ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" вересня 2015 р.Справа № 924/1069/15
Господарський суд Хмельницької області у складі судді Радчені Д.І., розглянувши матеріали справи

за позовом публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України м.Київ

до публічного акціонерного товариства „Хмельницькгаз м.Хмельницький

про стягнення 9 198 790, 92 грн., з яких 4 189 137, 64 грн. пені, інфляційних витрат у розмірі 4 492 737,46 грн. та 516 915, 83 грн. - 3% річних за прострочення виконання грошових зобов'язань

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за дов. №14-96 від 18.04.2014 року (в судовому засіданні 14.09.2015р.)

відповідача: ОСОБА_2 за дов. №2754 від 09.06.2015 року

ОСОБА_3 за довір. №1 від 05.01.2015р. (в судовому засіданні 14.09.2015р.)

Рішення приймається 16.09.2015р., оскільки в судовому засіданні 14.09.2015р. по справі оголошувалася перерва на 16.09.2015р. для прийняття рішення по суті.

У судовому засіданні відповідно до ч.2 ст.85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач - публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" м.Київ звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача - ПАТ „Хмельницькгаз м.Хмельницький - 9 198 790, 92 грн. заборгованості за прострочення виконання грошових зобов'язань за договором №13-163-ВТВ на купівлю-продаж природного газу, з яких 4 189 137, 64 грн. пені, інфляційних витрат у розмірі 4 492 737,46 грн. та 516 915, 83 грн. - 3% річних,

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 02.07.2015 року порушено провадження у справі №924/1069/15.

Представник позивача в судових засіданнях наполягає на задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що вони підтверджені поданими доказами та просить стягнути з відповідача 9 198 790,92 грн., з яких 4 189 137,64 грн. пені, інфляційних втрат у розмірі 4 492 737,46 грн. та 516 915,83 грн. 3% річних за прострочення виконання грошових зобов'язань. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до договору купівлі-продажу природного газу№13-163-ВТВ від 04.01.2013 року позивач, як постачальник зобов'язувався поставити відповідачу, як покупцеві, природний газ, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити газ на умовах договору. Відповідач прийняв природний газ на суму 193 211 651,20 грн. згідно актів приймання-передачі від 31.01.13, від 28.02.13, від 31.03.13, від 31.10.13, від 30.11.13, від 31.12.13, від 31.01.14, від 28.02.14, від 31.03.2014, від 30.09.2014, від 31.10.2014, від 30.11.2014, проте допустив порушення строків його оплати. У зв'язку з цим нараховані пеня, інфляційні та 3% річних.

Відповідач у відзиві на позов та його повноважні представники у судовому засіданні проти позову заперечують, посилаючись на те, що відповідачем належним чином виконано свої зобов'язання згідно укладеного договору, сплативши повністю вартість поставленого природного газу.

Заперечуючи проти позову відповідач звертає увагу, суду на таке.

По-перше. 22.12.2014 року між сторонами підписано додаткову угоду за №11 до договору купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013 року №13-163-ВТВ, якою п.6.1.( в частині проведення розрахунків) викладено у новій редакції: "У будь-якому випадку остаточний розрахунок за фактично використаний природний газ за цим договором здійснюється покупцем не пізніше 20 числа місяця наступного за місяцем закінчення строку дії договору в частині поставки газу. Відповідно до статті 11 Строк дії Договору, договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01 січня 2013 року, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків за газ до їх повного здійснення.

Таким чином, на думку представників відповідача, вимоги ПАТ НАК Нафтогаз України щодо стягнення з ПАТ Хмельницькгаз пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат по договору купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013 року №13-163-ВТВ є необґрунтованими, оскільки остаточний розрахунок за фактично використаний природний газ за цим договором ще не настав. ПАТ Хмельницькгаз здійснює своєчасне проведення розрахунків за поставлений природний газ відповідно до умов вищевказаного договору, саме тому у позивача відсутні правові підстави для стягнення вищевказаних нарахувань.

Окремо повноважні представники відповідача звертають увагу суду на те, що аналогічні додаткові угоди укладені з багатьма підприємствами облгазів, та надав суду перелік судових рішень по аналогічних справах, з якими суд має можливість ознайомитись в реєстрі судових рішень. Відповідно до цих рішень в задоволені позовних вимог ПАТ "Нафтогаз України" відмовлено з зазначенням підстави відмови: "строк виконання зобов'язання не настав".

По-друге. На підставі постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій від 11.01.2005 року № 20 між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Хмельницькій області, Департаментом фінансів Хмельницької облдержадміністрації, ПАТ Хмельницькгаз та ПАТ НАК Нафтогаз України було укладено наступні Спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків: №373 від 15.02.2013р; №663 від 19.03.2013р.; №930 від 17.04.2013р.; №931 від 17.04.2013р.; №1121 від 20.05.2013р.; №1929 від 14.11.2013р.; №2426 від 20.12.2013р.; №2205 від 16.12.2013р.; №2206 від 16.12.2013р.; №94 від 21.01.2014р.; №308 від 17.02.2014р.; №572 від 17.03.2014р.; №861 від 15.04.2014р.; №1992 від 15.10.2014р.; №2449 від 17.12.2014р.; №2451 від 17.12.2014р.; №153 від 21.01.2015р.; №358 від 18.02.2015р.; №575 від 18.03.2015р.; №574 від 18.03.2015р., предметом яких є організація проведення сторонами взаєморозрахунків за договором від 04.01.13р. №13-163-ВТВ.

За умовами вищевказаних Спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків передбачалося надання державою коштів на погашення заборгованості, а також змінювалися строки виконання боржником грошових зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі договору купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013 року №13-163-ВТВ.

Так, за змістом пункту 3 Спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків сторони зобов'язалися перерахувати кошти наступній стороні не пізніше наступного дня після нарахування коштів на їх рахунок; забезпечити проведення розрахунків відповідно до Спільного протокольного рішення та з урахуванням укладених договорів на рахунково-касове обслуговування, якими може передбачатися, що у разі несвоєчасного надання учасниками розрахунків платіжних документів органи Державної казначейської служби України своїм платіжним дорученням можуть самостійно перераховувати кошти за схемою, передбаченою Спільним протокольним рішенням.

Таким чином, Відповідач вважає, що розрахунок за поставлений природний газ відбувся у порядку та строки, передбачені у Спільних протокольних рішеннях про організацію взаєморозрахунків, якими передбачалось не тільки надання державою коштів на погашення заборгованості, але також змінювалися строки виконання боржником грошових зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі Договору купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013 року №13-163-ВТВ.

14.09.2015р. на відзив відповідача позивачем надано письмове заперечення, в якому звертає увагу, що укладенні між сторонами спільні протокольні рішення а своєю правовою природою не є ні додатковими угодами договору купівлі-продажу №13-163-ВТВ від 04.01.2013р., ні договорами взагалі, а лише формою погодження сторонами порядку перерахування коштів. Більш детальне обґрунтування викладене у запереченні на відзив відповідача.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне:

04.01.2013р. між ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" м.Київ та ПАТ „Хмельницькгаз укладено договір №13-163-ВТВ на купівлю-продаж природного газу, відповідно до умов якого позивач зобов'язався передати у власність відповідачу у 2013 році природний газ, а відповідач прийняти та оплатити газ на умовах цього договору для виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат Відповідача. (п. п.1.1., 1.2).

Згідно з п.2.1 договору визначено кількість газу, що передається. Відповідно до п.3.3. договору приймання-передача газу, переданого позивачем відповідачу у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Пунктом 6.1. договору вбачається, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки з урахуванням положень п.6.2. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа наступного за місяцем поставки газу на підставі акту приймання передачі.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2013 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п. 11.1).

Договір підписаний обома сторонами та скріплений їх печатками.

З метою узгодження вартості природного газу, обсягів переданого газу та інших умов до даного договору було укладено низку додаткових угод, якими врегульовано обсяг природного газу для покриття потреб ПАТ "Хмельницькгаз" у природному газі для потреб ВТВ та порядок проведення розрахунків між сторонами.

Так відповідно до додаткової угоди №11 від 22.12.2014р. продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2013-2015 роках природний газ, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити газ на умовах договору. Цією ж додатковою угодою узгоджено обсяги природного газу, так, відповідно до п. 2, додаткової угоди № 11 від 22 грудня 2014р продавець передає покупцеві у період з 01 січня 2013р. по 31 грудня 2015р. газ в обсязі до 113 469,948 тис, куб. м. , в тому числі: у 2013 році -18 629,712 (тис. куб.м.) - у 2014 році - до 30691,314 (тис. куб. м.) - у 2015 році - до 64 148,922 (тис. куб. м.).

На виконання умов договору та додаткових угод до нього позивачем поставлено, а відповідачем прийнято природний газ у період з січня 2013 року по листопад 2014р. на суму 193 211 651,20грн., що підтверджується підписаними обома сторонами (та скріпленими їх печатками та засвідченими ПАТ „Хмельницькгаз) актами прийому передачі природного газу, від 31.01.2013р., від 28.02.2013р., від 31.03.2013р., від 31.10.2013р., від 30.11.2013р., від 31.12.2013р., від 31.01.2014р., від 28.02.2014р., 31.03.2014р., від 30.09.2014р., від 31.10.2014р., від 30.11.2014р.

Вказаною додатковою угодою №11, змінено порядок розрахунків, викладено п.6.1 статті 6:

"Порядок та умови проведення розрахунків" у редакції, відповідно до якої "Оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки з урахуванням положень п.6.2. договору. Остаточний розрахунок за фактично використаний природний газ здійснюється покупцем після отримання повних розрахунків за послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами, наданими продавцю в відповідному місяці відповідно до договорів на розподіл природного газу, укладеними між продавцем та покупцем.

У разі, якщо до 20 числа місяця, наступного за місяцем поставки природного газу за цим договором продавець повністю розрахувався за послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами, наданими продавцю в попередньому місяці остаточний розрахунок за використаний природний газ здійснюється покупцем на підставі акту приймання-передачі до 20 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У будь якому випадку остаточний розрахунок за фактично використаний природний газ за цим договором здійснюється покупцем не пізніше 20 числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії договору в частині поставки газу."

Цією ж додатковою угодою викладено статтю 11 "Строк дії Договору" у редакції, відповідно до якої договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01 січня 2013 року, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2015р., а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення.

З огляду вищенаведеного, встановлено що остаточний розрахунок за фактично використаний природній газ здійснюється покупцем не пізніше 20.01.2016року, оскільки договір поставки газу діє до 31.01.2015року.

Як вбачається з наданих відповідачем документів, на підставі постанови КМ Міністрів України Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій від 11.01.2005 року №20 між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Хмельницькій області, Департаментом фінансів Хмельницької облдержадміністрації, ПАТ Хмельницькгаз та ПАТ НАК Нафтогаз України було укладено наступні Спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20: №373 від 15.02.2013р.; №663 від 19.03.2013р.; №930 від 17.04.2013р.; №931 від 17.04.2013р.; №1121 від 20.05.2013р.; №1929 від 14.11.2013р.; №2426 від 20.12.2013р.; №2205 від 16.12.2013р.; №2206 від 16.12.2013р.; №94 від 21.01.2014р.; №308 від 17.02.2014р.; №572 від 17.03.2014р.; №861 від 15.04.2014р.; №1992 від 15.10.2014р.; №2449 від 17.12.2014р.; №2451 від 17.12.2014р.; №153 від 21.01.2015р.; №358 від 18.02.2015р.; №575 від 18.03.2015р.; №574 від 18.03.2015р.

За умовами вищевказаних Спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків передбачалося надання державою коштів на погашення заборгованості, а також змінювалися строки виконання боржником грошових зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі договору купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013 року №13-163-ВТВ. Так, за змістом пункту 3 Спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків сторони зобов'язалися перерахувати кошти наступній стороні не пізніше наступного дня після нарахування коштів на їх рахунок; забезпечити проведення розрахунків відповідно до Спільного протокольного рішення та з урахуванням укладених договорів на рахунково-касове обслуговування, якими може передбачатися, що у разі несвоєчасного надання учасниками розрахунків платіжних документів органи Державної казначейської служби України своїм платіжним дорученням можуть самостійно перераховувати кошти за схемою, передбаченою Спільним протокольним рішенням.

Таким чином сторони, в тому числі НАК "нафтогаз України" (сторона остання по Спільних протокольних рішенннях), підписавши дані протокольні рішення, узгодили порядок проведення розрахунків з газопостачальною організацією, змінивши строки виконання боржником грошових зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі Договору купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013 року №13-163-ВТВ.

На виконання зазначених протокольних рішень згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. №20 та договору від 04.01.13 №13-163-ВТВ відповідачем частково оплочено отриманий природний газ за рахунок коштів наданих державою на погашення заборгованості, а саме: 25.02.13р. - 15 883 729,95 грн.; 31.05.13р. -2 230 102,29 грн.; 31.05.13р. - 3 285 231,45 грн.; 31.05.13р. - 5 087 010,06 грн.; 31.05.13р. -14 106 478,45 грн.; 27.11.13р. -3 234 553,02 грн.; 24.12.13р. - 860 991,41 грн.; 24.12.13р. - 1388100,00 грн.; 24.12.13р. - 5 795 782,31 грн.; 29.12.13р. - 8 878 705,70 грн.; 24.02.14р. - 14 143 044,84 грн.; 24.03.14р. - 15 470 078,35 грн.; 24.04.14р. - 7 010 110,08 грн.; 22.10.14р. - 2 807 156,22 грн.; 22.12.14р. - 9 523 002,54 грн.; 22.12.14р. - 5 347 227,91 грн.; 27.02.15р. - 2 163 936,04 грн.; 04.03.15р. - 15 494 662,00 грн.; 26.03.15р. - 3907880,52 грн.; 26.03.15р. - 6 632 977,50 грн.

Однак, на думку позивача, відповідач свої зобов'язання щодо оплати отриманого природного газу виконав, перерахувавши кошти в сумі 193 211 651,20грн., однак із порушенням терміну встановленого в пункті 6.1., п.6.2., а тому, на підставі п.7.2, 9.2 договору та керуючись ст. 625 ЦК України, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 9 198 790,92 грн., з яких 4 189 137,64 грн. пені, інфляційних втрат у розмірі 4 492 737,46 грн. та 516 915,83 грн. 3% річних за прострочення виконання грошових зобов'язань.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, із врахуванням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду спору впродовж розумного строку, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд вважає позов таким, що задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Пунктом 1 ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).

Правовідносини, що виникли між сторонами характеризуються ознаками договору купівлі-продажу та поставки ст.ст.655, 712 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

04.01.2013р. між ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" м.Київ та ПАТ „Хмельницькгаз укладено договір №13-163-ВТВ на купівлю-продаж природного газу, відповідно до умов якого позивач зобов'язався передати у власність відповідачу у 2013 році природний газ, а відповідач прийняти та оплатити газ на умовах цього договору для виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат Відповідача. (п. п.1.1., 1.2).

Поняття договору визначене у ст. 626 ЦК України, відповідно до якого договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Неможливо не згадати ст. 654 цього ж Кодексу, яка спеціалізовано стверджує, що зміна або розірвання договору вчинюється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до п.1 ст.653 ЦК України, у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статті 11 цього Кодексу, тобто із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Договір №13-163 -ВТП від 04.01.2013 року та додаткові угоди до нього, в тому числі і додаткова угода №11 від 22.12.14року, за своєю правовою природою є договором купівлі - продажу, підписаний повноважними представниками сторін, відповідає вимогам, передбаченим статтями 628,639, 655 Цивільного кодексу України щодо змісту та форми договору, не розірваний сторонами та не визнаний недійсним в судовому порядку.

За приписами ст. 193 ГК України, ст.ст. 526, 629 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Приписами ст.180 Господарського кодексу України встановлено істотні умови господарського договору. Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов'язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п.п. 10.3 п.10 укладеного між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та ПАТ "Хмельницькгаз" договору купівлі - продажу природного газу №13-163-ВТВ від 04 січня 2013 року, усі зміни і доповнення до цього договору оформлюються письмово та підписуються уповноваженими представниками сторін, крім випадку, зазначеного у пункті 10.4 цього договору.

Отже, даний договір №13-163- ВТВ від 04.01.2013року в частині поставки газу, згідно Додаткової угоди №11 від 22.12.2014року, діє до 31 грудня 2015р., відповідно, остаточний розрахунок за фактично використаний природний газ має бути проведений до 20 січня 2016р.

Тому, для застосування санкцій, передбачених пунктом 7.2 договору поставки природного газу, та наслідків порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, необхідно, щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків, який діяв на момент розгляду справи.

Сторонами не надано до суду доказів того, що договір №13-163-ВТВ від 04.01.2013 р. та додаткові угоди, в тому числі додаткова угода № 11 від 22.12.2014 р. розірвані сторонами та визнані в судовому порядку недійсними.

Отже, підписавши (уклавши) додаткову угоду №11 за договором №13-163-ВТВ від 04.01.2013 р. купівлі - продажу природного газу, сторони договору припинили попереднє зобов'язання за п.6.1. ст.6 договору в попередній редакції новою редакцією, змінивши порядок розрахунків. (Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного суду України від 30.09.2014 р. у справі N 5011-35/1534-2012-42/553-2012). Тому, суд приходить до висновку, що посилання позивача на попередню редакцію пункту договору є безпідставним.

Враховуючи той факт, що відповідач по справі не прострочив виконання грошового зобов'язання, оскільки остаточний розрахунок за фактично використаний природний газ має бути проведений до 20 січня 2016р., ( п.6.1, 6.2 додатковою угодою №11), а отже не може наступити відповідальність за неналежне виконання договору, тому заявлена позивачем вимога щодо стягнення 9 198 790,92 грн., з яких 4 189 137,64 грн. пені, інфляційних втрат у розмірі 4 492 737,46 грн. та 516 915,83 грн. 3% річних за прострочення виконання грошових зобов'язань є безпідставною.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Факт неналежного виконання відповідачем умов договору купівлі-продажу №13-163- ВТВ від 04.01.2013року позивачем не доведений, отже в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

З огляду на приписи ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Позивачем не доведено обставини, на які він посилався, як на підставу своїх вимог. Натомість відповідачем спростовано доводи позивача щодо наявності боргу, внаслідок чого було заявлено до стягнення пеню, 3% річних та інфляційні збитки.

Враховуючи викладене вище та приписи ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст. 11, 520 Цивільного кодексу України , ст.ст.4-5, 32-34, 43, 49, 75, ст. ст. 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України м.Київ до публічного акціонерного товариства „Хмельницькгаз м.Хмельницький про стягнення 9 198 790, 92 грн., з яких 4 189 137, 64 грн. пені, інфляційних витрат у розмірі 4 492 737,46 грн. та 516 915, 83 грн. - 3% річних за прострочення виконання грошових зобов'язань відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 18.09.2015р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Д.І. Радченя

Віддрук. 3 прим. : прост.

1 - до справи,

2 - позивачу (01001, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 6),

3 - відповідачу надати