ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2015 р.Справа № 922/4700/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Светлічного Ю.В.

при секретарі судового засідання Ліпчанській В.В.

розглянувши справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Докучаєвський флюсо - доломітний комбінат", м. Докучаевськ
до Підприємства Української федерації спорту інвалідів з ураженнями опорно-рухового апарату "Спортінвест", м. Харків
про стягнення 483358,23 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 довіреність б/н від 14.08.15 р.;

відповідача - ОСОБА_2 довіреність №1/07 від 01.07.14 р.;

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Докучаєвський флюсо - доломітний комбінат" (позивач) звернувся до господарського суду із позовною заявою до відповідача - Підприємства Української федерації спорту інвалідів з ураженнями опорно-рухового апарату "Спортінвест", в якій позивач просить стягнути з відповідача 328401,94 грн. суми основного боргу, 131842,19 грн. суми інфляційних нарахувань, 4723,59 грн. суми 3% річних та 18390,51 грн. суми пені, а всього 483 358,23 гривень, посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань згідно договору поставки №145 від 04.04.14 р., який укладений між сторонами. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати.

Присутній представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив позов задовольнити.

Присутній представник відповідача у судовому засіданні надав заяву про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області.

Присутній представник позивача у судовому засіданні пояснив, що вирішення даного клопотання він залишає на розсуд суду.

Відповідно до ст. 27 Господарського процесуального кодексу, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити або допустити до участі у справі.

Питання про допущення або залучення третіх осіб до участі у справі вирішується господарським судом, який виносить з цього приводу ухвалу.

З матеріалів справи, а також з пояснень представника позивача не вбачається, що рішення у даній справі може вплинути на права та обовязки ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області, відповідно до цього суд вважає за необхідне у задоволенні клопотання відповідача відмовити.

Присутній представник відповідача у судовому засіданні підтримав позицію викладену ним у відзиві на позов, який ним наданий через канцелярію суду 11.09.15 р. за вх.№36408, в якому відповідач зазначив, що проти наявності боргу перед позивачем у розмірі 328401,94 грн. не заперечує, але зазначає, що заборгованість сплачена не була у зв'язку із складною ситуацією в східних регіонах України, зокрема у Донецькій області, тому відповідач запобігав фінансування тероризму та не сплатив суму боргу. За таких обставин, відповідач вважає, що прострочення сплати боргу виникло не з його вини тому проти нарахування позивачем 3% річних, пені та інфляційних нарахувань заперечував.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, пояснення їх повноважних представників, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

04.04.2014 р. між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) укладено договір постачання № 145 (далі по тексту - договір).

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 1.1 договору, постачальник зобов'язався передати, а покупець прийняти та оплатити флюсо-доломітну продукцію виробництва ПРАТ "ДФДК" (далі по тексту - ресурси), на умовах, передбачених договором.

30.10.2014 р. між постачальником та покупцем була підписана специфікація №6, до договору, за якою загальних обсяг ресурсів, що поставлялись, склав 24090,00 т на загальну суму 4034689,56 грн. Зазначена специфікація відповідно до ст. 631 ЦК України поширювала свою дію на відносини, що виникли до її укладання, тобто протягом усього жовтня 2014 року, про що свідчить п. 4 специфікації.

Відповідно до п. 5.2 Договору оплата за поставлені Ресурси здійснюється наступним чином: протягом строку, зазначеного в специфікації; не рідше одного разу на місяць; не пізніше останнього дня місяця.

На виконання умов договору постачальником протягом жовтня 2014 року належним чином були виконані зобов'язання щодо постачання відповідачу ресурсів, що підтверджується підписаними сторонами актами прийому-передачі ресурсів: -№ 90384533 від 20.10.2014р. загальною кількістю 269,30 т на суму 45103,44 грн.; -№ 90384565 від 21.10.2014р. загальною кількістю 67,00 т на суму 11221,43 грн.; -№ 90384657 від 22.10.2014р. загальною кількістю 202,10 т на суму 33848,52 грн.; -№ 90384730 від 23.10.2014р. загальною кількістю 201,10 т на суму 33681,04 грн.; -№ 90384781 від 25.10.2014р. загальною кількістю 202,50 т на суму 33915,52 грн.; -№ 90384782 від 25.10.2014р. загальною кількістю 69,00 т на суму 11556,40 гри.; -№ 90384813 від 26.10.2014р. загальною кількістю 198,90 т на суму 33312,56 грн.; -№ 90384816 від 26.10.2014р. загальною кількістю 66,50 т на суму 11137,69 грн.; -№ 90384953 від 27.10.2014р. загальною кількістю 204,40 т на суму 34 233,73 грн.; -№ 90385025 від 28.10.2014р. загальною кількістю 209,60 т на суму 35 104,64 грн.; -№ 90385176 від 29.10.2014р. загальною кількістю 207,70 т на суму 34 786,43 грн.; -№ 90385247 від 30.10.2014р. загальною кількістю 67,70 т на суму 11 338,67 грн.

При цьому, договірні зобов'язання в частині своєчасної оплати останнім не були виконані покупцем належним чином, оплата була здійснена лише частково на суму 838,13 грн. у вигляді залишку невикористаного авансового платежу минулого періоду, у зв'язку із чим у відповідача виникла заборгованість перед постачальником склала 328 401,94 грн. Зазначена сума до сьогоднішнього дня не сплачена.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно відлягає виконанню у цей строк (термін).

27.05.2015р. позивачем на адресу відповідача була направлена вимога за вих.№303 про сплату основного боргу у розмірі 328401,94 грн., але відповідач не відреагував та суму боргу не сплатив.

Як вбачається з матеріалів справи сума заборгованості відповідачем не сплачена. За таких обставин та враховуючи доведеність факту порушення відповідачем умов діючого законодавства, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню в сумі заборгованості у розмірі 328401,94 грн.

Окрім того, позивач просить суд стягнути на його користь суму інфляційних нарахувань у розмірі 131842,19 грн., 3% річних у розмірі 4723,59 грн. та пеня у розмірі 18390,51 грн.

Ч.1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції та адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 7.2 договору у разі порушення більше ніж на 30 календарних днів строку оплати ресурсів, покупець сплачує пеню в розмірі 0,04% від суми заборгованості за кожний день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідний період.

Згідно ч.1 та ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.6 ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст.3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В силу вимог ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши нарахування пені та 3% річних суд приходить до висновку, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства, інтересам сторін та підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином судові витрати у даній справі покладаються на відповідача, з вини якого спір доведено до суду.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 43, 47, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Підприємства Української федерації спорту інвалідів з ураженнями опорно-рухового апарату "Спортінвест" (61002, Харківська область, м. Харків, вул. Артема, буд. 2, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Докучаєвський флюсо - доломітний комбінат" (85740, Донецька область, м. Докучаєвськ, вул. Тельмана, 2, , п/р 6028 в ПАТ "ПУМБ", МФО 334851) 328401,94 грн. суми основного боргу, 131842,19 грн. суми інфляційних нарахувань, 4723,59 грн. суми 3% річних та 18390,51 грн. суми пені, а всього 483 358,23 гривень.

3. Стягнути з Підприємства Української федерації спорту інвалідів з ураженнями опорно-рухового апарату "Спортінвест" (61002, Харківська область, м. Харків, вул. Артема, буд. 2, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Докучаєвський флюсо - доломітний комбінат" (85740, Донецька область, м. Докучаєвськ, вул. Тельмана, 2, , п/р 6028 в ПАТ "ПУМБ", МФО 334851) судовий збір у розмірі 9667,16 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 17.09.2015 р.

Суддя ОСОБА_3