ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"28" серпня 2015 р. Справа № 911/2496/15

За позовом приватного транспортно-експедиційного підприємства «Автотрансекспедиція», м. Львів

до товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕФІЯ», Київська обл., м. Ірпінь

про стягнення 104464,75 грн

Суддя Третьякова О.О.

Представники сторін:

Позивача не зявився,

Відповідача не зявився.

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області з позовною заявою звернулось приватне транспортно-експедиційне підприємство «Автотрансекспедиція» (далі - Позивач) до товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕФІЯ» (далі Відповідач) про стягнення 104464,75 грн, з яких 102000,00 грн основного боргу, 2347,38 грн пені та 117,37 грн 3% річних.

Позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на порушення Відповідачем строків оплати послуг за Договором транспортного експедирування №79 від 19.03.2015 (далі Договір).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 18.06.2015 порушено провадження у справі №911/2496/15 та призначено її до розгляду на 07.07.2015 об 11:00 год.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.07.2015 розгляд справи у звязку з неявкою сторін відкладено на 13.08.2015.

Через канцелярію Господарського суду Київської області представник Відповідач подав заперечення на позов б/№ від 07.07.15 (за вх. суду №15867/15 від 07.07.2015), в яких просить у задоволенні вимог Позивача відмовити, у звязку з тим, що Позивачем не подано доказів узгодження сторонами Договору цін на транспортно-експедиційні послуги; Позивачем не подано оригіналів заявок на перевезення, заповнених Відповідачем; додані до позовної заяви товаро-транспортні накладні (ТТН) неналежно оформлені, а також відображають приймання товару безпосередньо перевізником, а не експедитором, що суперечить Договору, до того ж в реквізитах ТТН відсутні підписи уповноважених осіб Позивача; на актах виконаних робіт з перевезення та відповідних заявках про надання послуг відсутні номери та дати ТТН, що додані до позову, так само як і номери та дати видаткових накладних, які б вказували на перевезення товару, зазначеного саме в цих ТТН; складені в односторонньому порядку податкові накладні не є доказами по наданню спірних послуг.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від представника Позивача надійшла заява б/№ від 01.07.2015 (за вх. суду №16127/15 від 09.07.2015) про збільшення розміру позовних вимог, яка приймається судом до розгляду і відповідно до якої Позивачем заявлено до стягнення з Відповідача 112694,62 грн, з яких 102000,00 грн основного боргу, 8048,21 грн пені, 402,41 грн 3% річних та 2244,00 грн інфляційних втрат.

Через канцелярію Господарського суду Київської області представником Позивача подано заяву б/№ від 11.08.2015 (за вх. суду №18824/15 від 13.08.2015) про збільшення розміру позовних вимог, яка приймається судом до розгляду і відповідно до якої Позивачем заявлено до стягнення з Відповідача 119283,22 грн, з яких 102000,00 грн основного боргу, 14922,73 грн пені, 746,13 грн 3% річних та 1614,36 грн інфляційних втрат.

Представником Позивача подано клопотання б/№ від 13.08.2015 (за вх. суду №18834/15 від 13.08.2015) про витребування доказів, в якому останній, керуючись ст.38 Господарського процесуального кодексу України, просить витребувати у Відповідача оригінали реєстрів виданих та отриманих податкових накладних за звітні місяці листопад та грудень 2014 року, а також витребувати від Ірпінської обєднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Київській області реєстр всіх податкових накладних за звітні місяці листопад та грудень 2014 року, отриманих від приватного транспортно-екпедиційного підприємства Автотрансекспедиція (код 25544907) на підтвердження інформації про включення їх до податкового обліку товариством з обмеженою відповідальністю ТЕФІЯ (код 35023477).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.08.2015 на підставі ст.69 Господарського процесуального кодексу України строк вирішення спору у справі №911/2496/15 за клопотанням Позивача б/№ від 13.08.2015 (вх. суду №18817/15 від 13.08.2015) продовжено по 01.09.2015, розгляд справи відкладено на 28.08.2015 та здійснено запит до Ірпінської обєднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Київській області.

На запит Господарського суду Київської області від Ірпінської обєднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Київській області надійшла відповідь №5184/10/10-31-10 від 25.08.2015 (за вх. суду №19949/15 від 27.08.2015).

Відповідач у судові засідання жодного разу не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що зокрема підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №057 від 18.06.2015 (за вх. суду №15462/15 від 08.07.2015), №634 від 13.07.2015 (за вх. суду №17191/15 від 24.07.2015).

Враховуючи обмежений ст.69 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду справи, а також те, що Відповідач належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, явка Відповідача обовязковою не визнавалась і його відсутність не перешкоджає всебічному, повному та обєктивному розгляду всіх обставин справи, а матеріалів справи достатньо для вирішення спору по суті, відповідно до права суду, наданого йому ст.75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Керуючись ст.85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 28.08.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Між приватним транспортно-експедиційним підприємством «Автотрансекспедиція» (далі Позивач, Транспортний експедитор) та товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕФІЯ» (далі Відповідач, Замовник) укладено Договір транспортного експедирування №79 від 19.03.2015 (далі Договір).

Відповідно до п.п.2.1., 2.2. Договору Замовник самостійно доручає, а Транспортний експедитор зобовязується за дорученням та за рахунок Замовника виконати чи організувати або забезпечити виконання транспортно-експедиторських послуг (далі-послуги), що повязані з організацією та забезпеченням перевезень вантажу. Послуги надаються Транспортним експедитором при внутрішних перевезеннях територією України.

Згідно з п.п.3.1., 3.2. Договору вид та найменування вантажу вказується Замовником у заявці на кожне перевезення, яке надається Замовником не пізніше ніж за одну добу до дати початку виконання перевезення засобамми факсимільного звязку та в оригінальних примірниках поштовим звязком. Замовник у заявці вказує інформацію щодо найменування, кількості, вантажу, умов його перевезення, відомості щодо пунктів завантаження та розвантаження, найменування та місцезнаходження Вантажовідправника та Вантажоотримувача, дату і час прибуття на завантаження, строк доставки, іншу інформацію, необхідну для виконання експедитором своїх обовязків за договором.

Як зазначається в п.4.1.2. Замовник зобовязаний сплатити належну плату Транспортному експедитору за послуги згідно Договору.

Пунктом 7.1. Договору передбачено, що ціни на послуги Транспортного експедитора розраховуються виходячи з тарифів Транспортного експедитора, узгоджених обома сторонами та чинних на момент здійснення перевезення. Замовник ознайомлений з тарифами Транспортного експедитора на дату укладання Договору. Сторони домовляються, що розмір плати Транспортному експедитору за виконання кожної заявки погоджується сторонами при погодженні заявки та вказується в заявці.

Відповідно до п.7.8. Договору розрахунок плати (ціни (вартості) за цим Договором здійснюється на підставі даних, які містяться у дорожніх листах та товарно-транспортних накладних, та доданих до них інших товарно-транспортних документів згідно тарифів Перевізника. Транспортний експедитор надає Замовнику акт приймання-передачі наданих послуг, підписаний ним, з повною розшифровкою транспортних послуг у відповідності з даними товарно-транспортних накладних (далі акт) або з іншими товарно-транспортними документами, рахунком-фактурою, і податковою накладною. Замовник розглядає акт і в разі відсутності зауважень підписує його і надає один екземпляр Транспортному експедитору. Максимальний строк для розгляду акту три робочі дні з дня його отримання. Якщо в цей строк Замовник не підпише акт і не надасть зауважень, акт вважається прийнятим Замовником.

Згідно з п.7.9. Договору оплата вартості (ціни) перевезення (провізної плати) здійснюється Замовником безготівково в національній валюті України гривні - шляхом банківського переказу грошових коштів на поточний банківський рахунок Транспортного експедитора протягом 7 (семи) банківських днів з моменту підписання акту.

За твердженням Позивача, на виконання умов Договору на підставі заявок - транспортних замовлень Відповідача, отриманих електронною поштою, Позивач надав, а Відповідач прийняв послуги по перевезенню на загальну суму 102000,00 грн, про що свідчать акти прийому виконаних робіт (наданих послуг) №306-11.14АТЕ від 24.11.2014 на суму 4800,00 грн, №360-11.14АТЕ від 26.11.2014 на суму 7200,00 грн, №373-11.14АТЕ від 27.11.2014 на суму 11200,00 грн, №395-11.14АТЕ від 28.11.2014 на суму 7200,00 грн, №385-11.14АТЕ від 27.11.2014 на суму 6000,00 грн, №47-12.14 АТЕ від 03.12.2014 на суму 4000,00 грн, №45-12.14АТЕ від 03.12.2014 на суму 1900,00 грн, №69-12.14АТЕ від 04.12.2014 на суму 7100,00 грн, №78-12.14АТЕ від 05.12.2014 на суму 3100,00 грн, №189-12.14АТЕ від 12.12.2014 на суму 16300,00 грн, №164-12.14АТЕ від 11.12.2014 на суму 3000,00 грн, №141-12.14АТЕ від 10.12.2014 на суму 3000,00 грн, №172-12.14АТЕ від 11.12.2014 на суму 7200,00 грн, №203-12.14АТЕ від 15.12.2014 на суму 6100,00 грн, №260 від 17.12.2014-12.14АТЕ на суму 6000,00 грн, №247-12.14АТЕ від 17.12.2014 на суму 3000,00 грн, №263-12.14АТЕ від 17.12.2014 на суму 4900,00 грн, копії яких містяться в матеріалах справи.

Однак в порушення своїх договірних зобовязань Відповідач оплату послуг за Договором повністю не здійснив, у звязку з чим Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення 102000,00 грн основної заборгованості.

Згідно з ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами для виникнення прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як зазначається в ч.1 ст.929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивач надіслав на адресу Відповідача, зокрема, акти прийому виконаних робіт (наданих послуг) №306-11.14АТЕ від 24.11.2014 на суму 4800,00 грн, №360-11.14АТЕ від 26.11.2014 на суму 7200,00 грн, №373-11.14АТЕ від 27.11.2014 на суму 11200,00 грн, №395-11.14АТЕ від 28.11.2014 на суму 7200,00 грн, №385-11.14АТЕ від 27.11.2014 на суму 6000,00 грн, №47-12.14 АТЕ від 03.12.2014 на суму 4000,00 грн, №45-12.14АТЕ від 03.12.2014 на суму 1900,00 грн, №69-12.14АТЕ від 04.12.2014 на суму 7100,00 грн, №78-12.14АТЕ від 05.12.2014 на суму 3100,00 грн, №189-12.14АТЕ від 12.12.2014 на суму 16300,00 грн, №164-12.14АТЕ від 11.12.2014 на суму 3000,00 грн, №141-12.14АТЕ від 10.12.2014 на суму 3000,00 грн, №172-12.14АТЕ від 11.12.2014 на суму 7200,00 грн, №203-12.14АТЕ від 15.12.2014 на суму 6100,00 грн, №260 від 17.12.2014-12.14АТЕ на суму 6000,00 грн, №247-12.14АТЕ від 17.12.2014 на суму 3000,00 грн, №263-12.14АТЕ від 17.12.2014 на суму 4900,00 грн,рахунки №7529 14 від 24.11.2014, Рахунок №7543 14 від 26.11.2014, №7573 14 від 27.11.2014, №7595 14 від 28.11.2014, №7627 14 від 27.11.2014, №7725 14 від 03.12.2014, №7726-14від 03.12.2014, №7746-14 від 04.12.2014, №7784-14 від 05.12.2014, №7857-14 від 12.12.2014, №7880-14 від 11.12.2014, №7888-14 від 10.12.2014, №7904-14 від 11.12.2014, №7908-14 від 15.12.2014, № 8013 14 від 17.12.2014, №8019-14 від 17.12.2014, №8021 14 від 17.12.2014; товарно-транспортні накладні №-064 від 22.11.2014, № -069 від 24.11.2014, №-016 від 26.11.2014, №-015 від 26.11.2014, №-059 від 26.11.2014, №-012 від 27.11.2014, №-013 від 27.11.2014, №-014 від 27.11.2014, №-255 від 02.12.2014, №-254 від 02.12.2014, №-249 від 02.12.2014, №-253 від 02.12.2014, №-251 від 02.12.2014, №-085 від 03.12.2014, №-084 від 03.12.2014, №-086 від 03.12.2014, №-083 від 03.12.2014, №1661197 від 03.12.2014, № -241 від 04.12.2014, №-097 від 04.12.2014, № -096 від 04.12.2014, №041214-500-002 від 04.12.2014, №041214-500-001 від 04.12.2014, №ФТАм- 111214-002 від 11.12.2014, №ФТАм- 111214-001 від 11.12.2014, №ФТАм- 111214-003 від 11.12.2014, № ФТРУС- 111214-001 від 11.12.2014, №-111 від 09.12.2014, №-146 від 10.12.2014, №- від 10.12.2014, №101214-500-015 від 10.12.2014, №-144 від 10.12.2014, №091214-500-011 від 09.12.2014, № -244 від 09.12.2014, ТТН № -267 від 09.12.2014, №-006 від 10.12.2014, № -068 від 10.12.2014, № -008 від 10.12.2014, №-007 від 10.12.2014, №-067 від 10.12.2014, №-175 від 12.12.2014, № -136 від 16.12.2014, №-137 від 16.12.2014, №-135 від 16.12.2014, №161214-500-012 від 16.12.2014, №161214-500-013 від 16.12.2014, №-134 від 16.12.2014, №-164 від 17.12.2014, №-144 від 17.12.2014, №-094 від 17.12.2014, №161214-500-032 від 16.12.2014, №-128 від 16.12.2014, №-127 від 16.12.2014, №-126 від 16.12.2014, №-125 від 16.12.2014, №161214-500-020 від 16.12.2014, №161214-500-019 від 16.12.2014; податкові накладні №306 від 24.11.2014 на суму 4800,00 грн, №360 від 26.11.2014 на суму 7200,00 грн, №373 від 27.11.2014 на суму 11200,00 грн, №395 від 28.11.2014 на суму 7200,00 грн, №385 від 27.11.2014 на суму 6000,00 грн, №47 від 03.12.2014 на суму 4000,00 грн, №45 від 03.12.2014 на суму 1900,00 грн, №69 від 04.12.2014 на суму 7100,00 грн, №78 від 05.12.2014 на суму 3100,00 грн, №189 від 12.12.2014 на суму 16300,00 грн, №164 від 11.12.2014 на суму 3000,00 грн, №141 від 10.12.2014 на суму 3000,00 грн, №172 від 11.12.2014 на суму 7200,00 грн, №203 від 15.12.2014 на суму 6100,00 грн, №260 від 17.12.2014 на суму 6000,00 грн, №247 від 17.12.2014 на суму 3000,00 грн, №263 від 17.12.2014 на суму 4900,00 грн.

Однак, як вбачається з пояснень Позивача та не спростовано в ході судового провадження Відповідачем, від останнього заперечень та зауважень щодо вищезазначених актів Позивачу не надходило, а отже послуги вважаються прийнятими Замовником з огляду на п.7.8. Договору.

Також в матеріалах справи містяться копії відповідних заявок про надання транспортних послуг та актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), підписаних між Експедитором та відповідними перевізниками, що здійснювали безпосереднє перевезення вантажу.

Крім того, судом встановлено факт включення у 2014 році до податкового обліку Відповідачем податкового кредиту згідно із складеними та виданими Позивачем на загальну суму 102000,00 грн податковими накладними №306 від 24.11.2014 на суму 4800,00 грн, №360 від 26.11.2014 на суму 7200,00 грн, №373 від 27.11.2014 на суму 11200,00 грн, №395 від 28.11.2014 на суму 7200,00 грн, №385 від 27.11.2014 на суму 6000,00 грн, №47 від 03.12.2014 на суму 4000,00 грн, №45 від 03.12.2014 на суму 1900,00 грн, №69 від 04.12.2014 на суму 7100,00 грн, №78 від 05.12.2014 на суму 3100,00 грн, №189 від 12.12.2014 на суму 16300,00 грн, №164 від 11.12.2014 на суму 3000,00 грн, №141 від 10.12.2014 на суму 3000,00 грн, №172 від 11.12.2014 на суму 7200,00 грн, №203 від 15.12.2014 на суму 6100,00 грн, №260 від 17.12.2014 на суму 6000,00 грн, №247 від 17.12.2014 на суму 3000,00 грн, №263 від 17.12.2014 на суму 4900,00 грн, що підтверджується інформацією Ірпінської обєднаної державної податкової інспекцієї головного управління ДФС у Київській області, наданою на здійснений судом запит.

У запереченнях на позовну заяву Відповідач зазначає про відсутність жодного документу в підтвердження узгодження сторонами цін за Договором, оскільки останнім не підписана жодна з заявок на перевезення та інші документи, які б вказували на погодження ціни; податкові накладні не є первинним документом, адже складаються в односторонньому порядку; надсилання актів виконаних робіт (наданих послуг) з затримкою, а не по мірі виконання та відсутність в матеріалах справи платіжного доручення щодо оплати послуг перевізників.

Враховуючи вищезазначене, суд зазначає, що податкові накладні дійсно не є первинними бухгалтерськими документами, що підтверджують здійснення господарської операції, однак заперечення Відповідача судом не приймаються, оскільки докази, що надано суду під час розгляду спору та залучено до матеріалів даної справи, в сукупності свідчать про надання вказаних послуг Позивачем та прийняття їх Відповідачем, а отже наявність заборгованості Відповідача за Договором в заявленому до стягнення розмірі.

З огляду на те, що факт надання послуг та наявності боргу згідно з Договором та вказаними актами Відповідачем належним чином не спростовано, будь-яких доказів в підтвердження своєї правової позиції, що спростовують наведені у позові обставини, зокрема, первинних документів в підтвердження часткового або повного погашення заборгованості, останнім не подано, суд керується наявними в матеріалах справи доказами та позбавлений можливості врахувати заперечення Відповідача, а отже, суд приходить до висновку, що Відповідач повну оплату наданих послуг не здійснив, основна заборгованість на момент звернення з позовом до суду складала заявлений розмір і під час розгляду спору не погашена, а тому вимога Позивача про стягнення з Відповідача 102000,00 грн основного боргу підлягає задоволенню.

У звязку з неналежним виконанням Відповідачем своїх грошових зобовязань за Договором Позивач заявляє до стягнення з Відповідача 14922,73 грн пені та 746,13 грн 3% річних за загальний період прострочки з 15.05.2015 по 11.08.2015, а також 1614,36 грн інфляційних втрат за загальний період прострочки з травня 2015 року по серпень 2015 року.

Як зазначено в ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст.612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Судом досліджено, що з метою проведення розрахунків Позивачем направлено на адресу Відповідача товарно-транспортні накладні, акти приймання-передачі наданих послуг, рахунки та податкові накладні, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та фіскальним чеком УДППЗ «Укрпошта» №8360 від 20.04.2015, які отримано Відповідачем 30.04.2015 відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №249 (копії додані до матеріалів справи).

Виходячи з вищезазначеного, умов Договору, зокрема з п.7.8 щодо максимального розгляду актів для підписання Відповідачем та п.7.9. Договору щодо оплати товару протягом 7 (семи) банківських днів з моменту підписання акту, вимог ст.530 Цивільного кодексу України, керуючись положеннями ст.253 Цивільного кодексу України, згідно з якою перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок, суд встановив, що останній день виконання Відповідачем обовязку по оплаті послуг, отриманих за Договором та засвідчених вказаними актами, є 14.05.2015, а отже, прострочка Відповідачем своїх договірних зобовязань розпочалась 15.05.2015.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ч.1 ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

В ч.2 ст.217 Господарського кодексу України зазначається, що у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ст.230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства, як це передбачено ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України.

Як вбачається з п.5.2. Договору у рвипадку несвоєчасної оплати наданих послуг Замовник сплачує пеню, яка обчислюється від вартості неоплачених послуг у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, за кожну добу затримки.

Частиною 6 ст.232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Враховуючи умови Договору, встановлені судом суми заборгованості та періоди прострочки по оплаті отриманих послуг, заявлений Позивачем період нарахування пені, суд здійснив перевірку розрахунку Позивача:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
102000.015.05.2015 - 11.08.20158930.0000 %0.164 %*14922.74
Оскільки, вірна сума пені, за розрахунком суду, становить 14922,74 грн, а суд, приймаючи рішення, не може виходити за межі позовних вимог, вимога Позивача про стягнення з Відповідача 14922,73 грн пені підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи умови Договору, встановлені судом суми заборгованості та періоди прострочки по оплаті отриманих послуг, заявлений Позивачем період нарахування 3% річних, суд здійснив перевірку розрахунку Позивача:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
102000.015.05.2015 - 11.08.2015893 %746.14
Оскільки, вірна сума 3% річних, за розрахунком суду, становить 746,14 грн, а суд, приймаючи рішення, не може виходити за межі позовних вимог, вимога Позивача про стягнення з Відповідача 746,13 грн 3% річних підлягає задоволенню.

Враховуючи умови Договору, встановлені судом суми заборгованості та періоди прострочки по оплаті отриманих послуг, заявлений Позивачем період нарахування інфляційних втрат, суд здійснив перевірку розрахунку Позивача:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період№Інфляційне збільшення суми боргуІСума боргу з врахуванням індексу інфляціїі
15.05.2015 - 31.07..01.0161632.00103632.00
Оскільки, вірна сума інфляційних втрат, за розрахунком суду, становить 1632,00 грн, а суд, приймаючи рішення, не може виходити за межі позовних вимог, вимога Позивача про стягнення з Відповідача 1614,36 грн інфляційних втрат підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, суд вважає, що вимоги Позивача про стягнення з Відповідача 102000,00 грн основного боргу, 14922,73 грн пені, 746,13 грн 3% річних та 1614,36 грн інфляційних втрат є правомірними, обґрунтованими, документально підтвердженими, Відповідачем належним чином не спростованими, а отже, такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України відшкодування понесених Позивачем витрат по сплаті судового збору покладається судом на Відповідача.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 2, 43, 33, 34, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕФІЯ» (08290, Київська обл., м. Ірпінь, смт Гостомель, вул. Леніна, 141-П, код 35023477) на користь приватного транспортно-експедиційного підприємства «Автотрансекспедиція» (79040, АДРЕСА_1 код 25544907) 102000,00 грн (сто дві тисячі гривень) основного боргу, 14922,73 грн (чотирнадцять тисяч девятсот двадцять дві гривні сімдесят три копійки) пені, 746,13 грн (сімсот сорок шість гривень тринадцять копійок) 3% річних, 1614,36 грн (одну тисячу шістсот чотирнадцять гривень тридцять шість копійок) інфляційних втрат та 2385,66 грн (дві тисячі триста вісімдесят пять гривень шістдесят шість копійок) витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 22 вересня 2015 року

Суддя О.О. Третьякова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.