РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2015Справа №910/13816/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Контрфорс";

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажний комплекс

"Енергомонтажвентиляція";

про стягнення 53 016,13 грн.

Суддя Мандриченко О.В.

Представники:

Від позивача: Чирик А. І., представник, довіреність б/н від 02.04.2015 р.;

Від відповідача: не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить стягнути з відповідача 41 082,94 грн. заборгованості, 3 533,13 грн. інфляційної складової боргу, 509,88 грн. трьох відсотків річних, 7 890,18 грн. пені, а також 1 827,00 грн. витрат по сплаті судового збору з мотивів, вказаних у позовній заяві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.06.2015 року порушено провадження у справі № 910/13816/15, розгляд справи призначено на 23.06.2015 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.06.2015 року слухання справи № 910/13816/15 відкладено до 09.07.2015 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.07.2015 року слухання справи № 910/13816/15 відкладено до 01.09.2015 року.

У судовому засіданні 01.09.2015 року представник позивача зазначив про погашення відповідачем суми основного боргу в розмірі 41 082,94 грн., просив суд стягнути з відповідача 3 533,13 грн. інфляційної складової боргу, 509,88 грн. трьох відсотків річних та 7 890,18 грн. пені.

Через відділ діловодства Господарського суду міста Києва 01.09.2015 р. від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю направити в судове засідання повноважного представника відповідача, який перебуває у відпустці.

Суд розглянувши подане клопотання відповідача відзначає наступне.

У відповідності до п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів у розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, що підтверджують факт відсутності у відповідача, як юридичної особи, можливості направити представника у судове засідання.

Доказів того, що керівництво відповідача, яке в силу ст. 28 Господарського процесуального кодексу України може бути представником юридичної особи, не в змозі прийняти участь в судовому засіданні не подано.

Крім цього, судом вже заслухано заперечення представника відповідача щодо заявлених позовних вимог позивача.

З огляду на викладене, клопотання відповідача про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає.

З огляду на неявку представника відповідача в судове засідання, господарський суд враховує, що за змістом ст. 22 Господарського процесуального кодексу України прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представника відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд-

ВСТАНОВИВ:

23 липня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Контрфорс" (підрядником) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажний комплекс "Енергомонтажвентиляція" (Генпідрядником) було укладено господарський договір підряду №04/14 на виконання робіт (надалі - договір №04/14), згідно умов якого підрядник за завданням Генпідрядника зобов'язується на свій ризик власними силами і засобами, з використанням власних Ресурсів, у відповідності до Проектної та Робочої документації, затвердженої Замовником, Договірних цін (Додаток №1), діючих будівельних норм і праавил та у визначений Договором строк виконати Роботи на Об'єкті - «Центр керування рухом Львівського РСП, будівля ЦКПР по вул. Любінська 217, м. Львів», а Генпідрядник зобов'язується надати Підряднику Фронт робіт, Проектну та Робочу документації, прийняти закінчені Роботи і оплатити їх вартість у відповідності до умов Договору.

Згідно п. 3.1. договору №04/14, сторони домовились, що загальна вартість робіт за цим договором визначена сторонами в договірних цінах (довідках Ф№ КБ-3) становить 391405, 61 грн., в т. ч. ПДВ 20% - 65234 грн. 27 коп.

Відповідно до п. 12.1. договору №04/14 передача виконаних робіт за договором здійснюється щомісячно шляхом оформлення та підписання сторонами двосторонніх актів та довідок Ф№ КБ-3. Акти та довідки Ф№ КБ-3 складаються підрядником та надаються Генпідряднику до 20-го числа звітного місяця.

Згідно п 12.4. договору №01/14, якщо під час прийому-передачі виконаних робіт будуть виявлені недоліки чи неякісно виконані роботи, Генпідрядник має право не приймати роботи до усунення підрядником таких недоліків. У цьому випадку сторони зобов'язані скласти дефектний акт, з зазначенням усіх недоліків, недоробок, дефектів виконаних робіт, ресурсів та строків їх усунення підрядником.

Згідно п.п. 11.2.1 Генпідрядник зобов'язаний прийняти роботи, виконані належним чином та оплатити їх у встановленому договором порядку.

Відповідно до п.п. 3.3.4 договору № 04/14, остаточна оплата за фактично виконані роботи здійснюється Генпідрядником на підставі підписаних сторонами актів (форма КБ-2в) та довідок Ф№ КБ-3 в строк до 20 числа місяця, наступного за звітним, при умові підписання сторонами актів (форма КБ-2в) та довідок Ф№ КБ-3 у порядку, передбаченому чинним договором, за вирахуванням сум передоплат, здійснених у розмірах та порядку, передбаченому цим договором.

Згідно підписаної сторонами останньої довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати №1 за листопад 2014 року від 28.11.2014 року, загальна вартість виконаних будівельних робіт за договором №04/14 становить 391082,94 грн. 94 коп.

Роботи були виконані належним чином та прийняті відповідачем, що підтверджується підписаними сторонами договору №04/14 актами форми КБ-2в: №1 за вересень 2014 року та №2 за листопад 2014 року.

Позивач у своїй позовній заяві зазначає, що станом на 22.05.2015 року, в порушення умов договору відповідач свої зобов'язання за договором в частині оплати вартості виконаних робіт виконав не у повному обсязі, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість в розмірі 41 082,94 грн.

Під час розгляду справи судом було встановлено, а представником позивача не заперечено, що після звернення позивача з даним позовом до суду, відповідачем було повністю погашено суму основного боргу в розмірі 41 082,94 грн., про що свідчить, зокрема, надане відповідачем платіжне доручення № 3451 від 26.08.2015 р.

Господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 статті 80 ГПК), зокрема, у таких випадках, як спір врегульовано самими сторонами шляхом перерахування боргу (передачі майна чи усунення перешкод у користуванні ним) після звернення кредитора з позовом за умови подання доказів такого врегулювання.

Відповідно п. 1-1 ст. 80 ГПК України, судом прийнято рішення про припинення провадження у справі в частині стягнення основної заборгованості у розмірі 41 082,94 грн.

В той же час, у зв'язку з порушенням строків виконання відповідачем своїх грошових зобов'язань, позивач просить стягнути з відповідача 3 533,13 грн. інфляційної складової боргу, 509,88 грн. трьох відсотків річних, 7 890,18 грн. пені, а також 1 827,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договір згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами та згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань.

Укладений між сторонами договір є договором підряду, а тому права та обов'язки сторін визначаються в тому числі положеннями глави 61 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пункт 1 статті 837 Цивільного кодексу України визначає, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 14.3 договору встановлено, у випадку порушення строків, оплати виконаних Робіт, Генпідрядник (Відповідач) сплачує Підряднику (Позивачу), на його вимогу, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, за кожен день прострочення платежу від суми протермінованого платежу.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Згідно статті 229 Господарського кодексу України та статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов'язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми.

Виходячи з положень ст. 610, ч. 1 ст. 612, ст. 611 ЦК України, ч. 2 ст. 193 ГК України, відповідач є порушником грошового зобов'язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом, та, зокрема, у вигляді нарахування пені та стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних на підставі ст. 625 ЦК України, а тому позовні вимоги позивача в частині стягнення 3 533,13 грн. інфляційних втрат, 509,88 грн. трьох відсотків річних та 7 890,18 грн. пені підлягають задоволенню відповідно до наведеного в позовній заяві розрахунку. При здійсненні перевірки розрахунку нарахованих позивачем штрафних санкцій судом встановлено, що ним правильно здійснено вказаний розрахунок.

Згідно зі статтею 33 ГПК України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування викладених у позові обставин.

Враховуючи, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, згідно з приписами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий покладається на Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажний комплекс "Енергомонтажвентиляція.

Керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Припинити провадження у справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 41 082,94 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажний комплекс "Енергомонтажвентиляція" (01030, м. Київ, вул. Івана Франка, буд. 5-Б, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Контрфорс" (інд. 79059, м. Львів, вул. Лінкольна, 57/30, ) 7 890 (сім тисяч вісімсот дев'яносто) грн. 18 коп. пені, 3 533 (три тисячі п'ятсот тридцять три) грн. 13 коп. інфляційних втрат, 509 (п'ятсот дев'ять) грн. 88 коп. 3% річних та 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору. Видати наказ.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 11.09.2015 р.