ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2015 р.Справа № 923/625/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Будішевської Л.О.,

Суддів: Мишкіної М.А., Таран С.В.,

при секретарі судового засідання Шитря О.М.

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився,

від відповідача - Ворошило О.О. - за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії-Херсонське обласне управління

на рішення господарського суду Херсонської області від 02 червня 2015 року

у справі № 923/625/15

за позовом Головного управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області

до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії-Херсонське обласне управління

про стягнення 100411,84 грн.

встановив:

У квітні 2015 року головне управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області (далі-позивач) звернулося до господарського суду Херсонської області з позовною заявою до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії-Херсонського обласного управління (далі-відповідач) про стягнення з відповідача неповернутих коштів в сумі 100411,84 грн., незаконно знятих з рахунку №61276, відкритого позивачем у ВАТ «Державний Ощадбанк України» в особі Філії-Херсонське обласне управління відповідно до умов договору від 25.08.2009р.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 02 червня 2015 року (суддя Гридасов Ю.В.) позов задоволено, стягнуто з публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії - Херсонського обласного управління на користь Головного управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області 100411,84 грн. збитків, а також 2008,24 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду мотивовано наступним.

Відповідачем в період з 01.03.2001р. по 28.02.2013р. безпідставно видавалась пенсія, призначена Белевцовій Г.З., 21.08.1922р. р.н., яка виїхала на постійне місце проживання за кордон з 16.02.2001р., через уповноважену особу за довіреністю Вишар О.В.

Це сталося тому, що відповідачем в порушення вимог п.14. Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.1999р. за №1596 «Про заходи щодо виконання статті З Указу Президента України від 4 липня 1998 року №734» та умов параграфу 1 статті 7 укладеного сторонами договору б/н від 25.08.2009р., не було повідомлено позивача про одержання сум пенсії з поточного рахунку Белевцовій Г.З. іншою особою за довіреністю більше як один рік, що призвело до завдання збитків позивачу на суму 100411,84 грн.

Таким чином, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язання відповідно до договору, у останнього виникли правові наслідки у вигляді відшкодування позивачу збитків у відповідності до п.4 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована наступним.

Судом першої інстанції передчасно винесено оскаржене рішення, оскільки відповідач не надав суду документів на підтвердження свої правової позиції через те, що представник відповідача в день прийняття рішення (02.06.2015р.) приймала участь у іншому судовому процесі та це була перша неявка сторони у справі в межах строку розгляду справи в господарського суді згідно Господарського процесуального кодексу України.

Як зазначає скаржник, ст.3 договору від 25.08.2009р., на який посилається позивач, передбачені обов'язки сторін, тобто, згідно до умов вказаного договору відповідач повинен був повідомити позивача про одержання сум пенсії з поточного рахунку Белевцевої Гени Залманівни іншою особою за довіреністю більше як один рік тільки у листопаді 2012 року (термін в 1 рік після отримання скаржником довіреності від Вишар О.В. на отримання пенсії Белевцевої Г.З.). Також, за твердженням скаржника, останнє зняття коштів з рахунку довіреною собою відбулось 12.09.2012р.

Між позивачем та відповідачем були складені акти перевірки б/н від 27.11.2012р. та від 06.03.2013р., в яких зазначено, що при перевірці позивачем відповідача в кожному із вищезазначених актах відображено про відсутність порушень договірних умов між Банком та Фондом. Крім того, у вказаних актах зазначено, що банківською установою проводиться виплата пенсій та грошової допомоги по довіреностям, наданих Банком з терміном дії один рік та нотаріально завіреними.

Судом першої інстанції при прийнятті оскарженого рішення застосовані норми ст.ст.610, 611, 623 Цивільного кодексу України, разом з тим договірні відносини між Банком та Фондом не можна вважати відносинами боржника та кредитора, оскільки Банк не є набувачем пенсійних коштів, а лише вчиняє дії по обслуговуванню рахунка клієнта.

Позивач не просив господарський суд стягнути матеріальні збитки та не обґрунтував належним чином, в чому саме полягають спричинені відповідачем відносно позивача матеріальні збитки.

Таким чином, враховуючи недоведеність позивачем наявності у відповідача відомостей про пенсіонера Белевцеву Геню Залманівну, а також враховуючи наявність саме у позивача обов'язку щодо повідомлення відповідача (Банк) про пенсіонера для своєчасного закриття його поточного рахунку, у скаржника протягом тривалого часу були відсутні підстави для припинення зарахування відповідних пенсійних коштів на рахунок Белевцевої Г.З. та закриття поточного рахунку останньої.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач її не визнав, вважаючи доводи, викладені в останній безпідставними, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

На вимогу ухвали Одеського апеляційного господарського суду від 21.07.2015р. відповідачем надано суду виписку з рахунку Белевцевої Гені Залманівни за період з 01.03.2001р. по 28.02.2013р.

В засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача наполягав на задоволенні апеляційної скарги з підстав, викладених в останній.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, заслухавши представника відповідача, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, застосування норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Суд першої інстанціїї, задовольняючи позов, виходив з наступного.

Белевцова Геня Залманівна, 21.08.1922 р.н., останнє місце проживання - м. Херсон, пр. 200 років Херсона, 7, корп. 1, кв. 69, отримувала пенсію в зв'язку із втратою годувальника з 1 липня 2000 року. Останній раз пенсія перераховувалась 01.01.2013 року і становила 1934,54 грн.

З метою визначення місця перебування гр. Белевцової Г.З. управлінням Фонду направлено запит до відділу у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб управління державної міграційної служби України в Херсонській області від 06.06.2013 № 926/03-35.

Згідно інформації, отриманої з відділу у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб управління державної міграційної служби України в Херсонській області від 17.06.2013р. за №1/3/1-7310 гр. Белевцова Геня Залманівна 16.02.2001 знята з місця реєстрації у зв'язку з отриманням дозволу на виїзд за кордон на постійне місце проживання.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», встановлено, що виплати пенсій громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, не призначаються, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Враховуючи, що Управлінню Фонду не було відомо про виїзд Белевцової Г.З. за кордон на постійне місце проживання, позивачем до ВАТ «Державний Ощадбанк України» в особі Філії-Херсонського обласного управління перераховувалась пенсія Белевцовій Г.З. за період з 01.03.2001р. по 28.02.2013р. понад міру на загальну суму 109668,03 грн., про що позивачем складено відповідний розрахунок.

Гр. Белевцова Г.З. отримувала пенсію по рахунку №61276, відкритому в ВАТ «Державний Ощадбанк України» в особі Філії-Херсонське обласне управління. Управління Фонду на виконання вимог укладеного з відповідачем договору б/н від 25.08.2009р., направило на адресу банку Розпорядження про повернення коштів від 18.07.2013р. за №4583/03, у якому зобов'язало Установу Банку повернути кошти, перераховані на виплату пенсії за період з 01.03.2001 по 28.02.2013 в сумі 109668,03 грн. з нарахованими на неї відсотками з поточного рахунку одержувача коштів № 61276, відкритого в Установі Банку №10021/030 на ім'я Белевцової Гені Залманівни, у зв'язку з виїздом останньої на постійне місце проживання за кордон з 16.02.2001р.

Управлінням Фонду 26.07.2013р. отримано відповідь Установи Банку про повернення залишку з рахунку Белевцової Г.З. в розмірі 9256,19 грн., щодо повернення решти суми заборгованості - надана відповідь про відсутність коштів на рахунках, оскільки кошти були зняті з рахунку. Сума нестягнутих коштів з рахунку Белевцової Г.З. (фактично завданих збитків позивачу) становить 100411,84 грн.

Управління Фонду 10.10.2013р. звернулося з заявою - повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення до Суворовського РВ ХМУ Управління міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області з метою розшуку Белевцової Г.З. та встановлення особи, яка отримувала кошти з рахунку.

Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 14.05.2014р. слідчим СВ Суворовського РВ ХМУ Управління міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області Веретельниковою А.В. встановлено, що кошти знімались з рахунку Вишар Оленою Валеріївною, яка діяла на підставі довіреності.

Відповідно до п.14. Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 за №1596 «Про заходи щодо виконання статті З Указу Президента України від 4 липня 1998 року №734», на підставі якої і укладаються спільні договори між управліннями Пенсійного фонду України та установами банків, в т.ч. і договір від 25.08.2009р., якщо суми пенсій одержуються з поточного рахунку за довіреністю більше як один рік або не одержуються більше як один рік, установи банку не пізніше 28 числа місяця, у якому виникли такі обставини, повідомляють про це письмово головне управління Фонду.

Аналогічна умова міститься також у параграфі 1 статті 7 укладеного сторонами Договору б/н від 25.08.2009р.

Враховуючи викладені обставини, суд першої інстанції прийшов до висновку,що відповідачем в період з 01.03.2001р. по 28.02.2013р. безпідставно видавалась пенсія, призначена Белевцовій Г.З., 21.08.1922 р.н., яка виїхала на постійне місце проживання за кордон з 16.02.2001р., через уповноважену особу за довіреністю Вишар О.В. При цьому, відповідачем, в порушення вимог п.14. Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.1999р. за №1596 «Про заходи щодо виконання статті 3 Указу Президента України від 4 липня 1998 року №734», та умов параграфу 1 статті 7 укладеного сторонами договору б/н від 25.08.2009р., не було повідомлено позивача про одержання сум пенсії з поточного рахунку Белевцовій Г.З. іншою особою за довіреністю більше як один рік, що призвело до завдання збитків позивачу на суму 100411 грн. 84коп.

Судова колегія апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст.ст.610 та 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до приписів ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Оскільки відшкодування збитків є мірою відповідальності, воно застосовується, за загальним правилом, за наявності вини несправного боржника (ст.614 ЦК України).

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем у справі не доведено, що гр. Белевцова Г.С. фактично виїхала на постійне місце проживання в іншу країну, не надано доказів, в яку країну і коли вона виїхала.

Крім того, позивач не надав доказів того , що гр.Белєвцовій Г.С. припинено нарахування пенсії.

Відповідно, позивачем не доведено наявність збитків та їх розмір.

В матеріалах справи відсутні також докази того, що відповідачем порушені умови параграфу 1 статті 7 укладеного між позивачем та відповідачем договору б/н від 25.08.2009р., оскільки відсутні докази того, що Белевцова Г.С. більше одного року особисто не отримувала пенсію і банк не повідомив про це Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області.

Відповідно, позивачем не доведено наявності причинно -наслідкового зв'язку між діями відповідача та збитками, понесеними позивачем.

За таких умов відсутні правові підстави для покладання на відповідача майнової відповідальності.

Судова колегія приходить до висновку, що вимоги відповідача, викладені в апеляційній скарзі, належним чином доведені, обґрунтовані нормами законодавства, а тому підлягають задоволенню, а рішення господарського суду Херсонської області скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 99, 101-105

Господарського процесуального кодексу України,

апеляційний господарський суд

постановив:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення господарського суду Херсонської області від 02 червня 2015 року скасувати.

У задоволенні позову відмовити.

Стягнути з головного управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії-Херсонського обласного управління 1004,12 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Херсонської області видати відповідний наказ із зазначенням необхідних реквізитів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено та підписано 14.09.2015р.

Головуючий суддя: Будішевська Л.О.

Судді: Мишкіна М.А.

Таран С.В.