РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2015Справа №910/16315/15
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва»
до про Асоціації «Укренергозбереження» стягнення 9 583 грн. 00 коп.
Представники:

від Позивача: Ткаченко С.В. (представник за Довіреністю);

від Відповідача: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» (надалі також - «Позивач») звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Асоціації «Укренергозбереження» (надалі також - «Відповідач») про стягнення 9 583 грн. 00 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 05.09.2012 року між Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» (Замовник) та Асоціацією «Укренергозбереження» (Підрядник) було укладено Договір на надання інжинірингових послуг №253, відповідно до умов якого Замовник доручив, а Підрядник зобов»язався надати інжинірингові послуги за завданням Замовника з розробки проектно - кошторисної або іншої технічної документації та (або) виконати інженерно - розвідувальні (пошукові) роботи, а саме перспективне проектування реконструкції теплових мереж по вул. Довженка, 14 та вул. Довженка, 14/1 (перепідключення споживачів від котельні ВАТ «Поліграфкнига» до районної котельні «Довденко» ПАТ «Київенерго») у Шевченківському районі. Як зазначає Позивач, за результатами проведення Комунальним підприємством «Київекспертиза» перевірки вартості фактично виконаних обсягів робіт на об»єкті «Реконструкція теплових мереж по вул. Довженка, 14 та вул. Довженка, 14/1 (перепідключення споживачів від котельні ВАТ «Поліграфкнига» до районної котельні «Довженко» ПАТ «Київенерго») у Шевченківському районі м. Києва» у період з вересня 2012 р. по грудень 2013 р. встановлено завищення виконаних робіт на суму 285 518 грн. 00 коп., в тому числі проектні роботи 9 583 грн. 00 коп. Крім того, Аудиторським звітом №054-8-04/88 від 13.10.2014 року встановлено завищення Асоціацією «Укренергозбереження» вартості виконаних робіт на суму 9 583 грн. 00 коп. За таких підстав, просить Суд стягнути з Асоціації «Укренергозбереження» 9 583 грн. 00 коп. на підставі статті 1214 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 24.06.2015 р. порушено провадження у справі № 910/16315/15, судове засідання призначено на 15.07.2015 р.

13.07.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 24.06.2015 року.

15.07.2015 року в судове засідання з'явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив, вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 24.06.2015 року не виконав.

В судовому засіданні представник позивача подав клопотання про продовження строків розгляду спору на 15 днів.

Суд, відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України вважає за можливе задовольнити заявлене клопотання представника позивача, виходячи з того, що спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви, а у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.07.2015 р. продовжено строк розгляду спору на 15 днів, відкладено розгляд справи на 02.09.2015 р., у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, клопотанням про продовження строків розгляду спору.

В судовому засіданні 02 вересня 2015 року представник Позивача надав усні пояснення по суті спору, якими підтримав позовні вимоги та доводи позовної заяви. Представник Відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується поверненням на адресу суду поштового конверту за закінченням встановленого терміну зберігання, вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав.

За змістом пункту 32 інформаційного листа №01-08/530 від 29.09.2009р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання, порушені у доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України», якщо відмітка про відправку, зроблена у встановленому порядку на першому примірникові процесуального документа, оформлена відповідним чином, вона, як правило, є підтвердженням розсилання процесуального документа сторонам та іншим особам, які брали участь у справі, а коли йдеться про ухвалу, де зазначається про час і місце судового засідання, - підтвердженням повідомлення про час і місце такого засідання.

Відповідно до інформації розміщеної на веб-сайті Міністерства юстиції України, місцезнаходженням Асоціації «Укренергозбереження» є 01013, м.Київ, ВУЛИЦЯ БУДІНДУСТРІЇ, будинок 5.

Суд зазначає, що Ухвали Господарського суду міста Києва у справі № 910/16315/15 направлялись на адресу Асоціації «Укренергозбереження», зазначену на веб-сайті Міністерства юстиції України.

Згідно з абзацем 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації -адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, Суд приходить до висновку, Відповідач про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Приймаючи до уваги, що Відповідач був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представника Відповідача не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 02 вересня 2015 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

05.09.2012 року між Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» (Замовник) та Асоціацією «Укренергозбереження» (Підрядник) було укладено Договір на надання інжинірингових послуг №253, відповідно до умов якого Замовник доручив, а Підрядник зобов»язався надати інжинірингові послуги за завданням Замовника з розробки проектно - кошторисної або іншої технічної документації та (або) виконати інженерно - розвідувальні (пошукові) роботи, а саме перспективне проектування реконструкції теплових мереж по вул. Довженка, 14 та вул. Довженка, 14/1 (перепідключення споживачів від котельні ВАТ «Поліграфкнига» до районної котельні «Довденко» ПАТ «Київенерго») у Шевченківському районі.

Відповідно до п.2.1 Договору за виконану проектно - вишукувальну роботу Замовник перераховує Підряднику 224 166 грн. 67 коп. згідно кошторисних розрахунків, що додаються до Договору, крім того ПДВ 20% 48 833 грн. 33 коп. Загальна сума 293 000 грн. 00 коп.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що за результатами проведення Комунальним підприємством «Київекспертиза» перевірки вартості фактично виконаних обсягів робітна об»єкті «Реконструкція теплових мереж по вул. Довженка, 14 та вул. Довженка, 14/1 (перепідключення споживачів від котельні ВАТ «Поліграфкнига» до районної котельні «Довденко» ПАТ «Київенерго») у Шевченківському районі м. Києва» у період з вересня 2012 р. по грудень 2013 р. встановлено завищення виконаних робіт на суму 285 518 грн. 00 коп., в тому числі проектні роботи 9 583 грн. 00 коп. Крім того, Аудиторським звітом №054-8-04/88 від 13.10.2014 року встановлено завищення Асоціацією «Укренергозбереження» вартості виконаних робіт на суму 9 583 грн. 00 коп. За таких підстав, просить Суд стягнути з Асоціації «Укренергозбереження» 9 583 грн. 00 коп. на підставі статті 1214 Цивільного кодексу України.

20.01.2015 року Позивачем надіслана на адресу Відповідача претензія з вимогою сплатити заборгованість у розмірі 9 583 грн. 00 коп., яка залишена без відповіді і виконання.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору на надання інжинірингових послуг №253 від 05.09.2012 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що за результатами проведення Комунальним підприємством «Київекспертиза» перевірки вартості фактично виконаних обсягів робіт на об»єкті «Реконструкція теплових мереж по вул. Довженка, 14 та вул. Довженка, 14/1 (перепідключення споживачів від котельні ВАТ «Поліграфкнига» до районної котельні «Довженко» ПАТ «Київенерго») у Шевченківському районі м. Києва» у період з вересня 2012 р. по грудень 2013 р. встановлено завищення виконаних робіт на суму 285 518 грн. 00 коп., в тому числі проектні роботи 9 583 грн. 00 коп. Крім того, Аудиторським звітом №054-8-04/88 від 13.10.2014 року встановлено завищення Асоціацією «Укренергозбереження» вартості виконаних робіт на суму 9 583 грн. 00 коп.

Суд зазначає, що Сторони, підписавши Договір на надання інжинірингових послуг №253 від 05.09.2012 року, без заперечень та зауважень, в добровільному порядку погодили всі істотні умови договорів, самостійно визначили і погодили взаємні права й зобов'язання.

Крім того, Суд звертає увагу на те, що спірні грошові кошти перераховані на підставі укладеного між сторонами Договору на надання інжинірингових послуг №253 від 05.09.2012 року за виконані належним чином й прийняті роботи Позивачем.

Приписами статті 853 Цивільного кодексу України передбачено, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Статтею 844 Цивільного кодексу України визначено, що ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі.

Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником.

Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором. Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін. У разі перевищення твердого кошторису усі пов'язані з цим витрати несе підрядник, якщо інше не встановлено законом.

Якщо виникла необхідність проведення додаткових робіт і у зв'язку з цим істотного перевищення визначеного приблизного кошторису, підрядник зобов'язаний своєчасно попередити про це замовника. Замовник, який не погодився на перевищення кошторису, має право відмовитися від договору підряду. У цьому разі підрядник може вимагати від замовника оплати виконаної частини роботи.

Підрядник, який своєчасно не попередив замовника про необхідність перевищення приблизного кошторису, зобов'язаний виконати договір підряду за ціною, встановленою договором.

Підрядник не має права вимагати збільшення твердого кошторису, а замовник - його зменшення в разі, якщо на момент укладення договору підряду не можна було передбачити повний обсяг роботи або необхідні для цього витрати.

У разі істотного зростання після укладення договору вартості матеріалу, устаткування, які мали бути надані підрядником, а також вартості послуг, що надавалися йому іншими особами, підрядник має право вимагати збільшення кошторису. У разі відмови замовника від збільшення кошторису підрядник має право вимагати розірвання договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 632 Цивільного кодексу України зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 632 Цивільного кодексу України зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Більше того, згідно з. 2 ст. 845 Цивільного кодексу України якщо фактичні витрати підрядника виявилися меншими від тих, які передбачалися при визначенні ціни (кошторису), підрядник має право на оплату роботи за ціною, встановленою договором підряду, якщо замовник не доведе, що отримане підрядником заощадження зумовило погіршення якості роботи.

Господарський суд міста Києва зазначає, що Позивачем не надано належних та допустимих доказів відповідно до норм ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України щодо завищення Відповідачем вартості виконаних й прийнятих робіт за Договором на надання інжинірингових послуг №253 від 05.09.2012 року на понад встановлену кошторисом суму з урахуванням ще й того, що роботи прийняті останнім без заперечень та зауважень, в добровільному порядку.

Суд звертає увагу, що виявлені внутрішньою ревізією порушення не можуть впливати на умови спірних договірних відносин і не можуть їх змінювати.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України №3-69гс13 від 22.01.2013 року.

Крім того, Суд не приймає до уваги посилання Позивача на статтю 1214 Цивільного кодексу України, оскільки постановою Верховного Суду України №6-88цс13 від 02.10.2013 року встановлено, що у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України, у тому числі й щодо зобов»язання повернути майно позивачу.

Суд зазначає, що між сторонами існували господарські зобов'язальні правовідносини з виконання підрядних робіт, на виконання яких позивач і перерахував відповідачу грошові кошти. Нормами цивільного та господарського права України в розділі «зобов'язальне право» визначено, що зобов'язання припиняється тільки у випадку їх належного виконання. Тобто, якщо сторона, яка здійснила будь-які дії на виконання своїх договірних зобов'язань, вважає, що інша сторона неналежним чином виконала свої договірні зобов'язання (в тому числі, по неналежному оформленню будь-яких документів, що мають відношення до договору), вона має право звернутися до суду по захист своїх порушених прав та інтересів у порядку, визначеному в главі 51 Цивільного кодексу України та розділу 5 Господарського кодексу України із застосуванням наслідків порушення винною стороною її договірного зобов'язання.

Спірні грошові кошти отримані Відповідачем в межах договірних правовідносин, тобто за існуванням достатнім правових підстав, у передбаченій нормами законодавства формі без доведення Позивачем факту необхідності застосування положень ст. 1212 Цивільного кодексу України в частині повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні, тому що ці норми можуть застосовуватись тільки, якщо на підставі положень інших спеціальних норм потерпіла особа не в змозі захистити якесь із своїх порушених прав (предметом регулювання вказаної норми закону є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними нормами права, в даному випадку нормами зобов'язального господарського права).

Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Верховного Суду України по справам № 19/18 від 29.11.2010 р., № 26/2 від 13.12.2010 р., № 10/7 від 16.05.2011 р., № 14/209(02-4/4-14) від 30.05.2011 р., № 24/135 (24/0245) від 30.05.2011 р., №21/045-12 від 05.09.2012р., №6-88цс13 від 02.10.2013 р., №3-30гс14 від 17.06.2014 р.

До того ж, оскільки між сторонами було укладено договір, то такі кошти набуто за наявності правової підстави, а тому їх не може бути витребувано відповідно до положень ст. 1212 Цивільного кодексу України, як безпідставне збагачення (постанова Верховного Суду України від 22.01.13 р. по справі № 5006/18/13/2012). Крім того, доказів визнання укладеного договору недійсним суду не надано, а тому посилання Позивача на те, що оспорювана сума вважається отриманою Відповідачем безпідставно в розумінні статті 1212 Цивільного кодексу України є неправомірним.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Враховуючи вищевикладене, оскільки сторони погодили вартість робіт в Договорах, зміна умов яких в односторонньому порядку не допускається, роботи були виконані належним чином та прийняті Позивачем без заперечень і зауважень, а також оплачені у повному обсязі, Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» не надано Суду належних та допустимих доказів порушення Асоціацією «Укренергозбереження» умов укладеного між сторонами Договору, положень законодавства України та прав Позивача.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Таким чином, позовні вимоги Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» до Асоціації «Укренергозбереження» про стягнення 9 583 грн. 00 коп. є необґрунтованими та не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору залишаються за Позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. У задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» до Асоціації «Укренергозбереження» про стягнення 9 583 грн. 00 коп. - відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 04 вересня 2015 року.

Суддя О.В. Чинчин