ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2015 р. Справа № 922/2290/13

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пушай В.І., суддя Плужник О.В., суддя Істоміна О.А.

при секретарі Крупа О.О.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - Закаблуков А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу стягувача (вх. № 4446 Х/3) на ухвалу господарського суду Харківської області від 19.08.15 р. у справі № 922/2290/13

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Харківське обласне комунальне підприємство "Дирекція розвитку інфраструктури території"

про стягнення коштів у розмірі 23516725,75 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 17.11.2014 р. у даній справі клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій задоволено. Зменшено розмір стягнення штрафних санкцій на 90 %. Клопотання відповідача про відстрочку виконання рішення задоволено частково. Відстрочено виконання рішення на п'ять місяців до 17 травня 2014 року. Позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 19589613,98 грн. основного боргу, 156242,06 грн. пені, 165127,30 грн. 7% штрафу, 651048,17 грн. 3% річних, 68637,48 грн. судового збору. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені у розмірі 1406178,52 грн., 7% штрафу у розмірі 1486145,68 грн. та інфляційних втрат у розмірі 62370,03 грн. - відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 02.02.2015 р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено частково. Рішення господарського суду Харківської області від 17.11.2014 р. у справі № 922/2290/13 скасовано в частині задоволення клопотання Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території" та надання відстрочки виконання рішення. В іншій частині рішення залишено без змін.

07 квітня 2015 року Вищим господарським судом України у справі № 922/2290/13 прийнято постанову, якою рішення суду першої інстанції від 17.11.2014 р. та постанову апеляційної інстанції в частині відмови у стягненні інфляційних втрат скасовано та в цій частині справа направлена на новий розгляд до господарського суду Харківської області. В іншій частині постанова Харківського апеляційного господарського суду від 02.02.2015 р. залишена без змін.

25 червня 2015 року господарським судом Харківської області у справі № 922/2290/13 прийнято рішення, яким відмовлено у стягнення інфляційних втрат.

Харківське обласне комунальне підприємство "Дирекція розвитку інфраструктури території" звернулося до господарського суду Харківської області з заявою про відстрочення виконання рішення господарського суду від 17.11.2014 р. до 01.02.2016 р. посилаючись на скрутне фінансове становище підприємства, а також низкою виключних обставин, що роблять неможливим виконання рішення своєчасно.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.08.2015 р. у справі № 922/2290/13 заява Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території" про відстрочення виконання рішення господарського суду Харківської області від 11.08.2015 р. у справі № 922/2290/13 - задоволена. Відстрочено виконання рішення господарського суду Харківської області від 17.11.2014 р. у справі № 922/2290/13 - до 01.02.2016 р.

Ухвала мотивована тим, що матеріалами справи підтверджується факт наявності обставин які ускладнюють виконання рішення суду у даній справі у зв'язку з чим наявні всі підстави для застосування приписів ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, та ін.

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" з ухвалою господарського суду першої інстанції не погодилося, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 19.08.2015 р. у справі № 922/2290/13 у задоволенні заяви Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території" про відстрочення виконання рішення господарського суду Харківської області від 08.07.2013 р. у справі № 922/2290/13 відмовити у повному обсязі, з мотивів та підстав, зазначених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційної скарги стягувач зазначає про те, що ухвала господарського суду Харківської області від 19.08.15 р. у даній справі про надання боржнику відстрочки виконання зобов'язання, є безпідставною та прийнятою з порушенням та неправомірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без дослідження усіх істотних обставин справи, що не відповідають нормам, які визначені ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, та ін.

Розпорядженням голови суду від 10.09.2015 р. у зв'язку з відпусткою судді Могилєвкіна Ю.О. для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Пушай В.І., суддів Плужника О.В. та Істоміною О.А.

Боржник у відзиві на апеляційну скаргу просить ухвалу господарського суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду, з мотивів викладених у відзиві та ін..

Стягувач у призначене судове засідання не з'явився.

Враховуючи факт належного повідомлення позивача та відповідача про час та місце розгляду апеляційної скарги, та те, що норми ст. 38 ГПК України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, судова колегія вважає, що судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розглядати справу за наявними у справі документами.

Неявка в судове засідання представника стягувача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно зі ст. 102 ГПК України, апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня винесення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Судова колегія, повторно розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали встановила наступне:

Як свідчать матеріали справи, Харківське обласне комунальне підприємство "Дирекція розвитку інфраструктури території" звернулося до господарського суду Харківської області з заявою про відстрочення виконання рішення господарського суду від 17.11.2014 р. до 01.02.2016 р. посилаючись на скрутне фінансове становище підприємства.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.08.2015 р. у справі № 922/2290/13 заява Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території" про відстрочення виконання рішення господарського суду Харківської області від 11.08.2015 р. у справі № 922/2290/13 - задоволена. Відстрочено виконання рішення господарського суду Харківської області від 17.11.2014 р. у справі № 922/2290/13 - до 01.02.2016 р.

Викладені вище висновки господарського суду, на думку колегії суддів, повністю відповідають фактичним обставинам спору та матеріалам справи, їм надана правильна та належна правова оцінка, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування прийнятої у справі ухвали.

Відповідно до вимог ст. ст. 32, 34 ГПК України, доказами у справі є будь які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статтею 43 цього ж кодексу, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Статтею 121 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що при наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Зазначена стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання. Також, не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом.

Відповідно до п. 7.1.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Пленум Вищого господарського суду України в п. 7.2 постанови "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.10.2010 р. № 9 розтлумачив приписи ст. 121 Господарського процесуального кодексу України та вказав, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

При цьому згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Обґрунтовуючи неможливість вчасно виконати рішення суду у даній справі, заявник посилається на те, що Департамент житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури у своєму листі № 03-08/1296 від 05.08.2015 р. зазначив, що у відповідності до постанови № 1000 від 02.08.2012 р. Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики "Про затвердження Алгоритму розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання гарантованих постачальників природного газу" та спільного наказу № 192/195/396/274 від 08.09.2000 р. Держбуд України, Міністерства економіки України, Міністерства палива і енергетики України, НАК "Нафтогаз України" "Про затвердження порядку розподілу виручки, що надходять на рахунки комунальних підприємств теплоенергетики, водопостачання і водовідведення, міського електротранспорту" (в редакції на цей час) гроші отримані Харківським обласним комунальним підприємством "Дирекція розвитку інфраструктури території" починаючи з 2012 року від споживачів теплової енергії зараховувалися на спеціальний рахунок, з якого частина з них банком списувалась на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", яке було та є безпосереднім постачальником природного газу, а інша частина, що залишалась у користуванні підприємства використовувалась безпосередньо на виплату заробітної плати, податків та на витрати необхідні для здійснення технологічного процесу виробництва теплової енергії, послуг водопостачання та водовідведення (планова закупівля матеріалів, електричної енергії, технічної води та т.п.). До того ж розрахунок залишку грошей, після перерахування газової складової на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" не передбачав будь-які інші витрати, у тому числі на погашення штрафів та інших нарахувань на заборгованість перед ПАТ "НАК "Нафтогаз України".

На виконання постанови Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2014 р. "Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу" постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг регулюється порядок перерозподілу коштів отриманих ХОКП "ДРІТ", у відповідності до якого залишок грошей, що залишається у ХОКП "ДРІТ" згідно встановлених нормативів розподілу грошей затверджених постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг повинен бути направлений ХОКП "ДРІТ" на виплату заробітної плати робітникам та на підтримання технологічного процесу виробництва теплової енергії, не про яке погашення іншої заборгованості та нарахувань на заборгованість перед ПАТ "НАК "Нафтогаз України" за отриманий природний газ, розрахунком розподілу грошей не передбачено.

Виходячи з цього, ХОКП "ДРІТ" не в змозі самостійно проводити певні перерахування на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" за відсутності спеціального фінансування, відповідних коштів.

Єдиним джерелом на підставі якого боржник може на цей час погасити заборгованість та нарахування зроблені на заборгованість є отримання з Державного бюджету України заборгованості з різниці в тарифах, яка виникла через невідповідність тарифів на послуги з теплопостачання, водопостачання та водовідведення. Проте, грошові кошти (субвенції), що отримувало ХОКП "ДРІТ" починаючи з 2012 року з Державного бюджету України на погашення заборгованості з різниці в тарифах, яка виникла через невідповідність тарифів на послуги з теплопостачання, водопостачання та водовідведення у відповідності до вимог вказаних у постановах Кабінету Міністрів України, якими був затверджений порядок перераховування субвенцій з державного бюджету України на погашення заборгованості з різниці в тарифах (дивися постанови КМУ № 517 від 11.06.2012 р., № 167 від 20.03.2013 р., № 30 від 29.01.2014 р.) використовувались у першу чергу на погашення заборгованості, що виникла перед газопостачальними постачальниками за отриманий природний газ, що використовувався для потреб населення. Але враховуючи той факт, що у 2012 році з Державного бюджету України була перерахована на погашення різниці в тарифах тільки половина необхідного обсягу субвенцій, а у 2013 році ні яких субвенцій на погашення різниці в тарифах по Харківській області не було перераховано, - то на початок 2014 року виникла значна заборгованість з різниці в тарифах перед комунальними підприємствами Харківської області, у тому числі ХОКП "ДРІТ".

Боржник також зазначає, що у 2014 році отримав значну суму субвенцій на погашення різниці в тарифах, але станом на 01.07.2015 р. залишилась заборгованість Державного бюджету України з різниці у тарифах на теплову енергію, послуги водопостачання та водовідведення за послуги надані населенню суму у розмірі 24419070,00 грн. та за послуги надані бюджетним організаціям суму у розмірі 99249,8 тис. грн. Також слід звернути увагу на здороження природного газу для виробництва теплової енергії, яке відбувається з початку 2015 року, у свою чергу зміни тарифів на теплопостачання, пов'язаних з здороженням природного газу, відбудуться тільки починаючи з квітня 2015 року.

Підсумовуючи усе зазначене, відповідач зазначив, що на цей час знаходиться у тяжкому фінансовому стані, який виник із за несвоєчасного перерахування субвенцій з Державного бюджету України на погашення заборгованості з різниці в тарифах, яка виникла у ХОКП "Дирекція розвитку інфраструктури території" через невідповідність тарифів на послуги з теплопостачання, водопостачання та водовідведення, а також внаслідок значної заборгованості населення за спожиті послуги.

Разом з тим, боржник заявив, що він продовжує розраховуватися певними сумами зі стягувачем.

Зважаючи на таку складну ситуацію боржник просив суд розглянути питання про надання відстрочки виконання рішення суду, тому як примусове стягнення цього боргу може привести до негативних наслідків.

Так, колегія суддів при вирішенні заяви про надання відстрочки виконання рішення суду враховує викладені відповідачем фактичні обставини по справі:

- відповідач є комунальним підприємством, яке створено для задоволення потреб споживачів у тому числі населення та державних органів в теплопостачанні у вигляді опалення та гарячого водопостачання. Підприємство не уповноважене чинним законодавством самостійно встановлювати тарифи, які відповідають витратам за надання послуг, тому постачає теплову енергію по вартості нижчої її собівартості;

- на підприємстві склалась дуже складна економічна ситуація, яка виникла у зв'язку зі збитковістю послуг з теплопостачання.

- однією з причин тяжкого економічного стану відповідача є дефіцит коштів, пов'язаний з хронічними неплатежами, в основному, з боку населення за спожиті послуги.

- заборгованість населення перед відповідачем виникла по деяких підставах, що не залежать від волі відповідача, зокрема, що норми діючих на цей час законів (а саме ч. 7 ст. 52 ЗУ "Про виконавче провадження") захищають споживачів (фізичних осіб) від примусового стягнення, у тому числі від стягнення заборгованості за комунальні послуги, однак не передбачають у даному випадку компенсації надавачам комунальних послуг, що веде до прямих збитків комунальних підприємств, до яких відноситься відповідач;

- крім населення, несвоєчасно розраховуються з відповідачем бюджетні установи (організації), що також не залежать від волі відповідача, а з причин несвоєчасного фінансування цих установ з місцевого та державного бюджетів;

- субвенції, які надаються державою, не мають постійного чинного правового механізму з компенсації витрат з різниці в тарифах на теплову енергію, тому виплата такої компенсації та строки виплати у повній мірі залежать від своєчасного внесення законодавчим органом таких витрат до Закону України "Про державний бюджет на кожний рік"; від фінансування в даному бюджетному році у повному обсязі цих витрат згідно з витратами, передбаченими Закону України "Про державний бюджет"; від строку виконання виконавчими органами влади обов'язків по перерахуванню закладених витрат бюджету у вигляді субвенцій до отримувачів;

- тяжкий фінансовий стан відповідача підтверджує надана фінансова звітність (баланс та звіт про фінансові результати за 2014 рік) - фінансові показники відповідача в деяких випадках не змінились, а в більшості погіршилися з причин недостачі оборотних грошових коштів;

- не можливість самостійного погашення боргу відповідачем перед позивачем без отримання належних відповідачу субвенцій з Державного бюджету підтверджує Департамент житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури Харківської обласної державної адміністрації у листі 03-08/1296 від 05.08.2015 р.;

- своєчасне звернення відповідача до національної комісії регулювання ринку комунальних послуг для затвердження економічно обґрунтованих тарифів та затвердження національною комісією регулювання ринку комунальних послуг тарифів значно менших від тих, що обґрунтовано просив відповідач прийняти.

Окремо суд приймає до уваги той факт, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2014 р. "Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу" (з наступними змінами та доповненнями) постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг регулюється порядок перерозподілу коштів отриманих ХОКП "Дирекція розвитку інфраструктури території" без згоди на це відповідача. Залишок грошей, що залишається у відповідача згідно встановлених нормативів розподілу грошей затверджених постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг незначний.

До того ж суд розуміє той факт, що відповідачу потрібні гроші на виплату заробітної плати робітникам та на підтримання технологічного процесу виробництва теплової енергії, несвоєчасне отримання оплати від населенням за спожиті комунальні послуги, крім того примусове стягнення не дасть очікуваного результату, тобто виконання рішення суду, тому як примусове стягнення не можливе на гроші, що поступають на спеціальні рахунки відкриті у установах банків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2014 р. "Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу", а ті гроші, що залишаються у підприємства настільки мізерні, що примусове стягнення за рахунок цих грошей буде відбуватися тривалий час та може зруйнувати господарську діяльність відповідача, витрати на відновлення якої будуть набагато більшими від отриманих позивачем грошей.

Таким чином, суд враховує той факт, що прострочка платежів відповідача об'єктивно виникла не з його вини, а внаслідок неузгодженості в сфері виділення бюджетних коштів та не покриття тарифами собівартості енергоносіїв, у зв'язку з введенням в дію порядку примусового перерозподілу грошей, які направляються до ПАТ "НАК "Нафтогаз України" та не передбачають погашення існуючого боргу та нарахувань на суму боргу перед ПАТ "НАК "Нафтогаз України".

Крім того у разі отримання заборгованості з різниці у тарифах з Державного бюджету України упродовж 2015 року підприємство зможе повністю розрахуватися з позивачем та погасити заборгованість.

Разом з тим, відстрочення виконання рішення враховуються інтереси позивача, тому як примусове стягнення з відповідача суми боргу за цією справою не приведе до належного виконання рішення суду, а тільки погіршить становище відповідача, що може привести до його банкрутства та зупинення усього технологічного процесу виробництва комунальних послуг (теплопостачання, водопостачання та водовідведення), який у подальшому не можливо буде відновити.

Надавши правову оцінку зазначеним заявником обставинам та наданим на їх підтвердження доказам, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду вважає, що відповідач належним чином обґрунтував, що на даний час є неспроможним виконати рішення суду разовим платежем, а дотримання принципу обов'язкового виконання судового рішення не повинно призводити до припинення фінансування першочергових зобов'язань боржника за відсутності реальної можливості виконати судовий акт неминуче і одночасно.

До того ж, в рішенні Конституційного Суду України № 5-пр/2013 від 26.06.2013 р. зазначено, що розстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співрозмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Таким чином, відстрочка виконання судового рішення дозволить акумулювати необхідні фінансові кошти для повного його виконання, а тому наявні виняткові обставини для відстрочки виконання рішення суду.

На підставі вищевикладеного, ухвалу господарського суду Харківської області від 19.08.15 р. у справі № 922/2290/13 прийнято з урахуванням фактичних обставин справи та чинного законодавства.

Таким чином, висновки, викладені в ухвалі господарського суду відповідають вимогам законодавства та фактичним обставинам справи, а мотиви заявника скарги, з яких вони оспорюються не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст. ст. 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. ст. 105, 106 ГПК України, судова колегія -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу господарського суду Харківської області від 19.08.15 р. у справі № 922/2290/13 залишити без змін, а апеляційну скаргу -без задоволення.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписано 17.09.2015 р.

Головуючий суддя Пушай В.І.

Суддя Плужник О.В.

Суддя Істоміна О.А.