ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2015 року Справа № 904/4983/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кузнецова В.О.

суддів: Науменка І.М., Вечірка І.О.,

секретар судового засідання: Петровська А.В.,

за участю сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність № б/н від 10.04.2015 р.,

від відповідача: ОСОБА_2, представник, довіреність № 5302/9 від 31.10.2014 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.07.2015 р. у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Рудомайн", м. Кривий Ріг

до публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат", м.Кривий Ріг

про стягнення 693 341,17 грн. за договором про надання послуг

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.07.2015 р. у даній справі (суддя Юзіков С.Г.) позов задоволено. Стягнуто з публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Рудомайн" 19 786,05 грн. 3 % річних, 673 555,12 грн. збитків від інфляції, 13 866,82 грн. судового збору.

Згадане рішення обґрунтовано посиланням на несвоєчасне виконання відповідачем рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.04.2015 р. у справі №904/2292/15.

Не погодившись з даним рішенням, публічне акціонерне товариство "Криворізький залізорудний комбінат" подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення господарського суду скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Скаржник вважає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги те, що позивачем були створені всі передумови для невиконання відповідачем рішення суду та збільшення суми інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

Скаржник зазначає, що позивач не звернувся до органів державної виконавчої служби з заявою про виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.04.2015р. у справі №904/2292/15, що позбавило відповідача можливості виконати самостійно згадане рішення у строк, який надано державним виконавцем відповідно до вимог абз.2 ч.2 ст.25 Закону України "Про виконавче провадження".

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем не надано.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши відповідність оскарженого рішення нормам матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з урахуванням наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 14.04.2015 р. у справі № 904/2292/15 позов задоволено, стягнуто з публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "РУДОМАЙН" 4 080 174,12 грн. - основного боргу, 347 908,82 грн. 3% річних, 2 040 087,06 грн. інфляційних втрат, 73 080,00 грн. судового збору.

Згаданим рішенням встановлено невиконання відповідачем умов договору про надання послуг № 316 від 19.03.2012 р., щодо повної та своєчасної оплати наданих послуг.

Предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних за період з 11.04.2015 р. по 08.06.2015 р. в сумі 19 786,05 грн. та інфляційних втрат за період з 01.04.2015 р. по 31.05.2015 р. 673 555,12 грн.

Вирішуючи питання про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів враховує таке.

Приписами п. 1 статті 193 ГК України та статті 526 ЦК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 7.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2014 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» розяснено, що за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.04.2015 р. у справі №904/2292/15 станом на 11.06.2015 р. відповідачем не виконано.

Таким чином, відповідач прострочив виконання свого зобовязання зі сплати грошових коштів на користь позивача, присуджених до стягнення зазначеним рішенням.

Враховуючи наведені обставини, перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, наданий позивачем, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних за період з 11.04.2015 р. по 08.06.2015 р. в сумі 19 786,05 грн. та інфляційних втрат за період з 01.04.2015 р. по 31.05.2015 р. 673 555,12 грн.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання скаржника про те, що позивач не звертався до органів державної виконавчої служби з заявою про виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.04.2015 р. у справі №904/2292/15 та створення позивачем всіх передумов для невиконання відповідачем цього рішення, з урахуванням наступного.

Статтею 115 ГПК України передбачено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Закон України "Про виконавче провадження" визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Отже, боржник не позбавлений можливості виконати рішення добровільно, без звернення стягувача до органів державної виконавчої служби.

Матеріали справи не містять, а скаржником не надано доказів звернення до позивача з запитом про надання банківських реквізитів стягувача, для можливості сплати заборгованості за рішенням господарського суду від 14.04.2015 р. у справі №904/2292/15.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, прийнятого з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103,105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні апеляційної скарги публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" відмовити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.07.2015 р. у справі № 904/4983/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом 20 днів.

Постанова складена в повному обсязі 16.09.2015 р.

Головуючий суддя В.О.Кузнецов

Судді І.М.Науменко

ОСОБА_3