ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2015 р. Справа № 914/1839/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючий суддя Желік М.Б.

Суддів Галушко Н.А.

Михалюк О.В.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк" (вих. № 10-3/16432 від 11.08.2015 року)

на ухвалу Господарського суду Львівської області

від 13.07.2015 року у справі № 914/1839/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк", м. Львів

до відповідача1: Публічного акціонерного товариства "Львівське автотранспортне підприємство -14630", м. Львів

до відповідача2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Центр "Український КАПІТАЛ", м. Львів

про: стягнення 77 618,07 євро, що в гривневому еквіваленті становить 1 843 189,63 грн. (згідно курсу НБУ станом на 25.06.2015 року) та 1 675 448,16 грн. заборгованості за Кредитним договором № KU 013863 від 29.06.2011 року

за участю представників сторін:

від позивача: Федорюк І.І. - представник за довіреністю;

від відповідача 1: не з'явився.

від відповідача 2: Кузьменко А.В. - представник за довіреністю.

Сторонам роз'яснено їх права та обов'язки, передбачені ст. 22, 27 ГПК України. Заяв про відвід складу суду не надходило.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

13.07.2015 року ухвалою Господарського суду Львівської області (суддя Кидисюк Р.А. ) у справі № 914/1839/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк", м. Львів до відповідача 1 Публічного акціонерного товариства "Львівське автотранспортне підприємство -14630", м. Львів, до відповідача 2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Центр "Український КАПІТАЛ", м. Львів про стягнення 77 618,07 євро, що в гривневому еквіваленті становить 1 843 189,63 грн. (згідно курсу НБУ станом на 25.06.2015 року) та 1 675 448,16 грн. заборгованості за Кредитним договором № KU 013863 від 29.06.2011 року в задоволенні клопотань про забезпечення позову та залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариства з обмеженою відповідальністю "ХОСАРО" відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою Господарського суду Львівської області Публічне акціонерне товариство "ВіЕс Банк" звернулось до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 13.07.2015 року по справі № 914/1839/15, та ухвалити нову, якою заяву Публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк" про забезпечення позову задоволити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення не взято до уваги, що майно перебуває в несправному технічному стані , відповідачами не здійснювались заходи щодо проведення поточного ремонту транспортних засобів, внаслідок чого деякі об'єкти рухомого майна взагалі не придатні для використання. Подальше використання майна відповідачами призведе до повного його знищення , що в подальшому утруднить або взагалі зробить неможливим виконання рішення суду про стягнення заборгованості.

Згідно автоматизованого розподілу справ КП "Документообіг господарських судів", 25.08.2015 року справу за № 914/1839/15 розподілено до розгляду судді - доповідачу Желіку М.Б., членам колегії суддям Костів Т.С., Марку Р.І.

26.08.2015 року ухвалою Львівського апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги визнано достатніми для прийняття їх до провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 09.09.2015 року.

Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 09.09.2015 року у зв'язку із перебуванням суддів Костів Т.С., Марка Р.І. у відпустці в склад колегії введено суддів Галушко Н.А., Михалюк О.В. Зазначеному складу колегії суддів відводів не аявляли.

09.09.2015 року на адресу Львівського апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від відповідача 2, в якому він просить залишити ухвалу Господарського суду Львівської області від 13.07.2015 року у справі № 914/1839/15 про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк" № 10-3/16432 від 11.08.2015 року без задоволення.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, із врахуванням положень ст. 102 ГПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, відтак ухвалу Господарського суду Львівської області від 13.07.2015 року у справі № 914/1839/15 залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

13.07.2015 року представником Публічного акціонерного товариства "Львівське автотранспортне підприємство -14630" до господарського суду подано клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "ХОСАРО". Дане клопотання відповідач 1 обґрунтовує тим, що він являється поручителем Товариства з обмеженою відповідальністю "ХОСАРО" за Кредитним договором № KU 013863 від 29.06.2011 року, а тому, що розгляд даної справи може вплинути на права та обов'язки Товариства з обмеженою відповідальністю "ХОСАРО".

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 27 ГПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора або ініціативи господарського суду. Питання про допущення або залучення третіх осіб до участі у справі вирішується господарським судом, який виносить з цього приводу ухвалу.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, повторно розглянувши подане клопотання, в межах повноважень визначених ст. 101 ГПК Україн, погоджуючись із висновками суду першої інстанції вважає, що воно не підлягає до задоволення, скільки відповідачем 1 не доведено, що дана особа буде наділена новими правами, чи на неї буде покладено нові обов'язки, чи буде змінено її наявні права та/або обов'язки, позбавлена прав та/або обов'язків у майбутньому винесенням рішення у даній справі по суті

08.06.15. представником позивача подано клопотання про забезпечення позову, яке обґрунтоване тим, що відповідачі навмисно не здійснюють виконання своїх зобов'язань за кредитним договором, належним чином не реагують на звернення банку, мають намір здійснити відчуження належного майна з метою уникнення виконання зобов'язань..

Відповідно до ст. 66 ГПК України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити, передбачених статтею 67 цього Кодексу, заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно зі ст. 67 ГПК України, позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Позивачем не було надано належних та допустимих доказів, що підтверджують можливість виникнення в подальшому ускладнень у виконанні судового рішення та доказів вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду, тобто стороною не наведено обставин з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

Натомість, Публічним акціонерним товариством "Львівське автотранспортне підприємство -14630" на підтвердження виконання своїх зобов'язань долучено до матеріалів справи платіжні доручення № 3047 від 10.07.2015 року на суму 15000,00 грн., № 3036 від 09.07.2015 року на суму 15000,00 грн., № 3017 від 08.07.2015 року на суму 40000,00 грн., № 2983 від 07.07.2015 року на суму 10000,00 грн., № 2965 від 06.07.2015 року на суму 25000,00 грн., № 2726 від 23.06.2015 року на суму 21800,00 грн., № 2714 від 22.06.2015 року на суму 83200,00 грн., які свідчать про визнання заборгованості та її часткове погашення.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджуючись із висновками місцевого господарського суду, приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про забезпечення позову.

Рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Оскаржувана ухвала вказаним вимогам відповідає.

Беручи до уваги зазначене вище, діючи в межах повноважень передбачених ст. 103 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, відтак приходить до висновку про те, що ухвалу Господарського суду Львівської області у справі № 914/1839/15 від 13.07.2015 року слід залишити без змін.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст.ст. 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В :

1. Вимоги апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк" (вих. № 10-3/16432 від 11.08.2015 року) залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 13.07.2015 року у справі № 914/1839/15 без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали даної справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 14.09.2015 року.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Галушко Н.А.

суддя Михалюк О.В.