи в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено таке.

02 січня 2014 року між Сторонами було підписано договір про абонентське юридичне обслуговування (надання юридичних послуг).

Згідно п. 1.1 даного договору - Виконавець зобов'язується відповідно до умов даного Договору надати Замовнику юридичні послуги, що полягають у абонентському юридичному обслуговуванні господарської діяльності Замовника, що виражається у виконанні поточних конкретних юридичних доручень Замовника щодо здійснення конкретних дій або надання юридичних послуг, зокрема, але не виключно, Виконавець може:

надавати усні або письмові консультації щодо загальних питань правового характеру;

перевіряти відповідність вимогам законодавства внутрішніх документів Замовника, надає юридичну допомогу Замовнику в підготовці й правильному оформленні зазначених документів.

Відповідно до п. 4.1 договору - розмір фіксованого щомісячного грошового платежу складає 40 000, 00 (сорок тисяч гривень) 00 коп.

А згідно п. 4.2 договору - за послуги, які надані Виконавцем в поточному місяці, Замовник сплачує до 10 числа наступного місяця, що йде за поточним, в якому Виконавцем були надані послуги.

Позивач неодноразово звертався до Відповідача з усними проханнями оплатити кошти за надані послуги, але Відповідачем було порушено п. 4.2 Договору щодо оплати таких.

12 січня 2015 року Позивач звернувся до Відповідача з письмовою претензією (котра наявна в матеріалах справи) щодо оплати заборгованості за вищевказаним Договором, яка на той момент, а саме на 12.01.2015 р. (заборгованість за 2014 календарний рік) складала 480 000, 00 (чотириста вісімдесят тисяч гривень) 00 коп.

16.01.2015 р. Відповідачем було надано Позивачу відповідь на вищевказану претензію в якій йшлося про те, що Відповідач не заперечує та визнає заборгованість перед Позивачем, а також у зв'язку з складною фінансовою ситуацією, відповідач на той час не може погасити заборгованість по наданих йому юридичних послугах.

Також, в вищезазначеній відповіді на претензію від 16.01.2015 р. Відповідач звернувся до Позивача з проханням продовжити договірні відносини по договору про абонентське юридичне обслуговування від 02.01.2014 р. шляхом підписання додаткової угоди до договору.

19.01.2015 р. між Сторонами було підписано додаткову угоду до Договору про абонентське юридичне обслуговування від 02.01.2014 р., в якій було зазначено, що Замовник (Відповідач) визнає заборгованість перед Виконавцем (Позивачем) за попередній календарний рік за надані Виконавцем послуги в розмірі 480 000, 00 (чотириста вісімдесят тисяч гривень) 00 коп.

Окрім того, в даній додатковій угоді так, як і в самому Договорі від 02.01.2015 р. було зазначено та підписано Сторонами з обох сторін те, що строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 7.1 (з моменту підписання договору сторонами) цього Договору та закінчується 31 грудня 2015 року, а в частині сплати грошових коштів - до повного виконання такого обов'язку.

Після підписання додаткової угоди, Сторонами було підписано акт виконаних робіт від 19.01.2015 р., згідно якого Відповідач визнавав, що заборгував Позивачу за 2014 календарний рік суму за надані останнім юридичні послуги в розмірі 480 000, 00 (чотириста вісімдесят тисяч гривень) 00 коп. та знову ж таки зобов'язався їх оплатити.

В січні, лютому, березні та квітні 2015 року Позивачем знову ж таки були надані Відповідачу, зазначені в Договорі про абонентське юридичне обслуговування від 02.01.2014 р., послуги за 4 (чотири) місяці на суму 160 000, 00 (сто шістдесят тисяч гривень) 00 коп.

Доказ виконання вищезазначених послуг з сторони Позивача підтверджується актами виконаних робіт від 19.02.2015 р., 19.03.2015 р., 20 квітня 2015 р. та 19 травня 2015 р. підписаних Сторонами.

Але, станом на 22.06.2015 року Відповідачем не сплачено Позивачу суму заборгованості за надані послуги, згідно Договору про абонентське юридичне обслуговування від 02.01.2014 р. в розмірі 480 000, 00 (чотириста вісімдесят тисяч гривень) 00 коп. за весь 2014 календарний рік та за чотири місяці (січень, лютий, березень та квітень) 2015 року в сумі 160 000, 00 (сто шістдесят тисяч гривень) 00 коп., а разом 640 000, 00 (шістсот сорок тисяч гривень) 00 коп., чим порушено п. 4.2 Договору.

Відповідно до п. 4.2. Договору - за послуги, які надані Виконавцем в поточному місяці, Замовник сплачує до 10 числа наступного місяця, що йде за поточним, в якому Виконавцем були надані послуги.

На виконання умов Договору позивачем надано відповідачу юридичні послуги загальну суму 640 000, 00 грн., що підтверджується Актами виконаних робіт (надання послуг) підписаних Сторонами від 19.01.2015 р., 19.02.2015 р., 19.03.2015 р., 20 квітня 2015 р. та 19 травня 2015 р., проте відповідачем надані юридичні послуги не оплачені.

Таким чином основна заборгованість відповідача перед позивачем на час подачі позовної заяви в суд становить 640 000,00 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 311 496, 00 грн. - інфляційних втрат та 14 005, 60 грн. - 3% річних та витрати, понесені по сплаті судового збору.

Станом на день розгляду справи, відповідач заборгованість по договору про абонентське юридичне обслуговування від 02.01.2014 р. не сплатив, доказів зворотнього суду не представив і не заперечив проти позову у визначеному законом порядку. Проте 30.07.2015 року та повторно 08.09.2015 року відповідачем через канцелярію суду надано відзив та клопотання в якому останнім зазначено факт про визнання заборгованості та не заперечено прийняття рішення про стягнення заборгованості з нього.

Дані факти матеріалами справи підтверджується, сторонами не заперечувались та документарно не спростовувались.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачем, а підтверджено останнім, позивач належним чином виконав свої зобов'язання по договору про абонентське юридичне обслуговування (надання юридичних послуг) від 02.01.2014 р. Це підтверджується підписаним сторонами договору актами виконаних робіт (надання послуг) від 19.01.2015 р., 19.02.2015 р., 19.03.2015 р., 20 квітня 2015 р. та 19 травня 2015 р. на суму 640 000, 00 грн. В актах сторони зазначили, що претензій одна до одної не мають.

Проте, всупереч згаданих приписів закону, положень укладеного між сторонами договору, відповідач не виконав своїх зобов'язань щодо здійснення розрахунку за надані послуги, у зв'язку з чим за останнім на час розгляду справи рахується заборгованість в розмірі 640 000,00 грн. Доказів сплати зазначеної заборгованості відповідач суду не надав.

Згідно вимог ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Пункт 5.1 Договору зазначає, що у випадку порушення зобов'язання, що виникає з цього Договору (надалі іменується «порушення Договору»), Сторона несе відповідальність, визначену цим Договором та (або) чинним в Україні законодавством.

А в п. 5.1.1 Договору вказано, що порушенням Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору.

Відповідно до п. 4.2. Договору - за послуги, які надані Виконавцем в поточному місяці, Замовник сплачує до 10 числа наступного місяця, що йде за поточним, в якому Виконавцем були надані послуги.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проаналізувавши долучені позивачем розрахунки позовних вимог, визнання позовних вимог в повному обсязі та перевіривши розрахунки здійснені позивачем, відповідні перерахунки, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення 14 005,60 грн. 3% річних та 311 496,00 грн. інфляційних підлягає до задоволення в повному обсязі

Згідно ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.34 ГПК України).

Згідно пункту 2.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року №18, у випадку, якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Відповідно до ст.49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача, так як спір виник з його вини.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.509, 512, 514, 560, 563, 569 ЦК України, ст.ст. 12, 22, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задоволити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємці Торпедо» (адреса: вул. Личаківська,55, м. Львів, 79010, ідентифікаційний ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) 640 000,00 грн. боргу, 14 005,60 грн. - 3% річних, 311 496,00 грн. інфляційних та 19 310,03 грн. витрат понесених на сплату судового збору.

3.Наказ видати відповідно до ст.116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст. ст. 91- 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 14.09.2015 р.

Суддя Долінська О.З.