ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2015 р. Справа № 905/3137/14-908/5775/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Бондаренко В.П., суддя Россолов В.В., суддя Терещенко О.І.,

при секретарі Деппа-Крівіч А.О.,

за участю представників:

позивача ОСОБА_1 дов. № 46/16 від 09.06.2015р.,

відповідача ОСОБА_2 дов. № юр/1 від 30.12.2014р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх.№4137 З/1-9) на рішення господарського суду Запорізької області від 02.03.2015 р. у справі № 905/3137/14-908/5775/14

за позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Артемівськ-Енергія", м. Артемівськ, Донецька область,

про стягнення 254871,29 грн. 3% річних

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 02.03.2015 р. у справі №905/3137/14-908/5775/14 (суддя Дроздова С.С.) позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Артемівськ-Енергія" на користь ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" 48273,15 грн. 3% річних за несвоєчасні розрахунки, 965,57 грн. судового збору.

Позивач з рішенням господарського суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, вважаючи, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального (ст.ст. 15, 526, 598, 599, 610-612, 625 ЦК України) та процесуального права (ст.ст. 4-7, 33-35, 43, 82 ГПК України). Просить рішення господарського суду в частині відмови в задоволенні 160099,88 грн. 3% річних скасувати.

Відповідач, ТОВ "Артемівськ-Енергія", у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції законним та таким, що прийняте у відповідності з нормами чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи позивача та відзиві на неї доводи відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням господарського суду Донецької області від 04.04.2012р. у справі № 24/362 задоволено частково позовні вимоги ДК Газ України НАК Нафтогаз України до ТОВ Артемівськ-Енергія про стягнення 12 363 928,20 грн., з яких: 11 002 516,80 грн. основний борг, 861 513,61 грн. пеня, 291 392,19 грн. інфляційні, 208 505,60 грн. 3% річних. В частині стягнення з відповідача основного боргу на суму 96 360,00 грн. провадження припинено у звязку з відсутністю предмету спору. Зменшено розмір пені на 20 %. Стягнуто з ТОВ Артемівськ-Енергія на користь ДК Газ України НАК Нафтогаз України 10 906 156,80 грн. основного боргу, 3% річних у сумі 208 505,60 грн., інфляційні у сумі 291 392,19 грн., пеню у сумі 689 210,90 грн., судовий збір у сумі 56 460,00 грн. Розстрочено виконання рішення на 6 місяців починаючи з 15.04.2012р. шляхом щомісячного перерахування сум у наступному порядку: до 15.05.2012р. 56 460,00 грн. судового збору, 1 817 692,80 грн. заборгованості; до 15.06.2012р. 1 817 692,80 грн.; до 15.07.2012 р. 1 817 692,80 грн.; до 15.08.2012 р. 1 817 692,80 грн.; до 15.09.2012р. 1 817 692,80 грн.; до 15.10.2012р. 1 817 692,80 грн.

Як встановлено господарським судом Донецької області, 20.12.2010р. між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як покупцем, укладено договір № 06/10-2791ТЕ-6 поставки природного газу для надання населенню та релігійним організаціям послуг з опалення та гарячого водопостачання, відповідно до умов якого позивач зобовязався передати відповідачу в період з 1 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року природний газ з урахуванням вартості його транспортування в обсязі до 22 838 тис.куб.м, а відповідач оплатити цей газ на умовах договору.

В п. 3.1 договору сторони встановили ціну за 1000 куб.м газу 840,196 грн. без ПДВ, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу 2%, податок на додану вартість за ставкою 20%. Крім того, тариф на транспортування газу магістральними та розподільними трубопроводами 234,00 грн., крім того ПДВ 20%. До сплати за 1000 куб.м природного газу 1091,00 грн. без ПДВ, всього з ПДВ - 1309,20 грн.

Згідно з п. 4.1 договору розрахунки проводяться шляхом поетапної оплати у наступному порядку: 34% від вартості запланованих місячних обсягів постачання газу не пізніше 10 числа місяця поставки; подальші оплати по 33% від вартості запланованих місячних обсягів постачання газу до 20 та 30(31) числа місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично спожиті обсяги газу здійснюється на підставі приймання-передачі газу до 20 числі місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Додатковою угодою № 1 від 04.04.2011р. сторони змінили ціну газу та визначали, що з 1 квітня 2011 року ціна за 1000 куб.м газу становить 815,00 грн. без податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу 2%, податок на додану вартість за ставкою 20%. Крім того, тариф на транспортування газу магістральними та розподільними трубопроводами 259,70 грн., крім того ПДВ 20%. До сплати за 1000 куб.м природного газу 1091,00 грн. без ПДВ, всього з ПДВ - 1309,20 грн.

Додатковою угодою №2 від 11.07.2011р. сторони встановили ціну газу з 1 липня 2011 року, а додатковою угодою №3 від 03.10.2011р. сторони домовились припинити дію договору №06/10-2791ТЕ-6 від 20.12.2010р. з 1 жовтня 2011 року.

На виконання договору №06/10-2791ТЕ-6 від 20.12.2010р. позивач поставив, а відповідач прийняв без зауважень природний газ у січні 2011р. у обсязі 4 480,000 тис.куб.м на суму 5 865 216,00 грн., у лютому 2011р. 4 255,000 тис.куб.м на суму 5 570 646,00 грн., у березні 2011р. 3 156,000 тис.куб.м на суму 4 131 835,20 грн., у квітні 2011р. 993,000 тис.куб.м на суму 1 300 035,60 грн. Всього на суму 16 867 732,80 грн.

Відповідач отриманий природний газ сплатив частково, тому рішення господарського суду задоволено частково.

Згідно зі ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, а також завдання майнової (матеріальної) шкоди.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

В силу ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На особу, яка допустила неналежне виконання зобовязання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені статтями 611, 625 Цивільного кодексу України.

Зокрема, згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене та встановлений факт прострочення відповідачем виконання грошових зобов'язань, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що стягненню підлягає сума 3 % річних за період з 15.10.2012р. по 07.12.2012р., оскільки рішенням господарського суду Донецької області від 04.04.2012р. розстрочено його виконання строком на 6 місяців починаючи з 15.04.2012р. до 15.10.2012р. Отже, сума 3 % річних повинна нараховуватися з 15.10.2012р. по 07.12.2012р. та становить, згідно здійсненого розрахунку судом 48 273,15 грн.

З урахуванням наведеного, враховуючи часткове визнання позову відповідачем, суд першої інстанції правильно задовольнив позовні вимоги частково в сумі 48 273,15 грн. 3 % річних за несвоєчасні розрахунки за період з 15.10.2012р. по 07.12.2012р.

Посилання апелянта на те, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим в частині відмови в задоволенні 206 598,14 грн. 3% річних, є безпідставним та таким, що не доведено позивачем належними доказами. Тим більш, що вищевказане рішення суду позивачем виконано.

На підставі викладеного, доводи апеляційної скарги позивача не спростували зроблених судом першої інстанції висновків, в апеляційній скарзі не зазначено, в чому саме судом першої інстанції неповно з'ясовані обставин, що мають значення для справи, та які висновки не відповідають обставинам справи, а також які норми матеріального та процесуального права були порушені судом першої інстанції під час винесення оскаржуваного рішення.

Колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду повністю погоджується із висновками суду першої інстанції та вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення місцевий господарський суд дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, через що рішення господарського суду Запорізької області від 02.03.2015 р. у справі № 905/3137/14-908/5775/14 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Рішення господарського суду Запорізької області від 02.03.2015 р. у справі № 905/3137/14-908/5775/14 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 16.09.2015р.

Головуючий суддя Бондаренко В.П.

Суддя Россолов В.В.

Суддя Терещенко О.І.