РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2015Справа №910/15826/15
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Смарт Логістикс»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша»

про стягнення 420791 грн. 79 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники:

від позивача: Пилипець А.Ю. - представник за довіреністю;

від відповідача: Дейнеко О.В. - представник за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

19.06.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Смарт Логістикс» (далі - позивач, ТОВ «Глобал Смарт Логістикс») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» (далі - відповідач, ПАТ «Страхова компанія «Перша») про стягнення з відповідача 420791 грн. 79 коп. страхового відшкодування.

Позов мотивований тим, що внаслідок настання страхового випадку, обумовленого укладеним сторонами договором добровільного страхування відповідальності перевізника наземним транспортом № 12-01.00.14.00157 від 06.10.2014, у відповідача виник обовґязок здійснити на користь позивача страхову виплату в сумі 420791 грн. 79 коп. Проте, відповідач всупереч умов укладеного договору та ст.ст. 2, 17 ч. 1 Конвенції про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів 1956р. (зі змінами і доповненнями), не здійснив обумовлену страхову виплату на користь позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2015 порушено провадження у справі № 910/15826/15, розгляд справи призначено на 17.07.2015.

16.07.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

17.07.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти заявленого позову заперечував. В обгрунтування заперечень посилався на те, що згідно з умовами укладеного між сторонами договору добровільного страхування відповідальності перевізника наземним транспортом № 12-01.00.14.00157 від 06.20.2014, сторонами було узгоджено визначення страхового випадку, зокрема обумовлено ризики щодо викрадення вантажу. В свою чергу, п.п. 2.1.3 п. 2.1 розділу 2 Стандартних умов договору страхування визначено, що не визнаються страховими випадками події, що сталися в місцях інших, ніж зазначені в п. 1.1 розділу 1 Стандартних умов договору страхування, а у наведеному пункті обумовлено те, що страховим випадком визнається крадіжка товару виключно на постійно охоронюваній стоянці, у разі, коли така зупинка тривала більше 1 години. Враховуючи те, що викрадення вантажу, який перевозився, здійснено не з охоронюваної стоянки, а з території відкритої автозаправної станції, і позивачем не було надано доказів замовлення і отримання послуг охорони автомобільного транспорту, в якому перебував вантаж, відповідачем було відмовлено у здійсненні страхової виплати в сумі 420 791 грн. 79 коп. Крім того, відповідач наголошував на тому, що на зобов'язання відповідача щодо виплати страхового випадку не розповсюджується дія Конвенції про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів 1956р. (зі змінами і доповненнями).

У відповідності до вимог статті 77 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні 17.07.2015 оголошено перерву до 31.07.2015 у звґязку із задоволенням клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи.

У відповідності до вимог статті 77 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні 31.07.2015 оголошено перерву до 07.08.2015 у звґязку із необхідністю подання додаткових доказів у справі.

03.08.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли документи на виконання вимог суду.

06.08.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові пояснення та клопотання про участь у справі посадової особи для надання пояснень.

У судовому засіданні 07.08.2015, у порядку ст. 30 Господарського процесуального кодексу України, ОСОБА_3 (водій, який здійснював перевезення вантажу) надав усні пояснення по суті спору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.08.2015 продовжено строк вирішення спору на 15 днів.

У відповідності до вимог статті 77 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні 07.08.2015 оголошено перерву до 07.09.2015.

01.09.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли додаткові документи в обгрунтування заперечень на позов.

В судовому засіданні 07.09.2015 представник позивача заявлені вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 07.09.2015 проти заявлених вимог заперечував, просив суд у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 07.09.2015 судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

06.10.2014 між відповідачем - ПАТ «Страхова компанія «Перша» як страховиком, та позивачем - ТОВ «Глобал Смарт Логістикс» як страхувальником, укладено договір добровільного страхування відповідальності перевізника наземним транспортом № 12-01.00.14.00157 (CMR, CMR+TTH) (далі - договір страхування № 12-01.00.14.00157 від 06.10.2014), відповідно до якого страховик відповідно до Закону України «Про страхування», чинних Особливих умов добровільного страхування відповідальності перевізника/експедитора наземним транспортом до правил добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту (включаючи відповідальність перевізника) (далі - Правила), на підставі заяви страхувальника, здійснює страхування відповідальності перевізника та зобовґязується сплатити страхове відшкодування у разі настання страхового випадку на умовах і у порядку, встановлених договором, а страхувальник зобовґязується сплатити страхові платежі у визначеному розмірі та в узгоджені сторонами цього договору строки, та виконати інші умови договору.

Пунктом 1 договору страхування № 12-01.00.14.00157 від 06.10.2014 сторони узгодили, що предметом договору є майнові інтереси, повґязані з виконанням обовґязку страхувальника відшкодувати шкоду, що виникла по застрахованих ризиках внаслідок події визнаної страховим випадком. Визнання події страховим випадком здійснюється з урахуванням умов договору, а саме: застраховано відповідальність перевізника CMR+TTH.

Згідно з пунктом 2 договору страхування № 12-01.00.14.00157 від 06.10.2014, умовами страхування є стандартні умови страхування.

Пунктом 3 договору страхування № 12-01.00.14.00157 від 06.10.2014 сторонами узгоджено страхові суми (ліміт відповідальності) страховика (50 000 євро) та розміри франшизи.

Пунктом 7 договору страхування № 12-01.00.14.00157 від 06.10.2014 визначено, що договір діє з 00 години 09.10.2014 до 24 години 08.10.2015, але не раніше 00 години дати, наступної за днем надходження у повному обсязі першого чергового страхового платежу на рахунки або касу страховика (п.п. 7.1), відповідальність страховика за договором починається після прийняття страхувальником вантажу та триває протягом перевезення до прибуття транспортного засобу на місце розвантаження (п. 7.2).

Також, сторонами договору страхування № 12-01.00.14.00157 від 06.10.2014 було узгоджено Стандартні умови страхування, які містять наступні положення:

- страховим випадком визнано: дорожньо-транспортна пригода за наявності вини водія забезпеченого ТЗ; пожежа з причин несправності забезпеченого ТЗ; дії атмосферних опадів на вантаж , що перевозиться за наявності документально підтверджених механічних пошкоджень покриття кузову забезпеченого ТЗ під час перевезення; псування рефрижераторних вантажів, що перевозяться внаслідок виходу з ладу під час перевезення обладнання, що захищає вантаж від впливів тепла, холоду, температурних змін або вологості повітря; крадіжку вантажу, що перевозиться, на постійно охоронюваній стоянці, що тривала більше 1 години (п. 1.1 розділу 1);

- інші події, не наведені у п.п. 1.1, страховими подіями не визнаються, якщо це не передбачено прийнятими на страхування додатковими умовами страхування (п.п.1.2 розділу 1);

П.п. 1.3 розділу 1 Стандартних умов страхування передбачено страхові ризики відповідно до Конвенції про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів 1956р. (зі змінами і доповненнями), зокрема страховий ризик категорії А: відповідальність за вантаж - відповідальність а збитки, заподіяні власникові вантажу у результаті повної або часткової втрати, псування, пошкодження або нестачі вантажу під час перевезення.

Відповідно до п.п.2.1.3 п. 2.1 розділу 2 Стандартних умов страхування, не визнається страховим випадком подія, що сталася, зокрема, крадіжка вантажу, що сталася в місцях інших, ніж зазначені в п. 1.1 Стандартних умов (біля забору, будинку, складу, торгівельного, харчового закладу, тощо).

Відповідно до п.п.6.3.4 п. 6.3 розділу 6 Стандартних умов страхування, для встановлення обставин та причин події у випадку крадіжки надається документ від офіційних органів країни події, який підтверджує порушення кримінальної справи за фактом крадіжки або іншого кримінально - карного діяння.

Згідно з п. 8.3 розділу 8 Стандартних умов страхування, подія може бути визнана страховим випадком за умови, якщо подія відповідає визначенню страхового випадку відповідно до вимог п. 1.1 з урахуванням обмежень розділу 2 договору.

Згідно з міжнародною товаро-транспортною накладною на перевезення CMR NL54, позивач як перевізник (п. 16, 23) на підставі узгодженого замовлення ТОВ «Бюро вин» № ГСЛ-055/10/2014 від 17.10.2014, здійснював перевезення вантажу (товару згідно переліку, наведеного у інвойсі від 02.10.2014 FA1409018) за маршрутом Меер (Бельгия) - Київ (Україна) автомобілем Сканія НОМЕР_1 з напівпричепом Когель НОМЕР_2 .

Як зазначав позивач у позові, в ніч з 22.10.2014 на 23.10.2014 невідомі особі викрали з автомобіля Сканія НОМЕР_1 з напівпричепом Когель НОМЕР_2 (яким керував водій ОСОБА_3) товар загалом на суму 429 010,81 грн., що належить ТОВ «Бюро Вин» і перевозився позивачем, і про що на підставі поданої заяви (зареєстрована за № 14271 від 23.10.2014) Бориспільським міським відділом ГУ МВС України в Київській області було внесено відомості до ЄРДР за № 0002059 від 25.10.2014.

Наведені обставини підтверджуються також довідкою Бориспільського міського відділу ГУ МВС України в Київській області від 14.11.2014 № 5/25290, копія якої наявна в матеріалах справи.

Відповідно до претензії ТОВ «Бюро Вин» № 24102014/1 від 24.10.2014, адресованої позивачу, 23.10.2014 на митниці, що знаходиться за адресою: Бориспільський район, с. Мартусівка, вул. Мойсеєва, 72, під час огляду автомобіля Сканія НОМЕР_1 з напівпричепом Когель НОМЕР_2, було виявлено пошкодження пломби, а також недостачу по інвойсу від 02.10.2014 FA1409018 на суму 429 010,81 грн.

Крім того, згідно з Актом експертизи № І-2007 від 24.10.2014 та додатку до нього, складеного Київською торгово-промисловою палатою, за результатами перевірки кількості вантажних місць та стану упаковки, було встановлено порушення упаковки та недостачу товару, у порівнянні з даними інвойсу від 02.10.2014 FA1409018.

В свою чергу, відповідачем для долучення до матеріалів справи надано засвідчену копію страхової справи № ЦМР-395, яка містить копії наступних документів:

- реєстрації інформації про випадок № 44754114, згідно якої 23.10.2014 зареєстровано заяву про випадок: пошкодження пломби та крадіжку товару з автомобіля;

- договору страхування № 12-01.00.14.00157 від 06.10.2014;

- заяви на страхування відповідальності перевізника від 06.10.2014;

- реєстру транспортних засобів, до якого зокрема включено автомобіль Сканія НОМЕР_1 з напівпричепом Когель НОМЕР_2;

- Інструкції водія при настанні страхового випадку;

-талону-повідомлення № 57 про реєстрацію заяви про вчинення злочину Бориспільським міським відділом ГУ МВС України в Київській області;

- посвідчення водія ОСОБА_3 та його паспортні дані;

- свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Сканія НОМЕР_1 з напівпричепом Когель НОМЕР_2;

- договору на перевезення вантажів у міжнародному автомобільному сполученні та на території України № ГСЛ003 від 09.08.2013, укладений між позивачем як перевізником, та ТОВ «Бюро вин» як замовником, а також додатки до нього;

- заявки № ГСЛ-055/10/2014 від 17.10.2014 до договору на перевезення вантажів у міжнародному автомобільному сполученні та о території України № ГСЛ003 від 09.08.2013;

- товаро-транспортної накладної на перевезення CMR NL54;

- інвойсу від 02.10.2014 FA1409018;

- претензії ТОВ «Бюро Вин» № 24102014/1 від 24.10.2014, адресовану позивачу;

- пояснювальної водія ОСОБА_3 та його змінника ОСОБА_4;

- пояснювальної водія ОСОБА_3 від 23.10.2014, адресованої керівництву позивача, в якій водій ОСОБА_3 пояснив, що він керував транспортним засобом Сканія НОМЕР_1 з напівпричепом Когель НОМЕР_2, і 20.10.2014 завантажився у Бельгії м. Меер та виїхав у напрямку Польща-Україна, перетнув кордон України 22.10.2014 та продовжив рух у напрямку м.Києва, митниця. За час руху зробив першу зупинку у м.Сарни о 20: 24, друга - була у м.Києві, автозаправна станція БРСМ, біля поста ДАІ при виїзді з м. Києва о 1:12 год. Дочекався напарника ОСОБА_5 та поїхали на митницю до с. Мартусівка, після прибуття до якої о 7:52 год., охоронцем після огляду автомобіля помічено відсутність пломб. Після в'їзду на територію митниці був складений акт, після чого передав документи брокеру та викликав працівників міліції;

- фото автозаправної станції БРСМ;

-повідомлення про подію за договором страхування № 12-01.00.14.00157 від 06.10.2014;

- протоколу огляду розміщення та кріплення пошкодженого вантажу у кузові;

- акту експертизи № І-2007 від 24.10.2014 та додатку до нього;

- листа № 768/с від 18.11.2014, згідно якого відповідач просив Бориспільський міський відділ ГУ МВС України в Київській області повідомити, де саме (на зупинці, на стоянці, на АЗС) у нічний період з 22.10.2014 по 23.10.2014 на території України невідомі особи викрали товар з напівпричепа НОМЕР_2;

- довідки Бориспільського міського відділу ГУ МВС України в Київській області від 14.11.2014 № 5/25290, згідно якої повідомлено про те, що дійсно до відділу надійшла заява про те, що в ніч з 22.10.2014 на 23.10.2014 невідомі особі викрали з автомобіля Сканія НОМЕР_1 з напівпричепом Когель НОМЕР_2 (водій ОСОБА_3) товар загалом на суму 429 010,81 грн., що належить ТОВ «Бюро Вин». Дана заява зареєстрована ЄО № 14271 від 23.10.2014 та відомості про дане кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР № 0002059 від 25.10.2014;

- переліку документів, отриманих від ТОВ «Глобал Смарт Логістикс» по випадку, який трапився 23.10.2014;

- витягу з кримінального провадження № 0002059 за фабулою: в ніч з 22.10.2014 на 23.10.2014, а саме в період часу з 01 години 07 години, невстановлені досудовим слідством особи проникли до автомобіля Сканія АА1581СН, звідки вчинили крадіжку палети з коньяком, в результаті чого ТОВ «Бюро Вин» завдано матеріальну шкоду на суму 429010,81 грн.;

- листа відповідача № 8755 від 21.01.2015, адресованого позивачу, яким відповідач на підставі ст. 26 Закону України «По страхування», п. 1.1., 2.1.3 та 8.8 договору страхування, повідомив позивача про те, що заявлена останнім подія не є страховим випадком, передбаченим умовами договору страхування, тому ПАТ СК «Перша» відмовлено ТОВ «Глобал Смарт Логістикс» у виплаті страхового відшкодування.

В свою чергу, позивач у позові вказує на те, що відповідач всупереч умов укладеного договору та ст.ст. 2, 17 ч. 1 Конвенції про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів 1956р. (зі змінами і доповненнями), не здійснив обумовлену страхову виплату на користь позивача, випадок викрадення вантажу з автомобіля - є страховим, адже водій залишив автомобіль на стоянці та оплатив послуги охорони, про що ним подано відповідні письмові пояснення, які наявні в матеріалах справи

Крім того, згідно з наданою позивачем довідкою Бориспільського міського відділу ГУ МВС України в Київській області від 13.08.2015 № 5/16981, відділом повідомлено, що досудове слідство по кримінальному провадженню № 0002059 триває. Під час досудового слідства, згідно показів свідка ОСОБА_3, стало відомо, що він 22.10.2014 припаркував автомобіль Сканія НОМЕР_1 на паркові біля АЗС БРСМ, що в м. Києві по вул. Світлій, 1. В цей час він, як і інші водії вантажних автомобілів, дав грошові кошти в сумі 20,00 грн. охоронцю АЗС БРМС за знаходження та охорону автомобілю та стоянці.

Водночас, відповідач долучив до матеріалів справи листи-відповіді ТОВ «Енерджі-Оіл» та ТОВ «Стейт Оій» від 29.08.2015, відповідно до яких останніми повідомлено відповідача про те, що на території належних товариствам АЗС, в тому числі на автозаправному комплексі під брендом «БРСМ Нафта» за адресою: м. Київ, вул. Світла, 1, не передбачено довготривалої зупинки транспортних засобів, окрім якщо вони перебувають для здійснення заправки пальним, виключено надання послуг з охорони та довготривалих зупинок транспортних засобів та майна; на територіях АЗС здійснюється лише заправка автотранспортних засобів.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Стаття 979 Цивільного кодексу України визначає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно статті 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 9 Закону України "Про страхування" страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Згідно з частиною першою статті 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Частиною другою статті 26 Закону України «Про страхування» визначено, що умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищенаведене, судом встановлено, що згідно з умовами укладеного між сторонами договору добровільного страхування відповідальності перевізника наземним транспортом № 12-01.00.14.00157 від 06.10.2014, сторонами було узгоджено визначення страхового випадку, а також обумовлено ризики щодо викрадення вантажу згідно з Конвенцією про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів 1956р. (зі змінами і доповненнями).

При цьому, суд зазначає, сторонами у Стандартних умовах договору страхування було визначено поняття як страхових ризиків, що узгоджується і з положеннями вищенаведеної Конвенції (п. 1.3), так і страхові випадки (п. 1.1). Проте, страховий ризик і страховий випадок - є різними поняттями, і ні умовами договору, ні положеннями наведеної Конвенції не передбачено обов'язку відповідача здійснювати виплату саме внаслідок наявності страхового ризику, оскільки його наявність (та визначенні їх видів у договорі) не передбачає одночасну наявність факту події, так як саме наявність факту певної події, яка підпадає під визначення страхової при дотриманні узгоджених сторонами умов договору, є підставою для здійснення страхової виплати на виконання умов укладеного між сторонами договору.

З огляду на викладене, суд відхиляє посилання позивача як на підставу виникнення у відповідача обов'язку здійснити страхову виплату наявність страхового ризику згідно з Конвенцією про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів 1956р. (зі змінами і доповненнями).

Крім того, судом встановлено наступне.

Наявні матеріали справи свідчать, що в ніч з 22.10.2014 на 23.10.2014 невідомі особі викрали з автомобіля Сканія НОМЕР_1 з напівпричепом Когель НОМЕР_2 (водій ОСОБА_3) товар загалом на суму 429 010,81 грн., що належить ТОВ «Бюро Вин» і перевозився позивачем, і про що на підставі поданої заяви (зареєстрована за № 14271 від 23.10.2014) Бориспільським міським відділом ГУ МВС України в Київській області було внесено відомості до ЄРДР за № 0002059 від 25.10.2014.

Наведена обставина, на думку позивача, підпадає під визначення страхового випадку згідно з умовами укладеного між сторонами договору добровільного страхування відповідальності перевізника наземним транспортом № 12-01.00.14.00157 від 06.10.2014, та є підставою для виплати відповідачем страхового відшкодування у сумі 420791 грн. 79 коп.

У свою чергу, п.п. 2.1.3 п. 2.1 розділу 2 Стандартних умов договору страхування визначено, що не визнаються страховими випадками події, що сталися в місцях інших, ніж зазначені в п. 1.1 розділу 1 Стандартних умов договору страхування, а у наведеному пункті обумовлено те, що страховим випадком визнається крадіжка товару виключно на постійно охоронюваній стоянці, у разі, коли така зупинка тривала більше 1 години.

Проте, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів в розумінні вимог ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, що викрадення вантажу сталося на постійно охоронюваній стоянці під час зупинки тривалістю більше 1 години. Так, суду не надано доказів, що місце, де водієм ОСОБА_3 було припарковано вищенаведений автомобіль (автозаправна станція БРСМ) - є охоронюваною стоянкою, зокрема, матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б свідчили про замовлення водієм позивача послуг охорони та їх оплату у встановленому законом порядку (зокрема, квитанцій, касових чеків, актів наданих послуг з охорони майна, тощо). Крім того, наведена обставина спростовується листами - відповідями ТОВ «Енерджі-Оіл» та ТОВ «Стейт Оіл» від 29.08.2015, які були долучено відповідачем до матеріалів справи через відділ діловодства суду 01.09.2015.

Надані у судовому засіданні 07.08.2015 та долучені позивачем письмові пояснення водія ОСОБА_3 не можуть бути прийняті судом в якості належних та допустимих доказів у підтвердження факту настання події по страховому ризику, а саме: крадіжки на постійно охоронюваній стоянці, оскільки подані пояснення не підтверджуються будь-якими іншими документальним доказами, наявними у справі.

Так само, довідка Бориспільського міського відділу ГУ МВС України в Київській області від 13.08.2015 № 5/16981, в якій зазначено, що згідно показів свідка ОСОБА_3, він 22.10.2014 припаркував автомобіль Сканія НОМЕР_1 на парковці біля АЗС БРСМ, що в м. Києві по вул. Світлій, 1 та дав грошові кошти в сумі 20,00 грн. охоронцю АЗС БРМС за знаходження та охорону автомобілю та стоянці, не є належним доказом у підтвердження факту перебування транспортного засобу на постійно охоронюваній стоянці, так як містить лише посилання на пояснення свідка - водія ОСОБА_3 та не встановлює, відповідно до ч. 4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, преюдиційних фактів.

При цьому, суд зазначає, що така обставина справи як замовлення і отримання водієм позивача послуг охорони транспортного засобу на автостоянці, є суттєвою при вирішенні даного спору, та повинна підтверджуватись певними письмовими доказами. Проте, таких доказів суду станом на момент вирішення спору надано не було.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що викрадення товару з автомобіля, який не був розміщений на постійно охоронюваній стоянці, не є страховим випадком у розумінні п. 2.1.3 розділу 2 Стандартних умов страхування, адже умова, визначена п. 8.3 розділу 8, за якої така подія може бути визнана страховим випадком - відсутня, так як така подія не відповідає визначенню страхового випадку відповідно до вимог п. 1.1 Стандартних умов страхування з урахуванням обмежень розділу 2 договору, у зв'язку з чим у відповідача відсутній обов'язок з виплати позивачу страхового відшкодування у розмірі 420791 грн. 79 коп.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають значення для вирішення спору, суд дійшов висновку, що позов ТОВ «Глобал Смарт Логістикс» до ПАТ «Страхова компанія «Перша» про стягнення 420 791 грн. 79 коп. страхового відшкодування є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст. ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено 14.09.2015

Суддя І.М. Отрош