ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2015 р. Справа № 907/555/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Марко Р.І.

суддів Желік М.Б.

Галушко Н.А.

при секретарі судового засідання Стефанишин О.О.

прокурор Яворський Я.Т.

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 б/н від 06.07.2015 року (вх. № 01-05/3195/15 від 15.07.2015р.).

на рішення господарського суду Закарпатської області від 18.06.2015р.

у справі № 907/555/15, суддя Васьковський О.В.

за позовом прокурора Тячівського району в інтересах держави в особі Буштинської селищної ради, смт.Буштино, Тячівський район

до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, с.Бедевля, Тячівський район

про стягнення суми 12844,48 грн. збитків за користування земельною ділянкою

В С Т А Н О В И В:

18.06.2015 року господарським судом Закарпатської області винесено рішення у справі № 907/555/15 за позовом прокурора Тячівського району в інтересах держави в особі Буштинської селищної ради, смт.Буштино, Тячівський район до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення суми 12844,48 грн. збитків за користування земельною ділянкою.

Не погодившись з рішенням господарського суду Закарпатської області фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимоги відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваному рішенні не відповідають дійсним обставинам справи.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 16.07.2015р. подані скаржником матеріали визнано достатніми для прийняття апеляційної скарги до провадження, розгляд справи призначено на 31.08.2015 року.

В порядку ст.77 ГПК України розгляд справи відкладено до 14.09.2015р. з підстав викладених у відповідній ухвалі суду.

В судове засідання 14.09.2015р. з"явився прокурор, який заперечив проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення місцевого господарського суду законним та обґрунтованим.

Позивач та відповідач участі уповноважених представників у судове засідання не забезпечили, причин неявки суду не повідомили, хоча були належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до п.3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що ухвалою суду про призначення справи до розгляду явку представників сторін в судове засідання не визначено обов'язковою, сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, відтак, не були позбавлені конституційного права на захист охоронюваних законом інтересів, а у справі міститься достатньо доказів для розгляду апеляційної скарги по суті, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду вирішила апеляційну скаргу розглянути за відсутності представників позивача та відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 99 ГПК України у судовому засіданні 14.09.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови Львівського апеляційного господарського суду.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши прокурора, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, колегія суддів дійшла до висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, рішенням 17 сесії 6 скликання Буштинської селищної ради №675 від 23.08.2012 року затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 в АДРЕСА_1, площею 0,1415 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

Відповідно до п.п.2, 3 вказаного рішення ФОП ОСОБА_2 надано в оренду вищевказану земельну ділянку для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, площею 0,1415 га строком на 5 років, встановлено орендну плату у відповідності до Положення про оренду та порядок розрахунку орендної плати за земельні ділянки у смт. Буштино, затвердженого рішенням сесії Буштинської селищної ради №324 від 23.08.2011 року.

Пунктом 4 вказаного рішення Буштинської селищної ради ФОП ОСОБА_2 зобов'язано у двохмісячний термін укласти договір оренди земельної ділянки з Буштинською селищною радою та зареєструвати відповідно до чинного законодавства.

Контроль за виконанням рішення Буштинської селищної ради №675, відповідно до п.6 рішення, покладено на постійно діючу комісію з питань охорони навколишнього середовища, раціонального використання природних ресурсів та рекреації та з питань агропромислового комплексу, земельних ресурсів та розвитку селища.

27.04.2015 року комісією з питань охорони навколишнього середовища, раціонального використання природних ресурсів та рекреації та з питань агропромислового комплексу, земельних ресурсів та розвитку селища Буштино складено акт, яким встановлено факт використання Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 земельної ділянки в смт. Буштино вул. Народна, 4, площею 0,1415 га для комерційного використання. Так, зокрема, встановлено, що на вказаній земельній ділянці розміщене нерухоме майно - будівля заготівельного пункту, яка на даний момент не експлуатується та яка належить ФОП ОСОБА_2 на праві власності згідно договору купівлі-продажу №1-335 від 04.03.2003 року.

При цьому, відповідно до вказаного акту, право користування (оренди) вказаної земельної ділянки не зареєстровано, в результаті чого Буштинська селищна рада за період з 20.02.2014р. по 27.04.2015р. недоотримала коштів на суму 12844,48 грн.

Статтями 125, 126 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності та право постійного користування на земельну ділянку посвідчується відповідним державним актом. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

За приписами статті 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 1166 Цивільного кодексу України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З огляду на загальні положення статей 22, 1166 Цивільного кодексу України, для застосування такої міри відповідальності як стягнення майнової шкоди (збитків), потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та збитками, вини. При цьому, для стягнення збитків у вигляді неодержаних доходів (упущеної вигоди) також необхідним є встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Відповідно до статті 211 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок.

Згідно статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до пункту "д" статті 156 Земельного кодексу України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні, зокрема, внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Відповідно до статті 157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 року № 284, відшкодуванню підлягають: вартість житлових будинків, виробничих та інших будівель і споруд, включаючи незавершене будівництво; вартість плодоягідних та інших багаторічних насаджень; вартість лісових і дерево-чагарникових насаджень; вартість водних джерел (колодязів, ставків, водоймищ, свердловин тощо), зрошувальних і осушувальних систем, протиерозійних і протиселевих споруд; понесені витрати на поліпшення якості земель за період використання земельних ділянок з урахуванням економічних показників, на незавершене сільськогосподарське виробництво (оранка, внесення добрив, посів, інші види робіт), на розвідувальні та проектні роботи; інші збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані.

Відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, заподіяних внаслідок законного вилучення земельних ділянок на користь інших осіб, їх тимчасового зайняття такими користувачами та обумовленого цим неодержання власником (позивачем) доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки, здійснюється згідно приписів ст.ст. 156, 157 Земельного кодексу України та Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993р. № 284.

Частиною 4 статті 623 Цивільного кодексу України встановлено, що при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Позивач звертався до відповідача з листом №275/02-26 від 05.11.13 про укладення договору оренди земельної ділянки, в якому також вказується, що відповідач продовжує використовувати земельну ділянку, яку передано відповідачу згідно рішення 17 сесії 6 скликання Буштинської селищної ради № 675 від 23.08.2012 року, без реєстрації її права користування, у зв'язку з чим запропоновано в 5-ти денний термін звернутися до Реєстраційної служби Тячівського районного управління юстиції в Закарпатській області з заявою про державну реєстрацію права на нерухоме майно.

Таким чином, відповідач допускає протиправну поведінку щодо позивача, шляхом використання земельної ділянки за відсутності укладеного договору оренди вказаної земельної ділянки, тобто вбачається наявність вини щодо вищезазначеного, у зв'язку з чим позивачеві завдано збитки у вигляді не сплати орендної плати по періоду з 20.02.14. по 27.04.15, у розмірі 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та яка становить 135472,10грн. та відповідно наявність у позивача, з даного часу та по період - 27.04.15, права на відшкодування таких збитків, пов'язаних з використанням відповідачем такої земельної ділянки без відповідних правовстановлюючих документів.

Як вбачається, відповідач станом на час розгляду справи договір оренди вказаної земельної ділянки з позивачем не уклав, орендну плату за користування земельної ділянки не сплачує.

Згідно інформації з реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №37263023 від 07.05.15 відсутні відомості щодо спірної земельної ділянки за адресою Тячівський район, АДРЕСА_1.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна № 37262880 від 07.05.15 відсутні відомості щодо спірної земельної ділянки за адресою Тячівський район, АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки про надання інформації ДПІ у Тячівському районі Головного Управління ДФС у Закарпратській області №44/17-01 від 08.05.15 відповідачем сплата по орендній платі та земельному податку за земельну ділянку, розташовану в АДРЕСА_1, відсутня.

В матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують наявність укладеного станом на день розгляду справи договору оренди земельної ділянки та доказів сплати орендної плати щодо земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_1,.

Згідно детального розрахунку завданих позивачеві відповідачем збитків за час користування земельною ділянкою площею 0,1415 га, в АДРЕСА_1, без правовстановлюючих документів (за відсутності укладеного договору оренди земельної ділянки), який визначається розміром орендної плати, яка підлягла до сплати в період з 20.02.14. по 27.04.15, з урахуванням Положення про оренду та порядок розрахунку орендної плати за земельні ділянки у смт. Буштино, затвердженого рішенням сесії Буштинської селищної ради від 23.08.2011 № 324, становить 12844,48 грн.

Слід зазначити, що акт комісії з питань охорони навколишнього середовища, раціонального використання природних ресурсів та рекреації та з питань агропромислового комплексу, земельних ресурсів та розвитку селища Буштино від 27.04.2014 року та розрахунок збитків, що є додатком до акту не оскаржувалися та на момент прийняття рішення є чинними.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про підставність вимоги прокурора про стягнення з відповідача суми 12844,48 грн. збитків за користування земельною ділянкою.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно із ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Відповідно до ст.33 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Скаржник не надав доказів на спростування висновків місцевого господарського суду, викладених у рішенні господарського суду Закарпатської області від 18.06.2015р. у даній справі.

З огляду на все викладене вище, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Закарпатської області від 18.06.2015р. у даній справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на вимогах чинного законодавства і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально не обґрунтовані, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Судовий збір за перегляд рішення господарського суду Закарпатської області від 18.06.2015р. у даній справі в апеляційному порядку покласти на скаржника в порядку, передбаченому ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 104, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

п о с т а н о в и в:

1. Рішення господарського суду Закарпатської області від 18.06.2015 року в справі за номером 907/555/15 залишити без змін.

2. Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 б/н від 06.07.2015 року (вх. № 01-05/3195/15 від 15.07.2015р.) залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови виготовлений 16.09.2015 р.

Головуючий-суддя Марко Р.І.

Суддя Желік М.Б.

Суддя Галушко Н.А.