ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2015 р. Справа № 911/3007/15

Господарський суд Київської області у складі судді Лилака Т.Д., розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Український папір», м. Київ
до товариства з обмеженою відповідальністю «Край-1», Київська обл., с. Бузова
про стягнення коштів,
за участю представників:

позивача:ОСОБА_1, довіреність №11 від 02.01.2015 року;
відповідача:не зявилися;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У липні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Український папір» (позивач) звернулося до господарського суду Київської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Край-1» (відповідач) про стягнення 42 714,78 грн. основного боргу, 250,86 грн. 3% річних, 1 114,34 грн. інфляційних втрат, 5 017,25 грн. пені та 1 281,44 грн. у звязку з неналежним виконанням останнім зобовязань з оплати поставленого товару за договором поставки №6 від 22.08.2014 року.

Ухвалою господарського суду Київської області від 15.07.2015 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 03.09.2015 року.

У судовому засіданні 03.09.2015 року представником позивача було подано клопотання про продовження строку вирішення спору.

Ухвалою господарського суду Київської області від 03.09.2015 року суд продовжив строк вирішення спору на 15 днів, згідно ст. 69 ГПК України та відклав розгляд справи на 17.09.2015 року.

Представник відповідача у судове засідання 17.09.2015 року не зявився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, відзив на позов не надав.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15 березня 2010 року №01-08/140 «Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Згідно з пп. 3.9.2 п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що незявлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

22.08.2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Український папір» (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Край-1» (покупець) було укладено договір поставки №6 (договір), за умовами якого постачальник зобовязується передати у власність покупця товар в асортименті, кількості та за цінами, вказаними в рахунках-фактурах, а покупець зобовязується прийняти цей товар та провести його оплату на умовах та в порядку, визначених даним договором.

Відповідно до п. 2.1. договору, загальна сума даного договору становить суму товару, отриманого по всім накладним протягом терміну дії договору.

Згідно п. 4.2. договору, покупець, на підставі рахунку-фактури, складеного постачальником, проводить оплату поставленого товару у розмірі 100% протягом десяти календарних днів з моменту поставки.

Відповідно до п. 4.5. договору, щомісяця, на кожне 1-е число поточного місяця, сторони зобовязуються підписувати акт звірки взаємних розрахунків. Покупець повинен на вимогу постачальника підписати акт звірки взаємних розрахунків на потязі 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання даного акту. У разі не підписання акту звірки взаємних розрахунків, постачальник залишає за собою право не виконувати подальші заявки покупця на час не підписання акту звірки взаємних розрахунків та не несе відповідальність згідно п. 6.3. даного договору.

Згідно п. 5.1. договору, товар вважається прийнятим покупцем від постачальника за кількістю і якістю після підписання уповноваженими представниками сторін відповідної накладної.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2015 року, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань (п. 9.1. договору).

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивач на виконання вимог договору, поставив відповідачу товар на загальну суму 136 124,78 грн., що підтверджується видатковими накладними, які підписані відповідачем та скріплені печаткою без будь-яких заперечень, копії яких знаходяться в матеріалах справи і достовірність яких відповідач не заперечував.

Судом встановлено, що позивач виконав взяті на себе зобовязання з поставки товару за договором, а відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобовязання з оплати отриманого товару та має перед позивачем після часткової оплати заборгованість у сумі 42 714,78 грн., за видатковою накладною №МО-01798 від 24.04.2015 року на суму 22 0000,96 грн. та видатковою накладною №МО-01749 від 21.04.2015 року на суму 20 713,82 грн..

Доказів сплати відповідачем зазначеної суми боргу суду не надано.

Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України відповідно до якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України)

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України).

Статтею 692. ЦК України встановлено, що покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача боргу в сумі 42 714,78 грн. є обґрунтованими, і тому підлягають задоволенню.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина перша статті 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобовязання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» та частиною шостою статті 232 ГК України.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертою статті 231 ГК України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобовязань передбачено частиною другою статті 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобовязань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобовязання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Відповідно до п. 6.2. договору, за несвоєчасну оплату поставленого товару, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення оплати, від несплаченої суми, за кожен день прострочення.

Згідно п. 6.4. договору, за несвоєчасне підписання накладних, за невиконання умов пункту 4.5. договору, за ненадання постачальнику оригіналу довіреності на отримання товару, покупець зобовязаний сплатити постачальнику штраф у розмірі 3% від вартості поставленого товару.

Враховуючи вищевикладені норми закону та умови договору, позивачем у звязку з простроченням виконання зобовязання з оплати поставленого товару нараховані 5 017,26 грн. пені та 1 281,44 грн. штрафу відповідно до наданого розрахунку, який відповідає вимогам закону.

Таким чином, позов в частині стягнення пені в розмірі 5 017,26 грн. та штрафу в розмірі 1 281,44 грн., які нараховані позивачем відповідно до вимог чинного законодавства та умов договору, у звязку з простроченням відповідачем виконання взятих на себе зобовязань з оплати поставленого товару за вказаним договором є обґрунтованим, і тому підлягає задоволенню.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 27.04.2012 року у справі № 06/5026/1052/2011.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобовязання з оплати переданого товару, з нього на користь позивача на підставі ст. 625 ЦК України підлягає стягненню 250,86 грн. 3% річних та 1 114,34 грн. інфляційної складової боргу, які нараховані позивачем відповідно до вимог закону та умов договору.

Відповідно до ч. 1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч. 1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судовий збір, сплачений позивачем у розмірі 1 827,00 грн. відповідно до положень статті 49 ГПК України підлягає стягненню з відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Край-1» (08120, Київська обл., с. Бузова, вул. Леніна, буд. 215А, кім. 3, код 22863249) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Український папір» (04073, м. Київ, вул. Куренівська, 2-Б, код 25394112) 42 714 (сорок дві тисячі сімсот чотирнадцять) грн. 78 коп. боргу, 1 114 (одну тисячу сто чотирнадцять) грн. 34 коп. інфляційних втрат, 5 017 (пять тисяч сімнадцять) грн. 26 коп. пені, 250 (двісті пятдесят) грн. 86 коп. 3% річних, 1 281 (одну тисячу двісті вісімдесят одну) грн. 44 коп. штрафу, 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено: 22.09.2015 р.

Суддя Т.Д. Лилак