РІШЕННЯ

07 вересня 2015 року Справа № 913/53/15

Провадження №4/913/53/15

За первісним позовом

Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк", м. Київ

до Управління державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 1 099 871 грн. 92коп.

та

За зустрічним позовом Управління державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області,

м. Сєвєродонецьк Луганської області

до Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк", м. Київ

про визнання припиненими зобов'язання за кредитним договором № 14/13-Ю, укладеним 12.10.2013 між ПАТ "Брокбізнесбанк" та Управлінням державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, шляхом зарахування.

Судова колегія у складі суддів: Старкова Г.М. - головуючий у колегії, Вінніков С.В., Голенко І.П. - судді

Секретар судового засідання Антонова І.В.

У засіданні брали участь:

від позивача: Кравець Д.В., довіреність № 94/03 від 24.04.2015;

від відповідача: Федорова О.А., довіреність № 14/1-81/01 від 26.01.2015.

На підставі клопотання судді Старкової Г.М. про призначення судової колегії від 07.07.2015, з урахуванням приписів ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку зі складністю справи № 913/53/15, автоматизованою системою документообігу господарського суду визначено склад колегії суддів: Старкова Г.М. - головуючий суддя, Вінніков С.В., Голенко І.П.

У судовому засіданні 02.09.2015 у справі № 913/53/15, згідно ст. 77 ГПК України, оголошено перерву до 07.09.2015. Рішення господарського суду Луганської області виноситься 07.09.2015.

Суть спору за первісним позовом: позивачем за первісним позовом заявлено вимогу про стягнення з відповідача за первісним позовом заборгованості за кредитним договором № 14/13-Ю від 12.10.2013 в сумі 1099871,92 грн., з яких: 651200 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом, 154570 грн. 79 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 2092 грн. 69 коп. - 3% річних за прострочення за сплату відсотків, 12444 грн. 17 коп. - 3% річних за прострочення за сплату кредиту, 104561 грн. 24 коп. - інфляційні втрати за прострочення за сплату кредиту, 18437 грн. 09 коп. - інфляційні втрати за прострочення за сплату відсотків, 109655 грн. 85 коп. - пеня за прострочення сплати кредиту, 18700 грн. 00 коп. - пеня за прострочення сплати процентів, 4000 грн. 00 коп. - штраф за порушення п. 4.2.5 (пп. а,б) договору, 4000 грн. 00 коп. - штраф за порушення п. 4.2.5 (п. в) договору, 4000 грн. 00 коп. - штраф за порушення п. 4.2.5 (п. г) договору, 4000 грн. 00 коп. - штраф за порушення п. 4.2.5 (п. д) договору, 12210 грн. 00 коп. - штраф за порушення п. 1.2.2 договору застави № 17/13-3Ю від 20.10.2013.

Позовні вимоги за первісним позовом, з посиланням на ст. ст. 509, 525, 526, 553, 610-612, 619, 625, 1049 та 1054 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України), обґрунтовані невиконанням основного зобов'язання з повернення суми заборгованості за кредитом, заборгованості за процентами за користування кредитом, 3% річних за прострочення сплати кредиту та процентів, інфляційні нарахування за прострочення сплати заборгованості за кредитом та процентів, пені та штрафу за кредитним договором № 14/13-Ю від 12.10.2013, що укладений між АТ "Брокбізнесбанк" та Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС України в Луганській області, виконання зобов'язань за яким забезпечено майном відповідача згідно договору застави № 17/13-ЗЮ від 12.10.2013.

Представник відповідача за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) відзивом на позовну заяву від 29.05.2015 (а.с.97-101) та доповненнями до відзиву за первісним позовом від 06.07.2015, зданого до канцелярії господарського суду 07.07.2015 вх. № 1519/15 (а.с.114-146) проти позову заперечує та зокрема зазначає наступне.

Між сторонами у справі був укладений договір про відкриття банківських рахунків та здійснення розрахунково-касового обслуговування № 52531 від 01.08.2012, за умовами якого банк (позивач за первісним позовом) відкриває клієнту ( відповідач за первісним позовом) поточні рахунки та здійснює їх розрахунково-касове обслуговування відповідно до чинного законодавства, нормативно - правових актів НБУ та умов цього договору.

Позивачем було відкрито відповідачу певні рахунки, в тому числі і рахунок №1003.

12.10.2013 між ПАТ "Брокбізнесбанк" та Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС України в Луганській області був укладений кредитний договір № 14/13-Ю, відповідно до умов договору кредит наданий для придбання транспортних засобів Термін повернення кредиту -10 жовтня 2014 року.

Видача кредиту здійснювалась шляхом перерахування на поточний рахунок підприємства відповідача № 1003 в АТ «Брокбізнесбагк (позивача). В забезпечення вимог зазначеного договору між сторонами у справі укладений договір застави № 17/13-ЗЮ від 12.10.2013.

Відповідачем за первісним позовом через систему «Клієнт-Банк» 03.03.2014 були направлені платіжні доручення: № 1528 від 03.03.2014 на суму 10508,40 грн. (сплата відсотків за користування кредитом), № 1550 від 04.03.2014 на суму 52488,57 грн. (погашення заборгованості за кредитним договором), № 1551 від 04.03.2014 на суму 285,00 грн. (погашення заборгованості за кредитним договором), № 1552 від 04.03.2014 на суму 61663,38 грн. (погашення заборгованості за кредитним договором), № 1553 від 04.03.2014 на суму 15,15 грн. (погашення заборгованості за кредитним договором), № 2723 від 08.042014 (погашення заборгованості за кредитним договором), № 2724 від 08.04.2014 на суму 122684,38 грн. (погашення заборгованості за кредитним договором), № 2725 від 08.04.2014 на суму 154990,98 грн. (погашення заборгованості за кредитним договором), № 2726 від 08.04.2014 на суму 221013,97 грн. (погашення заборгованості за кредитним договором), № 2727від 08.04.2014 на суму 450,00 грн. (погашення заборгованості за кредитним договором). Але вказані документи банком не виконані.

В обґрунтування таких дій позивач (банк) послався на введення тимчасової адміністрації з 03.03.2014.

Також, відповідачем за первісним позовом зазначено, що на адресу позивача за первісним позовом неодноразово направлялися вимоги щодо перерахування зазначених грошових коштів, зокрема, №14/5-758 від 05.03.2014, № 14/5-986/Бл від 20.03.2014 та № 14/5-1401/Бл від 28.04.2014, які залишені без задоволення.

Крім того, в обґрунтування заперечень щодо нарахування пені та штрафу, відповідач посилається на положення ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції".

Правовідносини з питань запровадження процедури тимчасової адміністрації в неплатоспроможному банку та процедури ліквідації врегульовані нормами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Укладені кредитний договір та договір про відкриття банківських рахунків не розривалися і не припинялися.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу в день його надходження.

Згідно листа ПАТ "Брокбізнесбанк" вих. № 7/2743-кр від 28.10.2014 Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 226/14 від 16.10.2014 щодо затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ "Брокбізнесбанк" грошові вимоги Управління державної служби охорони при ГУМВС України в Луганській області акцептовані в сумі 749 206 грн. 30 коп. та будуть задовольнятися в 7 чергу. Вказана сума повністю покриває заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором.

Відповідач за первісним позовом зазначив, що відповідно до вищевказаних платіжних доручень ним перераховано з власних рахунків на рахунок № 1003 загальну суму 623 781 грн. 43 коп. (погашення заборгованості за кредитним договором) та 10508 грн. 40 коп. (сплата відсотків за користування кредитом) чим фактично виконав зобов'язання з повернення суми кредиту.

Відповідач за первісним позовом неодноразово пропонував позивачу за зустрічним позовом провести зарахування однорідних зустрічних вимог, але останнім зарахування проведено не було.

Виходячи з наведеного, керуючись нормами ст. 601 ЦК України відповідач вважає, що зобов'язання є припиненими та просить відмовити в задоволенні первісного позову.

Також відповідач посилається на норми ст.2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" та зазначає, що на виконання абзацу 3 п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція.

Згідно із додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053-р до зазначених населених пунктів належить м. Луганськ та м. Сєвєродонецьк Луганської області.

В подальшому, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015 у справі № 826/18327/14 за позовом ТОВ "Тар Альянс" до Кабінету Міністрів України визнано не чинним Розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р "Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 року постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015 залишена без змін. Вказана ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення, тобто з 02.04.2015. Внаслідок набрання законної сили вказаної ухвали відновлено дію розпорядження Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.04.2015 виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015 та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 зупинено до розгляду касаційної скарги у Вищому адміністративному суді України.

Первісна позовна заява від 07.04.2015 була прийнята до провадження господарським судом Луганської області 22.04.2015, тобто в період дії розпорядження КМУ № 1053-р від 30.10.2014 (з 02.04.2015 року по 28.04.2015 року). Тому нарахування пені за прострочення сплати кредиту в сумі 109655 грн. 85 коп., пені за прострочення сплати процентів в сумі 18700 грн. 00 коп., штрафу за порушення п. 4.2.5 (пп. а,б) договору в сумі 4000 грн. 00 коп., штрафу за порушення п. 4.2.5 (п. в) договору в сумі 4000 грн. 00 коп., штрафу за порушення п. 4.2.5 (п. г) договору в сумі 4000 грн. 00 коп., штрафу за порушення п. 4.2.5 (п. д) договору в сумі 4000 грн. 00 коп., штрафу за порушення п. 1.2.2 договору застави № 17/13-3Ю від 20.10.2013 в сумі 12210 грн. 00 коп. нараховані безпідставно, адже згідно витягу із ЄДР станом на 14.12.2014 року місцезнаходження УДСО - м. Луганськ, вул. Леніна, 30. Згідно витягу із ЄДР станом на 15.12.2014 року місцезнаходження УДСО - м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Партизанська, 27.

Виходячи з наведеного відповідач за первісним позовом просить відмовити позивачу за первісним позовом у задоволені первісного позову.

Представник відповідача за первісним позовом 02.09.2015 Вх.№3265/15 через канцелярію господарського суду Луганської області подав додаткові пояснення за первісним позовом від 01.09.2015, якими надав наступні пояснення щодо стягнення штрафів за порушення умов договору, стосовно забезпечувальних угод, які гарантували виконання кредитного договору та правові підстави щодо невиконання позивачем вимог відповідача щодо перерахування коштів в рахунок погашення заборгованості. Також до додаткових пояснень надана судова практика ( копії постанов Вищого господарського суду України). Надані документи прийняті судом до розгляду та долучені до матеріалів справи.

Представник позивача за первісним позовом 02.09.2015 у судовому засіданні надав суду лист від 02.09.2015, яким надав пояснення щодо порушення з боку відповідача за первісним позовом умов п. 4.2.5 кредитного договору, порушення умов п.1.2.2 договору застави та перерахування коштів у період здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Дані пояснення судом розглянути та долучені до матеріалів справи з наданими до нього документами, у тому числі виписки за рахунками відповідача за первісним позовом.

Суть спору за зустрічним позовом: позивачем за зустрічним позовом ( відповідач за первісним позовом) до відповідача за зустрічним позовом (позивач за первісним позовом) заявлено вимогу щодо визнання припиненими зобов'язання за кредитним договором № 14/13-Ю, укладеним 12.10.2013 між ПАТ "Брокбізнесбанк" та Управлінням державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, шляхом зарахування.

Позовні вимоги за зустрічним позовом, з посиланням на ст.601 ЦК України, ст. 203 ГК України та ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 № 1669-VII обґрунтовані тим, що позивачем заявами від 07.05.2014 № 14/1-589/0с та № 14/1-591/0с було повідомлено відповідача за зустрічним позовом про припинення зобов'язання відповідача щодо повернення залишку коштів, які знаходяться на поточних рахунках позивача за зустрічним позовом у сумі 651 200 грн. 00 коп. шляхом зарахування таких зустрічних вимог. З моменту проведення відповідачем за зустрічним позовом вказаного вище зарахування зустрічних однорідних вимог, усі грошові зобов'язання позивача за зустрічним позовом перед відповідачем за зустрічним позовом за кредитним договором є виконаними належним чином та у повному обсязі.

Виходячи з наведеного, керуючись нормами ст. 601 ЦК України позивач за зустрічним позовом вважає що між сторонами у справі відбулося припинення зобов'язань за кредитним договором.

Представник відповідача за зустрічним позовом 05.06.2015 подав до суду відзив на зустрічний позов від 04.06.2015 (а.с.91), яким проти позову заперечує та зокрема зазначає, що постановою Правління Національного Банку України від 28.02.2014 №107 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк до категорії неплатоспроможних" та згідно ст. 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 28.02.2014 №9 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство "Брокбізнесбанк".

Тимчасову адміністрацію в АТ "Брокбізнесбанк" запроваджено строком на три місяці з 03.03.2014 по 02.06.2014.

Постановою Правління Національного банку України від 10.06.2014 № 339 було відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації відповідача, в зв'язку з чим виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення від 11.06.2014 № 45 про початок здійснення процедури ліквідації Відповідача, та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

Пунктом 16 статті 2 зазначеного Закону встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Відтак, у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

У відповідності із наказом № 248 від 03.03.2014 уповноваженої особи Фонду з 03.03.2014 заборонено здійснювати будь-які видаткові банківські операції в ПАТ "Брокбізнесбанк", зокрема перерахування безготівкових коштів за рахунками юридичних осіб.

Відповідно до пункту третього частини 2 статті 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду має право продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій.

Після запровадження у банку тимчасової адміністрації (з метою виведення цього банку з ринку) та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому, передбаченому зазначеним спеціальним Законом порядку з дотриманням принципів черговості, передбаченої статтею 52 цього Закону, та виходячи з того, що найвищий пріоритет мають зобов'язання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом. Зокрема, у відповідності до ч. 5 ст. 36 цього Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється зарахування зустрічних однорідних вимог.

Виходячи з наведеного, відповідач за зустрічним позовом просить відмовити позивачу за зустрічним позовом у задоволенні зустрічного позову.

Представник позивача за зустрічним позовом 07.09.2015 подав суду пояснення за зустрічним позовом щодо зарахування зустрічних однорідних вимог та заяв, направлених на адресу АТ «Брокбізнесбанк» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, яке судом розглянуте та долучене до матеріалів справи.

Представник відповідача за зустрічним позовом 07.09.2015 у судовому засіданні надав лист, яким надав пояснення щодо зарахування зустрічних однорідних вимог та правомірності заявлених вимог про стягнення відсотків та комісії. Дане пояснення судом розглянуте та долучене до матеріалів справи.

Представник позивача за зустрічним позовом 02.09.2015 подав додаткове пояснення на відзив відповідача за зустрічним позовом, яке зареєстроване судом 02.09.2015 вх.№3266/15, яким повідомив про відсутність у нього боргу за кредитним договором та зазначив про відсутність у позивача за первісним позовом правових підстав для нарахування процентів та штрафних санкцій. Вказані додаткові пояснення судом розглянуті та долучені до матеріалів справи.

Представник позивача за зустрічним позовом 07.09.2015 подав до суду клопотання, в порядку ст. 22 ГПК України, про залучення до матеріалів справи копії заяви на адресу ПАТ «Брокбізнесбанк» від 03.09.2015 № 14/1-1269/Ос та на адресу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 03.09.2015 № 14/1-1268/Ос про зарахування однорідних зустрічних вимог з доказами їх надіслання адресатам. Дане клопотання судом розглянуте, задоволене та долучене до матеріалів справи з наданими до нього документами.

Також представник відповідача за зустрічним позовом (позивач за первісним позовом) у судових засіданнях заперечував проти вимог за зустрічним позовом.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви та до зустрічної позовної заяви, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд,

в с т а н о в и в :

Щодо позовних вимог за первісним позовом.

В обґрунтування заявлених вимог позивач за первісним позовом посилається на наступне.

Між Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» (далі за текстом - Банк, позивач за первісним договором та Управлінням державної охорони при ГУМВС України у Луганській області (далі за текстом - Позичальник, відповідач за первісним позовом ) було укладено кредитний договір №14/13-Ю від 12.10.2013 (далі за текстом - Договір).

Згідно договору, банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти (далі за текстом - кредит), на умовах, визначених цим договором (п.1.1 договору).

Банком надано відповідачу кредит в сумі 976 800 грн. 00 коп. (п. 1.2. договору), строком до 10 жовтня 2014 року включно (п.1.3. договору), процентна ставка за користування кредитом була встановлена у розмірі 19,0% річних (п.1.4. договору), кредит для придбання транспортних засобів ( п.1.5. договору).

Відповідно до п. 2.1. договору передбачено, що видача кредиту, на цілі визначені п.1.5 договору, здійснюється у безготівковій формі на підставі письмової заяви позичальника, шляхом перерахування банком відповідної суми кредитних коштів з позичкового рахунку №1003 на поточний рахунок позичальника №1003 в АТ «Брокбізнесбанк».

Згідно п. 2.8 договору, позичальник зобов'язаний сплатити банку проценти за користування кредитом, які розраховуються на основі процентної ставки, що вказана в п. 1.4. цього договору. Проценти нараховуються у валюті кредиту, вказаної в п.1.2. цього договору на суму фактичного залишку заборгованості за кредитом.

При розрахунку процентів враховується день надання кредиту і не враховується день повернення кредиту. Для розрахунку процентів використовується фактична кількість днів у місяці та році.

Моментом (днем) погашення кредиту, його частини, процентів, неустойки, пені, штрафів та інших платежів, визначених цим договором вважається день зарахування на відповідні рахунки Банку у відповідності до п. 2.11. та п. 2.13. договору (п. 2.12. договору).

Пунктом 3.1.1. договору передбачено, що Банк має право у будь-який час протягом строку дії цього договору, попередньо повідомивши позичальника, здійснювати контроль та проводити перевірки:

а) цільового використання кредиту, шляхом отримання первинних фінансових та

бухгалтерських документів позичальника;

б) наявності, умов зберігання та стану майна, оформленого в заставу (іпотеку);

в) фінансового стану, платоспроможності та кредитоспроможності позичальника, які

визначаються за методиками Банку або Національного банку України, за місцем ведення діяльності та/або знаходження майна, оформленого в заставу (іпотеку), а також шляхом вивчення фінансових та бухгалтерських документів позичальника.

Відповідно до п. 4.2.5. договору, крім того позичальник зобов'язаний для здійснення перевірки цільового використання кредиту; наявності, умов зберігання та стану майна, оформленого в заставу; аналізу фінансового стану, платоспроможності та кредитоспроможності позичальника, які підготовлені та оформлені у відповідності з нормами бухгалтерського обліку в Україні, засвідчені підписами керівника та головного бухгалтера (особами, які виконуються їх обов'язки), відбитками печатки позичальника, зокрема:

а) щоквартально до 25 числа місяця, наступного за звітним кварталом, надавати Банку фінансову інформацію, пов'язану з діяльністю позичальника у звітному кварталі (в тому числі баланс (форму №1), звіт про фінансові результати (форму №2);

б) щорічно до 20 лютого наступного за звітним роком надавати Банку фінансову

інформацію, пов'язану з діяльністю позичальника у звітному році (в тому числі баланс (форму №1),

звіт про фінансові результати (форму №2), звіт про рух грошових коштів (форма №3);

в) щоквартально до 7 числа місяця, наступного за звітним кварталом, надавати Банку

довідки (або звірені банками виписки) з інших банків, в яких у позичальника відкриті поточні

рахунки та/або існує кредитна заборгованість, про фактичні обороти і стан заборгованості (по сумі кредиту, процентам та штрафним санкціям) за попередній квартал;

г) щоквартально до 25 числа місяця, наступного за звітним кварталом, надавати Банку розшифровку дебіторів та кредиторів за встановленою банком формою;

д) щоквартально до 25 числа місяця, наступного за звітним кварталом, надавати банку

розшифровку основних засобів за встановленою Банком формою та інше.

Однак, в порушення наведених вимог договору, позичальник ( відповідач за первісним договором ) свої зобов'язання за кредитним договором №14/13-Ю від 12.10.2013 не виконав.

Таким чином, станом на 27.02.2015 заборгованість відповідача за первісним позовом перед позивачем за первісним позовом за кредитним договором №14/13-Ю від 12.10.2013 становить 1099 871 грн. 92 коп., з яких :

- заборгованість за кредитом в сумі 651200 грн. 00 коп.;

- заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 154570 грн. 79 коп. за період з 12.10.2013 по 26.02.2015;

- 3% річних за прострочення за сплату відсотків в сумі 2092 грн. 69 коп.08.03.2014 по 26.02.2015;

- 3% річних за прострочення за сплату кредиту в сумі 12444 грн. 17 коп. за період з 26.03.2014 по 26.02.2015;

- інфляційні втрати за прострочення за сплату кредиту в сумі 104561 грн. 24 коп. за період з 01.04.2014 по 31.03.2015 ;

- інфляційні втрати за прострочення за сплату відсотків в сумі 18437 грн. 09 коп. за період з 01.03.2015 по 31.01.2015;

- пеня за прострочення сплати кредиту в сумі 109655 грн. 85 коп. за період з 26.03.2014 по 26.02.2015;

- пеня за прострочення сплати процентів в сумі 18700 грн. 00 коп. за період з 08.03.2014 по 26.02.2015;

- штраф за порушення п. 4.2.5 (пп. а,б) договору в сумі 4000 грн. 00 коп.;

- штраф за порушення п. 4.2.5 (п. в) договору в сумі - 4000 грн. 00 коп.;

- штраф за порушення п. 4.2.5 (п. г) договору в сумі 4000 грн. 00 коп.;

- штраф за порушення п. 4.2.5 (п. д) договору в сумі 4000 грн. 00 коп.;

- штраф за порушення п. 1.2.2 договору застави № 17/13-3Ю від 20.10.2013 в сумі 12210 грн. 00 коп.

Також, між Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» (далі за текстом - Заставодержатель, позивач за первісним позовом) та Упавлінням Державної служби охорони при ГУМВС України у Луганській області (далі за текстом - Заставодавець, відповідач за первісним позовом), з метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором № 14/13-Ю від 12.10.2013, укладено договір застави № 17/13-ЗЮ від 12.10.2013 ( далі за текстом - договір застави), відповідно до якого заставодавець ( відповідач за первісним позовом) передає в заставу заставодержателю ( позивачу за зустрічним позовом) предмет застави (транспорті засоби), що належать заставодавцю на праві власності для забезпечення повного та своєчасного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором № 14/13-Ю від 12.10.2013 (повернення отриманого кредиту в сумі 976 800 грн. 00 коп.) (п.1.1 договору застави), загально узгоджена сторонами оціночна вартість предмета застави за договором становить 122 1000 грн. 00 коп.

Окрім того, п. 5.2. договору застави №17/13-ЗЮ від 12 жовтня 2013 року, встановлено, що заставодержатель має право нарахувати заставодавцю, а заставодавець у разі нарахування, зобов'язаний сплати штраф за порушення вимог п. 1.2.2. цього договору - у розмірі 0,2% від суми узгодженої сторонами оціночної вартості предмета застави (але не менше 50,00 грн.) за кожний календарний місяць. Сплата штрафу не звільняє заставодавця від належного виконання зобов'язань викладених у п. 1.2.2 договору.

Відповідачем за первісним позовом не вжито заходів з погашення заборгованості за кредитним договором, що стало підставою для звернення позивача до суду з первісним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором №14 /13-Ю від 12.10.2013.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач за первісним позовом посилається на умови кредитного договору №14/13-Ю від 12.10.2013 та договір застави №17/13-ЗЮ від 12 жовтня 2013 року, а також на положення ст.ст. 509, 525, 526, 553, 610-612, 619, 625, 1049, 1054 Цивільного кодексу України.

Відповідач за первісним позовом проти вимог за первісним позовом заперечує з підстав, вказаних вище та наведених у відзивах та поясненнях.

Оцінивши доводи представників сторін, суд вважає позовні вимоги за первісним позовом не обґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення з огляду на наступне.

У відповідності з приписами ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст.43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Матеріалами справи підтверджено, що між Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» (далі за текстом - Банк, позивач за первісним договором та Управлінням державної охорони при ГУМВС України у Луганській області (далі за текстом - Позичальник, відповідач за первісним позовом ) було укладено кредитний договір №14/13-Ю від 12.10.2013 (далі за текстом - Договір), за умовами якого банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти (далі за текстом - кредит), на умовах, визначених цим договором (п.1.1 договору)(а.с.16-22).

Банком надано відповідачу кредит в сумі 976 800 грн. 00 коп. (п. 1.2. договору), строком до 10 жовтня 2014 року включно (п.1.3. договору), процентна ставка за користування кредитом була встановлена у розмірі 19,0% річних (п.1.4. договору), кредит наданий позичальнику для придбання транспортних засобів ( п.1.5. договору).

Банк свої зобов'язання за кредитним договором №14/13-Ю від 12.10.2013 виконав в повному обсязі, надав позичальнику грошові кошти в сумі 976 800 грн.00 коп., частина з яких останнім була погашена. Надання позичальнику кредиту підтверджено матеріалами справи, а саме меморіальним ордером № 1 від 14.10.2013 на суму 976 800 грн. 00 коп., та не спростовано відповідачем за первісним позовом (а.с.108).

В матеріалах даного позовного провадження позивачем за первісним позовом представлені документи в підтвердження видачі кредитних коштів та їх руху, що не спростовано позичальником (відповідачем за первісним позовом)(а.с. 108, 190-191).

Відповідно до п. 2.1. договору передбачено, що видача кредиту, на цілі визначені п.1.5 договору, здійснюється у безготівковій формі на підставі письмової заяви позичальника, шляхом перерахування банком відповідної суми кредитних коштів з позичкового рахунку №1003 на поточний рахунок позичальника №1003 в АТ «Брокбізнесбанк», код банку МФО 300249.

Згідно п. 2.8 договору, позичальник зобов'язаний сплатити банку проценти за користування кредитом, які розраховуються на основі процентної ставки, що вказана в п. 1.4. цього договору. Проценти нараховуються у валюті кредиту, вказаної в п.1.2. цього договору на суму фактичного залишку заборгованості за кредитом.

При розрахунку процентів враховується день надання кредиту і не враховується день повернення кредиту. Для розрахунку процентів використовується фактична кількість днів у місяці та році.

Моментом (днем) погашення кредиту, його частини, процентів, неустойки, пені, штрафів та інших платежів, визначених цим договором вважається день зарахування на відповідні рахунки банку у відповідності до п. 2.11. та п. 2.13. договору (п. 2.12. договору).

На виконання умов п.2.11 договору позивачем для відповідача було відкрито розрахунковий рахунок № 1003 для погашення кредиту, процентів, неустойки, пені , штрафів та інші платежі.

Згідно розрахунку наданого позивачем до позовної заяви станом на 27.02.2015 заборгованість відповідача перед позивачем щодо поверненню суми кредиту склала 651 200 грн. 00 коп. (а.с. 33).

З метою погашення суми заборгованості за кредитним договором № 14/13-Ю від 12.10.2013 відповідачем вчинялися певні дії. Так, відповідач надав позивачу платіжні доручення: № 1528 від 03.03.2014 на суму 10508,40 грн. (сплата відсотків за користування кредитом), № 1550 від 04.03.2014 на суму 52488,57 грн. (погашення заборгованості за кредитним договором), № 1551 від 04.03.2014 на суму 285,00 грн. (погашення заборгованості за кредитним договором), № 1552 від 04.03.2014 на суму 61663,38 грн. (погашення заборгованості за кредитним договором), № 1553 від 04.03.2014 на суму 15,15 грн. (погашення заборгованості за кредитним договором), № 2723 від 08.042014 (погашення заборгованості за кредитним договором), № 2724 від 08.04.2014 на суму 122684,38 грн. (погашення заборгованості за кредитним договором), № 2725 від 08.04.2014 на суму 154990,98 грн. (погашення заборгованості за кредитним договором), № 2726 від 08.04.2014 на суму 221013,97 грн. (погашення заборгованості за кредитним договором), № 2727від 08.04.2014 на суму 450,00 грн. (погашення заборгованості за кредитним договором)(а.с.147-157), про перерахування грошових коштів з одних своїх рахунків на інший, а саме рахунок № 1003, який був відкритий, як зазначено вище, для погашення заборгованості за кредитним договором № 14/13-Ю від 12.10.2013.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем за первісним позовом надав позивачу за первісним позовом вищевказані платіжні доручення на загальну суму 623 781 грн. 43 коп. на перерахування грошових коштів з власних рахунків на розрахунковий рахунок №1003 з вказанням призначення платежу: «погашення заборгованості за кредитним договором № 14/13-Ю від 12.10.2013»(а.с.148-157).

Також, надаючи позивачу за первісним позовом платіжне доручення від 03.04.2014 № 1528 на суму 10508 грн. 40 коп. на перерахування процентів за користування кредитом за період з 31.01.2014 по 27.02.2014 з власного рахунку на рахунок № 1003 (а.с.147).

Матеріалами справи підтверджено, що 01.08.2012 між сторонами у справі укладено договір № 52531 про відкриття банківських рахунків та здійснення розрахунково-касового обслуговування, за умовами якого відповідачу відкрито у банку рахунки №1001, № 31002, № 1003, № 1004, № 1005, № 1006, № 1007, № 51001 та № 1000 (а.с. 61-63, 67).

Отже, вказані платіжні доручення відповідачем за первісним позовом були направлені через систему «Клієнт-Банк» та в межах залишку коштів на поточних рахунках. Отримання позивачем за первісним позовом платіжних доручень підтверджено роздрукованими платіжними дорученнями через систему «Клієнт-Банк», які були направлені на адресу банку листом № 14/5-1401/Бл від 28.04.2014 (а.с.66).

Як вбачається із вказаного листа, операції були здійснені відповідно до умов договору про відкриття банківських рахунків та здійснення розрахунково-касового обслуговування № 52531 від 01.08.2012 та додаткової угоди № 1 від 01.08.2012 « Про дистанційне розрахункове обслуговування з використанням програмно-технічного комплексу «Клієнт-Банк». Дію даного договору підтверджує щомісячне списання банком комісії за послуги «Клієнт-Банк» (останні - 03.03.2014 та 25.03.2014, тобто в період дії тимчасової адміністрації), що також підтверджено позивачем за первісним позовом.

Так, відповідачем за первісним позовом на адресу позивача за первісним позовом направлені заяви від 07.05.2014 № 14/1-591/Ос та від 07.05.2014 № 14/1-589/Ос та лист № 14/5-986/Бл від 20.03.2014 з вимогою про припинення зобов'язання за кредитним договором № 14/13-Ю від 12.10.2013 на суму 651 200 грн. 00 коп. шляхом зарахування зустрічних вимог (а.с.56-59). Однак, перерахування коштів, або проведення заліку здійснено не було.

Листом від 28.10.2014 № 7/2743-кр позивач повідомив відповідача проте, що Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято Рішення № 226/4 від 16.10.2014 щодо затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Брокбізнесбанк», згідно якого Ваші грошові вимоги до банку акцептовані в сумі 749 206 грн. 30 коп. та будуть задовольнятися в 7 чергу (а.с.60).

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем на адресу позивача направлені листи: № 14/5-758 від 05.03.2014, № 14/5-986/Бл від 20.03.2014 та № 14/5-1401/Бл від 28.04.2014 , в яких повідомлено банк про намір врегулювати погашення заборгованості за кредитним договором, надаючи банку платіжні доручення на перерахування коштів в рахунок погашення боргу (а.с.64-66) .

Також на адресу позивача 20.03.2014 відповідачем направлено листа за вих. № 14/5-986/Бл, в якому повідомлено банк про залік однорідних зустрічних вимог станом на 19.03.2014 на загальну суму 578 970 грн. 01 коп., яка знаходилася на рахунках відповідача у банку: № 1003 (залишок коштів склав 62163,38 грн.), № 1002 (залишок коштів склав 133083,56 грн.), № 1001 (залишок коштів склав 118374,38 грн.), № 1006 (залишок коштів склав 7455,00 грн.), № 1005 (залишок коштів склав 257878,54 грн.), № 1004 ( залишок коштів склав 15,15 грн.)(а.с.64).

Як вбачається з довідок банку про залишки на особистих рахунках коштів на вказаних рахунках станом на 24.06.2014 на рахунках відповідача були наявні грошові кошти, а саме: на рахунку № 1001 залишок коштів склав 126724,38 грн., на рахунку № 1002 залишок коштів склав 200984,57 грн., на рахунку № 1003 залишок коштів склав 62108,38 грн., на рахунку № 1004 - 15,15 грн., на рахунку № 1005 - 335244,96 грн., на рахунку № 1006- 15745,50 грн. та на рахунку № 1007 - 740822,94 грн., № 1000 - 5302,35 грн.(а.с.67-68).

Відповідно до п. 2.12 кредитного договору № 14/13-Ю від 12.10.2013 моментом (днем) повернення суми кредиту, його частини,процентів,неустойки, пені, штрафів, та інших платежів, визначених цим договором вважається день зарахування на відповідні рахунки банку у відповідності до п. 2.1 та 2.13 цього договору.

Таке виконання також узгоджується з положеннями розділу 6 укладеного між сторонами договору № 52531 від 01.08.2012 про відкриття банківських рахунків та здійснення розрахунково-касового обслуговування, за яким сторонами погоджено процедуру договірного списання коштів,яка застосовується у випадку необхідності списання грошових коштів з рахунку банку на свої ж рахунки.

Указані умови кредитного договору узгоджуються з положеннями чинного законодавства України, згідно яких грошові кошти можуть бути списані з рахунку клієнта без його розпорядження, зокрема у випадках ,встановлених договором між банком і клієнтом (ч.2 ст.1071 ЦК України).

За таких обставин, суд вважає, що станом на день надходження до позивача заяви про залік однорідних зустрічних вимог, а саме 07.05.2014, що вбачається зі штемпеля реєстрації на листі відповідача за вих. № 14/1-589/Ос та № 14/1-591/Ос, та листі № 14/5-1401/Бл від 28.04.2014 на рахунках у банку знаходилися вказані вище суми коштів відповідача, з яких на рахунку № 1003, який відкритий за умовами п.2.11 кредитного договору №14/13-Ю від 12.10.2013 та на який, фактично, повернуто відповідачем певну суму заборгованості за кредитом в сумі 623781 грн. 43 коп. та грошові кошти в сумі 10508 грн. 40 коп.( сплата відсотків за користування кредитом за період з 31.01.2014 по 27.02.2014).

Проте, позивачем залік зустрічних однорідних вимог не проведено та про це він відповідача не повідомив.

Вирішуючи спір в цій частині суд зазначає, що з аналізу договірних зобов'язань за кредитним договором слідує, що за своєю юридичною природою укладений між сторонами договір є кредитним договором, за яким відповідно до приписів статті 1054 Цивільного кодексу України банк (кредитодавець) зобов'язується надати кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. В даному контексті суд також зазначає, що у відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а за частиною 7 статті 193 Господарського кодексу України, одностороння відмова від виконання умов договору не допускається.

Натомість, з аналізу договірних відносин за договором про відкриття банківських рахунків та здійснення розрахунково-касового обслуговування слідує, що своєю юридичною природою між сторонами укладено договір банківського рахунку, правовідносини за яким регулюються главою 72 ЦК України.

Зокрема, за статтею 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

У відповідності до статті 1068 того ж Кодексу Банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

За таких обставин, між сторонами існували грошові зобов'язання, які за своїм предметом та характером можуть вважатися зустрічними зобов'язаннями.

Статтею 601 ЦК України встановлено підставу припинення зобов'язання зарахуванням. Так, зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Водночас, за частиною 5 статті 602 того ж Кодексу не допускається зарахування зустрічних вимог: 1) про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю; 2) про стягнення аліментів; 3) щодо довічного утримання (догляду); 4) у разі спливу позовної давності; 5) в інших випадках, встановлених договором або законом.

В свою чергу, пунктом 4 частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації банку зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом, не здійснюється.

Так, постановою Правління Національного Банку України від 28.02.2014 № 107 "Про віднесення ПАТ "Брокбізнесбанк" до категорії неплатоспроможних" акціонерне товариство "Брокбізнесбанк" віднесено до категорії неплатоспроможних.

Як вбачається, Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 28.02.2014 прийнято рішення № 9 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в ПАТ "Брокбізнезбанк", яка в подальшому продовжена рішенням № 42 від 03.06.2014.

Згодом, рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 45 від 11.06.2014, починаючи з 11.06.2014 у відношенні позивача розпочато процедуру ліквідації.

Таким чином, станом на день надходження до позивача заяви відповідача про залік однорідних зустрічних вимог, тобто 07.05.2014, позивач знаходився у стані тимчасової адміністрації і міг проводити залік зустрічних однорідних вимог (за певним названим вище обмеженням).

Разом з тим, суд зазначає, що відповідач надаючи банку платіжні доручення: № 1528 від 03.03.2014 на суму 10508,40 грн. (сплата відсотків за користування кредитом), № 1550 від 04.03.2014 на суму 52488,57 грн. (погашення заборгованості за кредитним договором), № 1551 від 04.03.2014 на суму 285,00 грн. (погашення заборгованості за кредитним договором), № 1552 від 04.03.2014 на суму 61663,38 грн. (погашення заборгованості за кредитним договором), № 1553 від 04.03.2014 на суму 15,15 грн. (погашення заборгованості за кредитним договором), № 2723 від 08.042014 (погашення заборгованості за кредитним договором), № 2724 від 08.04.2014 на суму 122684,38 грн. (погашення заборгованості за кредитним договором), № 2725 від 08.04.2014 на суму 154990,98 грн. (погашення заборгованості за кредитним договором), № 2726 від 08.04.2014 на суму 221013,97 грн. (погашення заборгованості за кредитним договором), № 2727від 08.04.2014 на суму 450,00 грн. (погашення заборгованості за кредитним договором) на перерахування коштів з власних рахунків на рахунок № 1003, фактично, виконав зобов'язання з повернення суми заборгованості за кредитом у розмірі 623781 грн. 43 коп. та заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 10508 грн. 40 коп. (всього на загальну суму 634289 грн. 83 коп.) у відповідності до пункту 2.12 кредитного договору № 14/13-Ю від 12.10.2013, за яким моментом повернення кредиту вважається день зарахування грошових коштів на відповідні рахунки Банку. Таке виконання також узгоджується з положеннями пункту 6.1. укладеного між сторонами договору № 52531 від 01.08.2012 про відкриття банківських рахунків та здійснення розрахунково-касового обслуговування, за яким сторонами погоджено процедуру договірного списання коштів, яка застосовується у випадку необхідності списання грошових коштів з рахунку відповідача на свої ж рахунки.

За таких обставин, суд вважає, що зобов'язання відповідачем були виконані не заліком зустрічних позовних вимог, а безпосередньою сплатою грошових коштів на рахунок № 1003, який був відкритий в рамках договору про надання кредиту, на загальну суму 634289 грн. 83 грн., у зв'язку з чим станом на день звернення позивача з позовом до суду заборгованість відповідача не існувала, що відповідає положенням статті 599 ЦК України, за якою зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а тому позовні вимоги в цій частині за первісним позовом та за зустрічним (щодо припинення зобов'язання шляхом його зарахування) є безпідставними та задоволенню не підлягають.

При цьому невиконання позивачем договірного списання грошових коштів з одного рахунку відповідача на інший судом розцінюється як надмірне використання своїх прав, оскільки така відмова ним здійснена з посиланням на факт введення тимчасової адміністрації, хоча здійснення договірного списання не заборонене законом.

Так, у відповідно до пункту 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Тобто вказаною правовою нормою не заборонено проведення договірного списання грошових коштів з одного рахунку клієнта банку на інший у період існування тимчасової адміністрації банку.

Як вбачається, позивачем за первісним позовом не були виконані платіжні доручення відповідача за первісним позовом, які були направлені через систему «Клієнт-Банк», та в межах залишку коштів на поточних рахунках. Дані операції були здійсненні відповідно до умов договору та відкриття банківських рахунків та здійснення розрахунково - касового обслуговування від 01.08.2012 №52531.

За таких обставин, суд вважає, що зобов'язання відповідачем були виконані не заліком зустрічних позовних вимог, а безпосередньою сплатою грошових коштів на рахунок № 1003, який був відкритий в рамках кредитного договору № 14/13-Ю від 12.10.2013, на загальну суму 634289 грн. 83 коп., у зв'язку з чим станом на день звернення позивача з позовом до суду заборгованість відповідача не існувала, що відповідає положенням статті 599 ЦК України, за якою зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а тому позовні вимоги в цій частині за первісним позовом та за зустрічним (щодо припинення зобов'язання шляхом його зарахування) є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Таким чином, судова колегія вважає, що позивачем за первісним позовом не доведено позовних вимог про стягнення з відповідача за первісним позовом заборгованості за кредитом в сумі 651 200 грн. 00 коп.

У зв'язку з цим, суд визнає, що позивачем за первісним позовом не доведено й інших, пов'язаних із зазначеними вище вимогами, позовних вимог про стягнення грошових коштів, а саме: 154570 грн. 79 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 2092 грн. 69 коп. - 3% річних за прострочення за сплату відсотків, 12444 грн. 17 коп. - 3% річних за прострочення за сплату кредиту, 104561 грн. 24 коп. - інфляційні втрати за прострочення за сплату кредиту, 18437 грн. 09 коп. - інфляційні втрати за прострочення за сплату відсотків, 109655 грн. 85 коп. - пеня за прострочення сплати кредиту, 18700 грн. 00 коп. - пеня за прострочення сплати процентів, а тому у задоволенні позовних вимог у зазначених розмірах та вимог про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 651 200 грн. 00 коп. слід відмовити.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом штрафів за не виконання умов кредитного договору № 14/13-Ю від 12.10.2013, а саме: 4000 грн. 00 коп. - штраф за порушення п. 4.2.5 (пп. а,б) договору, 4000 грн. 00 коп. - штраф за порушення п. 4.2.5 (п. в) договору, 4000 грн. 00 коп. - штраф за порушення п. 4.2.5 (п. г) договору, 4000 грн. 00 коп. - штраф за порушення п. 4.2.5 (п. д) договору, 12210 грн. 00 коп. - штраф за порушення п. 1.2.2 договору застави № 17/13-3Ю від 20.10.2013 слід зазначити , що вказані вимоги позивача є безпідставними.

Так, згідно п. 4.2.5 (п.п. а,б,в,г,д) кредитного договору № 14/13-Ю від 12.10.2013 зазначено, що позичальник зобов'язаний щоквартально до 25 числа місяця, наступного за звітним кварталом, надавати банку фінансову інформацію ,пов'язану з діяльністю позичальника у звітному кварталі; щорічно до 20 лютого наступного за звітним роком надавати банку фінансову інформацію, пов'язану з діяльністю позичальника у звітному році; щоквартально до 7 числа місяця, наступного за звітним кварталом,надавати банку довідку (або завірені банками виписки) з інших банків, в яких у позичальника відкриті поточні рахунки та існує кредитна заборгованість , про фактичні обороти і стан заборгованості за попередній квартал; щоквартально до 25 числа місяця, наступного за звітним кварталом, надавати банку роз шифровку дебіторів та кредиторів за встановленою банком формою; щоквартально до 25 числа місяця, наступного за звітним кварталом, надавати банку роз шифровку основних засобів за встановленою банком формою.

Згідно умов п.1.2.2 договору застави № 17/13-ЗЮ від 12.10.2013 заставодавець (відповідач за первісним позовом) зобов'язаний надавати заставодержателю (позивач за первісним позовом) усі необхідні документи для перегляду вартості предмету застави.

Вказані вимоги договору відповідач виконував до 10.06.2014, тобто до прийняття Правлінням Національного Банку України постанови № 339 від 10.06.2014 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк».

Згідно ст. 46 Закону України « Про гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси.

Згідно пояснень відповідача за первісним позовом ним не надано вказаних у п. 4.5 кредитного договору та у п. 1.2.2 договору застави документів та інформації, оскільки банк вже не здійснював банківську діяльність.

Позивач зазначає, що відповідачем вказані вимоги не виконувалися з 24 березня 2014 року.

Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України "Про бухгалтерську звітність та фінанси в Україні" (далі за текстом- Закон) на основі даних бухгалтерського обліку підприємства зобов'язані складати фінансову звітність. Фінансову звітність підписують керівник та бухгалтер підприємства.

Відповідно до ч. 4 вказаної статті закону встановлено, що форми фінансової звітності підприємств (крім банків) і порядок їх заповнення встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики.

Згідно ч. 1 ст. 13 зазначеного закону, звітним періодом для складання фінансової звітності є календарний рік. Проміжна звітність складається щоквартально наростаючим підсумком з початку звітного року в складі балансу та звіту про фінансові результати. Баланс підприємства складається за станом на кінець останнього дня кварталу (року).

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону підприємства зобов'язані подавати квартальну та річну фінансову звітність органам, до сфери управління яких вони належать, трудовим колективам на їх вимогу, власникам (засновникам) відповідно до установчих документів, якщо інше не передбачено цим Законом. Органам виконавчої влади та іншим користувачам фінансова звітність подається відповідно до законодавства.

У рамках здійснення заходів, передбачених Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", суб'єкти господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, на період її проведення звільняються від відповідальності за недотримання строків, передбачених для подання фінансової звітності.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 13.10.2014 (а. с.70-71) Управління державної служби охорони при ГУМВС України в Луганській області зареєстровано за адресою - м. Луганськ, вул.. Леніна, буд. 30.

Крім того, з 23.07.2014 підприємство відповідача не має можливості у повному обсязі провадити свою господарську діяльність на території Луганської області у зв'язку із захопленням представниками незаконних збройних формувань адміністративної будівлі відповідача, яка розташована за адресою: м. Луганськ, вул. Леніна, 30. Даний факт зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000655. Управління ДСО було змінено місце постійної дислокації.

Згідно пояснень відповідача за первісним позовом практично більшість документації залишилась в приміщенні за адресою: м. Луганськ, вул. Леніна, 30, оскільки вивести її не було можливості, тому як вона знаходилась у захопленому приміщенні.

Також, відповідно до постанови Національного Банку України від 06.08.2014 «Про призупинення здійснення фінансових операцій» всі банківські установи припинили свою діяльність у місті Луганську.

Наказом Департаменту Державної служби охорони при МВС України від 02.12.2014 № 190 "Про тимчасову зміну дислокації УДСО ГУМВС України в Донецькій та Луганській областях" визначено тимчасове місце дислокації УДСО - Луганська область. м. Сєвєродонецьк, вул. Партизанська, 27. Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців від 19.01.2015 місцезнаходження відповідача за первісним позовом підтверджено (а.с.69).

Як було наведено вище, на законодавчому рівні, суб'єкти господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, на період її проведення звільняються від відповідальності за недотримання строків, передбачених для подання фінансової звітності та інших.

В даному випадку, позивач стягує з відповідача штраф за неподання документів фінансової звітності та незважаючи на те, що умовами кредитного договору та договору застави передбачені такі дії позивача, останній не має підстави для стягнення штрафних санкцій за порушення відповідачем п. 4.2.5 кредитного договору, та п. 1.2.2 договору застави.

Із аналізу ст.ст.2,17,19 Закону України « Про банки та банківську діяльність», п.2 ч.2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вбачається, що з моменту прийняття Національним Банком України рішення про відкликання ліцензії та відкриття ліквідаційної процедури банку (11.06.2014) АТ «Брокбізнесбанк» втратив право на здійснення банківської діяльності, зокрема, нарахування штрафних санкцій та процентів за всіма кредитними договорами. Така правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 06.02.2013 управі № 5023/2491/11 та від 16.12.2013 у праві № 5023/5556/12.

За таких обставин, з урахуванням Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" в задоволенні вимог про стягнення з відповідача вищевказаних штрафів слід відмовити.

Клопотання відповідача за первісним позовом про залишення первісного позову без розгляду на підставі п.1 ст.81 ГПК України з посилання на те, що представник АТ «Брокбізнесбанк» В.М.Мельник не мав права підписувати позовну заяву від імені АТ «Брокбізнесбанк» судом відхиляється з огляду на наступне.

Відповідно до частини 3 статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа фонду має право вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку.

Статтею 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що уповноважена особа фонду з дня свого призначення здійснює такі повноваження - виконує повноваження органів управління банку, у встановленому законом порядку вживає заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що прибуває у третіх осіб, виконує повноваження, які зазначені частиною 2 статі 37 цього Закону.

Згідно із ст. 246 ЦК України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Пунктом 11.6.3 Статуту АТ «Брокбізнесбанк» (нова редакція) затвердженого 08.04.2011 визначено, що Голова Правління банку видає довіреності особам, які відповідно до законодавства можуть бути представниками банку.

Таким чином, довіреність № 62/03 від 03.03.2015 на ім'я Мельник В.М. на представництво інтересів банку було видано уповноваженою особою Фонду відповідно до вимог чинного законодавства.

Таким чином, судова колегія вважає, що у задоволенні позовних вимог за первісним позовом слід відмовити повністю.

Частиною 1 п. 22 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 10.06.2014 № 339 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 11.06.2014 № 45 «Про початок ліквідації АТ «Брокбізнесбанк» та прозначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію» та призначення уповноваженої особи на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» на період з 11.06.2014 по 10.06.2015 включно.

Питання щодо розподілу витрат з оплати судового збору не вирішується, оскільки позивач за первісним позовом звільнений від його сплати, відповідно до ч.1 п.22 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Щодо позовних вимог за зустрічним позовом.

В обґрунтування вимог позивач за зустрічним позовом посилається на наступне.

01.08.2012 між сторонами у справі укладено договір № 52531 про відкриття банківських рахунків та здійснення розрахунково-касового обслуговування, за умовами якого відповідачу відкрито у банку рахунки №1001, № 31002, № 1003, № 1004, № 1005, № 1006, № 1007, № 51001 та № 1000 (а.с. 61-63, 67).

Між Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» (далі за текстом - Банк, позивач за первісним договором та Управлінням державної охорони при ГУМВС України у Луганській області (далі за текстом - Позичальник, відповідач за первісним позовом ) було укладено кредитний договір №14/13-Ю від 12.10.2013 (далі за текстом - Договір). Відповідно до умов договору кредит надавався для придбання транспортних засобі, кредит надано в сумі 976 800 грн. 00 коп. Термін повернення кредиту - до 10 жовтня 2014 року включно.

Видача кредиту здійснювалось шляхом перерахування на поточний рахунок позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним позовом) № 1003 в банк (відповідач за зустрічним позовом). В забезпечення вимог зазначеного кредитного договору між позивачем та відповідачем 12.10.2013 укладений договір застави № 17/13-ЗЮ.

Управлінням державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області (позивач за зустрічним позовом) заявлені вимоги про визнання припиненими зобов'язань за кредитним договором № 14/13-Ю, укладеним 12.10.2013 між ПАТ "Брокбізнесбанк" (відповідач за зустрічним позовом) та Управлінням державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, шляхом зарахування.

З початку дії кредитного договору позивач за зустрічним позовом належно виконував свої грошові зобов'язання. З метою погашення заборгованості за кредитом перерахував грошові кошти на розрахунковий рахунок. Відкритий для надання кредиту № 1003 згідно умов п. 2.11 кредитного договору.

Позивачем за зустрічним позовом (відповідач за первісним позовом) через систему Клієнт-Банк 03.03.2014 були направлені платіжні доручення: № 1528 від 03.03.2014 на суму 10508,40 грн. (сплата відсотків за користування кредитом), № 1550 від 04.03.2014 на суму 52488,57 грн. (погашення заборгованості за кредитним договором), № 1551 від 04.03.2014 на суму 285,00 грн. (погашення заборгованості за кредитним договором), № 1552 від 04.03.2014 на суму 61663,38 грн. (погашення заборгованості за кредитним договором), № 1553 від 04.03.2014 на суму 15,15 грн. (погашення заборгованості за кредитним договором), № 2723 від 08.042014 (погашення заборгованості за кредитним договором), № 2724 від 08.04.2014 на суму 122684,38 грн. (погашення заборгованості за кредитним договором), № 2725 від 08.04.2014 на суму 154990,98 грн. (погашення заборгованості за кредитним договором), № 2726 від 08.04.2014 на суму 221013,97 грн. (погашення заборгованості за кредитним договором), № 2727від 08.04.2014 на суму 450,00 грн. (погашення заборгованості за кредитним договором). Але вказані документи банком не виконані.

В обґрунтування таких дій банк послався на введення тимчасової адміністрації з 03.03.2014.

З метою проведення відповідної операції, відповідачем до позивача неодноразово направлялися відповідні вимоги.

Правовідносини з питань запровадження процедури тимчасової адміністрації в неплатоспроможному банку та процедури ліквідації врегульовані нормами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Укладені між сторонами у даній справі кредитний договір №14/13-Ю від 12.10.2013 та договір про відкриття банківських рахунків та здійснення розрахунково-касового обслуговування, за умовами якого відповідачу відкрито у банку рахунки № 52531 від 01.08.2012 не розривалися і не припинялися.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу в день його надходження.

В той же час, будь-яких заборон на проведення зарахувань зустрічних однорідних вимог між неплатоспроможним банком під час процедури його ліквідації з клієнтами такого банку, норми чинного законодавства не містять.

Згідно листа ПАТ "Брокбізнесбанк" вих. № 7/2743-кр від 28.10.2014 Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 226/14 від 16.10.2014 щодо затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ "Брокбізнесбанк" грошові вимоги Управління державної служби охорони при ГУМВС України в Луганській області акцептовані в сумі 749 206 грн. 30 коп. та будуть задовольнятися в 7 чергу.

Позивач за зустрічним позовом неодноразово пропонував відповідачу за зустрічним позовом провести зарахування однорідних зустрічних вимог, але останнім зарахування проведено не було.

Виходячи з наведеного, керуючись нормами ст. 601 ЦК України позивач за зустрічним позовом вважає що між сторонами у справі відбулося припинення зобов'язань за кредитним договором.

Відповідач за зустрічним позовом проти позову заперечує та зокрема зазначає, що постановою Правління Національного Банку України від 28.02.2014 №107 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк до категорії неплатоспроможних" та згідно ст. 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 28.02.2014 №9 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство "Брокбізнесбанк".

Тимчасову адміністрацію в АТ "Брокбізнесбанк" запроваджено строком на три місяці з 03.03.2014 по 02.06.2014.

Постановою Правління Національного Банку України від 10.06.2014 № 339 було відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації відповідача за зустрічним позовом, в зв'язку з чим виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення від 11.06.2014 № 45 про початок здійснення процедури ліквідації відповідача за зустрічним позовом, та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

Пунктом 16 статті 2 зазначеного Закону встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Відтак, у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

У відповідності із наказом № 248 від 03.03.2014 уповноваженої особи Фонду з 03.03.201 заборонено здійснювати будь-які видаткові банківські операції в АТ "Брокбізнесбанк", зокрема перерахування безготівкових коштів за рахунками юридичних осіб.

Відповідно до пункту третього частини 2 статті 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду має право продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій.

Після запровадження у банку тимчасової адміністрації (з метою виведення цього банку з ринку) та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому, передбаченому зазначеним спеціальним Законом порядку з дотриманням принципів черговості, передбаченої статтею 52 цього Закону, та виходячи з того, що найвищий пріоритет мають зобов'язання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом.

Виходячи з наведеного, відповідач за зустрічним позовом просить відмовити в задоволенні зустрічного позову.

Обґрунтовуючи позовні вимоги за зустрічним позовом позивач за зустрічним позовом посилається на положення ст. 601 Цивільного кодексу України, ст. 203 Господарського кодексу України та ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Оцінивши матеріли справи та доводи представників сторін у їх сукупності суд прийшов до наступного.

Між сторонами у справі укладено договір про відкриття банківських рахунків та здійснення розрахунково-касового обслуговування № 52531 від 01.08.2012, за умовами якого відповідачу відкрито у банку рахунки №1001, № 31002, № 1003, № 1004, № 1005, № 1006, № 1007, № 51001 та № 1000 (а.с. 61-63, 67).

Позивачем за зустрічним позовом (відповідач за первісним позовом) через систему Клієнт-Банк 03.03.2014 були направлені платіжні доручення: № 1528 від 03.03.2014 на суму 10508,40 грн. (сплата відсотків за користування кредитом), № 1550 від 04.03.2014 на суму 52488,57 грн. (погашення заборгованості за кредитним договором), № 1551 від 04.03.2014 на суму 285,00 грн. (погашення заборгованості за кредитним договором), № 1552 від 04.03.2014 на суму 61663,38 грн. (погашення заборгованості за кредитним договором), № 1553 від 04.03.2014 на суму 15,15 грн. (погашення заборгованості за кредитним договором), № 2723 від 08.042014 (погашення заборгованості за кредитним договором), № 2724 від 08.04.2014 на суму 122684,38 грн. (погашення заборгованості за кредитним договором), № 2725 від 08.04.2014 на суму 154990,98 грн. (погашення заборгованості за кредитним договором), № 2726 від 08.04.2014 на суму 221013,97 грн. (погашення заборгованості за кредитним договором), № 2727від 08.04.2014 на суму 450,00 грн. (погашення заборгованості за кредитним договором). Але вказані документи банком не виконані (а.с.147-156).

Так, постановою Правління Національного Банку України від 28.02.2014 № 107 "Про віднесення ПАТ "Брокбізнесбанк" до категорії неплатоспроможних" акціонерне товариство "Брокбізнесбанк" віднесено до категорії неплатоспроможних.

В свою чергу, Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 28.02.2014 прийнято рішення № 9 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в АТ "Брокбізнезбанк", яка в подальшому продовжена рішенням № 42 від 03.06.2014.

Згодом, рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 45 від 11.06.2014, починаючи з 11.06.2014 у відношенні позивача розпочато процедуру ліквідації.

Тимчасову адміністрацію в Банку запроваджено строком на 3 місяці з 03.03.2014 по 02.06.2014 .

Постановою Правління Національного банку України від 10.06.2014 № 339 було відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації відповідача, в зв'язку з чим виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення від 11.06.2014 № 45 про початок здійснення процедури ліквідації Відповідача, та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію.

Згідно з частиною 2 статті 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Статтею 36 даного Закону врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Так, відповідно до пункту 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Пунктом 1 частини 6 статті 36 даного Закону передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Як вбачається з листа АТ "Брокбізнесбанк" вих. № 7/2743-кр від 28.10.2014 Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 226/14 від 16.10.2014 щодо затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ "Брокбізнесбанк" грошові вимоги Управління державної служби охорони при ГУМВС України в Луганській області акцептовані в сумі 749 206 грн. 30 коп. та будуть задовольнятися в 7 чергу (а.с.60).

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем за зустрічним позовом на адресу відповідача за зустрічним позовом направлені листи: № 14/5-758 від 05.03.2014, № 14/5-986/Бл від 20.03.2014 та № 14/5-1401/Бл від 28.04.2014, в яких повідомлено банк про намір врегулювати погашення заборгованості за кредитним договором, надаючи банку платіжні доручення на перерахування коштів в рахунок погашення боргу (а.с.64-66) .

Також на адресу відповідача за зустрічним позовом 20.03.2014 позивачем за зустрічним позовом направлено листа за вих. № 14/5-986/Бл, в якому повідомлено відповідача за зустрічним позовом про залік однорідних зустрічних вимог станом на 19.03.2014 на загальну суму 578 970 грн. 01 коп., яка знаходилася на рахунках відповідача у банку: № 1003 (залишок коштів склав 62163,38 грн.), № 1002 (залишок коштів склав 133083,56 грн.), № 1001 (залишок коштів склав 118374,38 грн.), № 1006 (залишок коштів склав 7455,00 грн.), № 1005 (залишок коштів склав 257878,54 грн.), № 1004 ( залишок коштів склав 15,15 грн.)(а.с.64).

Позивач за зустрічним позовом заявами від 07.05.2014 № 14/1-591/Ос та № 14/1-589/Ос та листом від 28.04.2014 від 14/5-1401/5 повідомляв відповідача за зустрічним позовом про припинення зобов'язань за кредитним договором № 14/13-Ю від 12.10.2013 на суму 651 200 грн.00 коп. та припинення зобов'язань банку щодо повернення залишку коштів, які знаходяться на поточних рахунках позивача шляхом зарахування таких зустрічних однорідних вимог(а.с.56-59,66).

Відповідно до норм статті 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управленої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами, а також згідно частини 2 цієї статті в разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду.

Згідно частини 3 статті 203 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не визначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

На підставі частини 1 статті 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняються зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Отже, зарахування зустрічних однорідних вимог є однією з форм припинення зобов'язання, внаслідок якого має місце індивідуальне задоволення вимог окремого кредитора за рахунок майна боржника.

Зарахування можливе за наявності таких умов: зустрічність вимог - одночасна участь сторін у двох зобов'язаннях і при цьому кредитор за одним зобов'язанням є боржником в іншому зобов'язанні;

- однорідність вимог (гроші, однорідні речі);

- настання строку виконання зобов'язання або визначення строку моментом запитання, або щоб термін виконання не був вказаний взагалі, тобто виконання можна було вимагати в будь-який момент;

- ясність вимог - відсутність спору відносно характеру зобов'язання, його змісту, умов виконання;

- звернення з заявою однієї сторони до іншої.

Тобто, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів, тощо); строк виконання щодо таких вимог настав або не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги.

В даному випадку зарахування зустрічних однорідних вимог фактично не відбулося.

Спеціальним законом, що регулює відносини, які виникають у зв'язку з виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, є Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Відповідно до пункту третього частини 2 статті 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду має право продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій.

Відповідно до наказу № 248 від 03.03.2014 уповноваженої особи Фонду з 03.03.2014 заборонено здійснювати будь-які видаткові банківські операції в АТ "Брокбізнесбанк", зокрема перерахування безготівкових коштів за рахунками юридичних осіб.

Крім того, виходячи зі змісту статей 39, 40, 49, 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації складається план врегулювання (рішення Фонду, що визначає спосіб, економічне обґрунтування, строки та умови виведення неплатоспроможного банку з ринку) у якому визначаються заходи щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку в один із способів передбачених у частині 2 статі 39 даного Закону.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Згідно ст. 49 Закону уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними.

Також уповноважена особа Фонду складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

Під час відчуження зобов'язань Фонд має забезпечити неупереджене ставлення до всіх кредиторів неплатоспроможного банку, дотримуючись черговості, передбаченої статтею 52 цього Закону, при цьому зобов'язання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом, мають найвищий пріоритет і не можуть бути відчужені частково. Під час ліквідації банку уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури. Кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у черговості передбаченій статтею 52 даного Закону. Вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги.

Крім того, у відповідності до п. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", заборона здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог передбачена для неплатоспроможних банків тільки під час тимчасової адміністрації та, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановлених цим Законом.

Відповідно до п. 3 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженої особи Фонду є нікчемними.

В даному випадку, зарахування зустрічних однорідних вимог не відбулося, у зв'язку із процедурою ліквідації банку. Тобто не відбулося припинення зобов'язань зарахуванням, що підтверджено фактичними доказами та наведеними вище обставинами

Так, відповідно до пункту 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

На підставі викладених обставин заперечення відповідача відносно первісного позову щодо припинення зобов'язань шляхом заліку та заперечення позивача щодо неможливості здійснення заліку через наявність процедури тимчасової адміністрації та ліквідації банку до уваги судом не приймаються.

Судова колегія дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову про визнання припиненими зобов'язання за кредитним договором № №14/13-Ю, укладеним 12.10.2013 між АТ "Брокбізнесбанк" та Управлінням державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, шляхом зарахування.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Виходячи з наведеного, у задоволенні зустрічного позову слід відмовити у повному обсязі з віднесенням судових витрат за зустрічним позовом на позивача за зустрічним позовом.

У судовому засіданні 07.09.2015 оголошена вступна та резолютивна частина рішення за первісним позовом та зустрічним позовом.

Частиною 1 п. 22 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 10.06.2014 № 339 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 11.06.2014 № 45 «Про початок ліквідації АТ «Брокбізнесбанк» та прозначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію» та призначення уповноваженої особи на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» на період з 11.06.2014 по 10.06.2015 включно.

Питання щодо розподілу витрат з оплати судового збору за первісним позовом не вирішується, оскільки позивач за первісним позовом звільнений від його сплати, відповідно до ч.1 п.22 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі ст.ст. 44, 49 ГПК України питання щодо розподілу витрат з оплати судового збору за первісним позовом не вирішується, судові витрати за зустрічним позовом в сумі 1218 грн. 00 коп. покладаються на позивача за зустрічним позовом.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 77, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія

в и р і ш и л а:

1. У задоволенні первісного позову Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" до Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України України у Луганській області про стягнення 1099871 грн. 92 коп. відмовити.

2. У задоволенні зустрічного позову Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України України у Луганській області до Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" про визнання припиненими зобов'язання шляхом зарахування відмовити.

3. Судові витрати за зустрічним позовом покласти на позивача за зустрічним позовом.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Відповідно до ст. 92 Господарського процесуального кодексу України рішення може бути оскаржено до апеляційної інстанції протягом десятиденного строку.

Повне рішення складено і підписано - 14.09.2015

Головуючий у колегії Г.М. Старкова

Суддя С.В.Вінніков

Суддя І.П.Голенко