ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"21" вересня 2015 р.№ 916/3885/15

Суддя Желєзна С.П., розглянувши матеріали позовної заяви № 4085/15

за позовом: фізичної особи підприємця ОСОБА_1

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю „ОСОБА_2 Експрес

про стягнення 52 890,14 грн.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Одеської області із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю „ОСОБА_2 Експрес про стягнення заборгованості в загальній сумі 52 890,14 грн., яка складається із суми основного боргу в розмірі 36 900 грн., збитків від інфляції в сумі 15 079,70 грн., трьох відсотків річних в сумі 886,67 грн. та пені в сумі 23,77 грн., обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги фактом неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе за договором міжнародного автомобільного перевезення № 04/03-2014 від 04.03.2014р. зобовязань щодо здійснення своєчасної та в повному обсязі оплати вартості наданих позивачем послуг.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Положеннями ст. 44 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

В свою чергу, у відповідності до ст.ст. 1 3 Закону України „Про судовий збір від 08.07.2011р. № 3674-VI (з наступними змінами та доповненнями) судовим збором є збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду. Судовий збір справляється зокрема за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

На підтвердження виконання процесуального обовязку сплати судового збору позивачем було додано до позовної заяви (вх. № 4085/15 від 17.09.2015р.), оригінал платіжного доручення № 689G від 10.02.2015р. із відміткою на зворотньому боці про зарахування грошових коштів в дохід державного бюджету, яким підтверджується перерахування фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 на користь державного бюджету суми судового збору в розмірі 1 827 грн.

Проте, як вбачається із інформації, яка міститься в автоматизованій системі документообігу господарського суду, платіжне доручення № 689G від 10.02.2015р. вже було використане фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 в якості доказу оплати судового збору за подання позовної заяви (вх. № 1010/15 від 06.03.2015р.) до товариства з обмеженою відповідальністю „ОСОБА_2 Експрес про стягнення 43 634,64 грн., за результатами розгляду якої господарським судом Одеської області було порушено справу № 916/957/15-г.

Рішенням господарського суду Одеської області від 06.05.2015р. по справі № 916/957/15-г позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 було задоволено, з відповідача на користь позивача стягнуто 38 900 грн. основного боргу, 8 954,30 грн. втрат від інфляції, 430,34 грн. 3% річних, 20,73 грн. пені. та 1 827 грн. судового збору. В свою чергу, постановою Одеського апеляційного господарського суду від 15.07.2015р. рішення господарського суду Одеської області від 06.05.2015р. зі справи № 916/957/15-г було скасоване та прийняте нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1. При цьому, сума судового збору в розмірі 1 827,00 грн., сплачена за предявлення вказаного позову, позивачу повернута не була, оскільки відповідна справа була вирішена господарським судом по суті.

З огляду на викладене, господарський суд доходить висновку, що позивачем було двічі використано оригінал одного платіжного документу про сплату судового збору за подання двох різних позовів.

Наведене оцінюється господарським судом як нехтування процесуальним обовязком оплати судового збору за предявлення кожного окремого позову, наслідком чого, за умови відсутності контролю справляння судового збору до державного бюджету з боку суду, стало б ненадходження грошових коштів до державного бюджету, які використовуються для матеріально-технічного забезпечення судової гілки влади.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що платіжне доручення № 689G від 10.02.2015р. вже було використано позивачем за подання іншого позову, господарський суд дійшов висновку, що даний платіжний документ не може вважатись доказом сплати позивачем судового збору за подання даної позовної заяви, оскільки фактично сума судового збору за подання даного позову до державного бюджету не надходила.

Таким чином, з огляду на той факт, що платіжне доручення № 689G від 10.02.2015р. на суму 1 827,00 грн. не може вважатись доказом сплати судового збору за предявлення позовної заяви (вх. № 4085/15 від 17.09.2015р.), суд доходить висновку, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 не було сплачено до державного бюджету відповідної суми судового збору, що тягне за собою необхідність застосування до даної позовної заяви правових наслідків, визначених ст. 63 ГПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Підсумовуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 до позовної заяви (вх. № 4085/15 від 17.09.2015р.) взагалі не було додано доказів сплати судового збору до державного бюджету на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України вказану позовну заяву і додані до неї документи слід повернути позивачу без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 63, ст. 86 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Повернути позовну заяву і додані до неї документи позивачу без розгляду.

Позовні матеріали повернути позивачу на 41 аркушах.

Відповідно до ч. 2 ст. 63, ст. 106, 111-13 ГПК України ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено в апеляційному та касаційному порядку.

Суддя С.П. Желєзна