ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2015 р. Справа № 914/979/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі:

головуючого - судді Матущака О.І.

суддів: Скрипчук О.С.

Хабіб М.І.

розглянув апеляційну скаргу науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю "Поліграфічні плівки та послуги" м.Львів

на рішення господарського суду Львівської області від 26.05.2015 р.

у справі № 914/979/15

за позовом: науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю "Поліграфічні плівки та послуги" м.Львів

до відповідача: публічного акціонерного товариства "Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат" м.Жидачів

про стягнення 372 805,13 грн.

за участю представників сторін від:

позивача: Потирейко О.О. - за довіреністю від 13.11.2014 р.

відповідача: не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Львівської області від 26.05.2015 р. (суддя О.Д.Запотічняк) в задоволенні позовних вимог науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Поліграфічні плівки та послуги» до публічного акціонерного товариства «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат» про стягнення 372 805,13 грн. відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позивач не мав права нараховувати курсову різницю на суму заборгованості після її повного погашення, адже такої заборгованості немає, а, отже, і курсова різниця не може нараховуватися.

Позивачем подано апеляційну скаргу на зазначене рішення суду, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В своїй апеляційній скарзі позивач посилається на те, що відповідно до ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору. Між сторонами був укладений протокол розбіжностей та доповнено договір п.3.10, згідно якого, у разі перевищення покупцем узгодженого договором строку оплати рахунку більше ніж на 10 днів, постачальник має право виставити додатковий або перевиставити рахунок. У зв'язку з цим, відповідач повинен оплатити додатковий рахунок, враховуючи курсову різницю. Крім цього, апелянт зазначає, що даним пунктом договору не обумовлено, що нарахування курсової різниці ставиться в залежність від сплати основної суми заборгованості. Скаржник також стверджує, що у нього виникло право на стягнення у межах загального строку позовної давності.

Відповідачем відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 06.08.2015р. (у складі колегії суддів: головуючого судді Матущак О.І., суддів Кузя В.Л., Хабіб М.І.) розгляд апеляційної скарги відкладено на 10.09.2015 р.

Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 09.09.2015р. у зв'язку з відпусткою судді Кузя В.Л. у склад колегії суддів для розгляду справи № 914/979/15 введено замість судді Кузя В.Л. - суддю Скрипчук О.С.

В судове засідання відповідач не з'явився, причини неявки суд не повідомив. Представник апелянта в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника апелянта у судовому засіданні, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено Львівським апеляційним господарським судом, 10.01.2012 р. між науково-виробничим ТОВ «Поліграфічні плівки та послуги» (постачальник) та ПАТ «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат» (покупець) укладено договір поставки №4 (691-КП) від 10.01.2012р.

Згідно п.п. 1.1, 3.5 вказаного договору, постачальник зобов'язаний передати у власність, а покупець прийняти та оплатити на умовах, викладених в даному договорі, флексографічні фарби, асортимент, кількість та ціна якого вказані у додатках до даного договору, які є його невід'ємними частинами.

Оплата товару здійснюється покупцем протягом 14 календарних днів після отримання товару.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов договору поставки №4 (691-КП) від 10.01.2012р., постачальник передав, а покупець прийняв товар на загальну суму 242 584,79 грн.

Однак, у зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору щодо оплати товару позивач звернувся з позовом до суду.

Рішенням господарського суду Львівської області від 27.05.2014 р. у справі №914/1064/14, яке набрало законної сили, стягнуто з ПАТ «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат» на користь науково-виробничого ТОВ «Поліграфічні плівки та послуги» 242 584,79 грн. заборгованості за поставлений товар, 1 949,79 грн. 3% річних, 996,66 грн. інфляційних втрат.

В подальшому, 01.02.2012 р. сторони уклали протокол розбіжностей до вищевказаного договору поставки №4 (601-КП).

Згідно протоколу розбіжностей сторони правочину дійшли згоди доповнити Розділ 3 договору «Ціна та порядок розрахунків» пунктом 3.10 наступного змісту: « 3.10. У разі перевищення покупцем узгодженого строку оплати рахунку (п.3.5.) більше ніж на 10 днів, постачальник має право виставити додатковий або перевиставити рахунок, якщо курс євро до гривні на МБВР, який діє на момент виставлення додаткового (перевиставлення) рахунку змінився більше ніж на 5%, а покупець зобов'язується його оплатити. Після сплати додаткового (перевиставленого) рахунку постачальник направляє на адресу покупця відповідну податкову накладну».

Враховуючи, що відповідач несвоєчасно здійснив оплату за поставлений товар за вказаним договором поставки, перевищивши при цьому строк виконання грошового зобов'язання, визначений п.3.5. договору, більш ніж на 10 днів, а також з огляду на те, що за цей період курс євро до гривні на МБВР збільшився більш ніж на 5%, позивачем нараховано відповідачу курсову різницю згідно п. 3.10 договору в розмірі 372 805,13 грн.

Відтак, на адресу відповідача був скерований супровідний лист від 11.02.2015 р., до якого були долучені виставлені додаткові рахунки на загальну суму 372 805,13 грн., а саме:

№ 8 від " 10" лютого 2015 року до рахунку № 23615 від 24.10.2013р. на суму 121 536,71грн.; № 9 від " 10" лютого 2015 року до рахунку № 23747 від 12.11.2013р. на суму 6 446,25 грн.; № 10 від " 10" лютого 2015року до рахунку № 23760 від 13.11.2013р. на суму 8 900,09 грн.; № 11 від " 10" лютого 2015року до рахунку № 23827 від 21.11.201З р. на суму 2 432,11 грн.: № 12 від " 10" лютого 2015 року до рахунку № 23866 від 28.11.2013р. на суму 215 652, 06 грн.; № 13 від " 10" лютого 2015 року до рахунку № 23979 від 13.12.2013р. на суму 4 279,01грн.; № 14 від " 10" лютого 2015 року до рахунку № 24014 від 18.12.2013р. на суму 13 558,90грн.

Позивач стверджує, що відповідач не виконує обов'язок по оплаті, що передбачено п. 3.10 договору поставки №4 (601-КП), що і стало підставою звернення до суду.

При прийнятті постанови судова колегія виходила з наступного.

Відповідно до ст. 193, 265 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. А за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. ст. 530, 632 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Враховуючи наведені приписи законодавства, оскільки відповідач не виконав зобов'язання щодо оплати товару, позивач звернувся з позовом до суду про стягнення заборгованості, яку було стягнено рішенням господарського суду Львівської області від 27.05.2014 р. у справі №914/1064/14.

Як підтверджується матеріалами справи, постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 23.10.2014р. виконавче провадження з виконання наказу господарського суду Львівської області від 16.06.2014р. №914/1064/14 про стягнення з ПАТ «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат» на користь науково-виробничого ТОВ «Поліграфічні плівки та послуги» 64 498,97 грн. закінчено у зв'язку з повним погашенням.

Разом з тим, додаткові рахунки були виставлені відповідачу 10.02.2015 р., тобто, після закриття виконавчого провадження та повного погашення боргу.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції наголошує, що у даному випадку мала місце зміна ціни в договорі, яка в силу ч.3 ст.632 ЦК України після виконання договору не допускається.

Щодо тверджень апелянта про загальний строк позовної давності для стягнення заборгованості по додаткових рахунках, то такі оцінюються судом критично, оскільки, право у позивача для такого стягнення відсутнє в силу закону, а тому, і питання про строки позовної давності є необґрунтовані.

Згідно ст. 33, абзацу 2 ст. 34, ст. 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржником не подано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували обґрунтованість вимог, заявлених у апеляційній скарзі.

За таких обставин, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що ухвала прийнята із дотриманням норм чинного законодавства та у відповідності до обставин справи, тому підстав для її зміни чи скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 104, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд:

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Львівської області від 26.05.2015 р. у справі

№ 914/979/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Матеріали справи повернути до господарського суду Львівської області.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 15.09.2015 р.

Головуючий-суддя Матущак О.І.

Судді Скрипчук О.С.

Хабіб М.І.