КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2015 р. Справа№ 927/677/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Дикунської С.Я.

Руденко М.А.

при секретарі Шмиговській А.М.

за участю представників:

від позивача - Суворова Л.В. (довіреність №2-263 від 29.12.2014 р.)

від відповідача - Пахомов Ю.О. (довіреність №284-08/15-юр від 05.08.2015 р.),

Чернікова О.С. (довіреність №275-07/15-юр від 31.07.2015 р.)

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз»

на рішення господарського суду Чернігівської області від 21.07.2015 р.

у справі №927/677/15 (суддя Моцьор В.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз»

до Приватного акціонерного товариства «Галс-К»

про стягнення суми

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» звернулось до господарського суду Чернігівської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Галс-К» про стягнення з відповідача 93450,82 грн. основного боргу, 22000,48 грн. інфляційних втрат, 8136,67 грн. пені, 4343,23 грн. 7% штрафу з простроченої суми та 1677,74 грн. 3% річних.

08.06.2015 р. представником позивача подано заяву про збільшення розміру позовних вимог. В даній заяві позивач збільшив суму позовних вимог на 289277,39 грн. та просив суд стягнути з відповідача 362784,91 грн. основного боргу, 34125,39 грн. інфляційних втрат, 15398,19 грн. пені, 4343,23 грн. 7% штрафу та 2234,61 грн. 3% річних відповідно до договору на зберігання (закачування, зберігання, відбір) природного газу № від 16.04.2014 р.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 21.07.2015 р. в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, прийнятим при невідповідності висновків суду дійсним обставинам справи, з неповним з'ясуванням всіх обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скаргу задовольнити, рішення скасувати, позов задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили відмовити в її задоволенні, рішення залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

16.04.2014 р. між Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» (виконавець) та Приватним акціонерним товариством «Галс-К» (замовник) укладено договір на зберігання (закачування, зберігання, відбір) природного газу №, відповідно до умов якого виконавець зобов'язався протягом строку, визначеного договором, зберігати в підземному сховищі газу (далі -ПСГ) природний газ, у тому числі страховий запас газу, переданий йому замовником, та повернути замовнику газ у кількості, визначеній у договорі, а замовник зобов'язався внести плату за надані послуги у встановлені договором строки.

На виконання умов зазначеного договору, позивач в період з 16 квітня 2014 року по 15 квітня 2015 року прийняв і здійснив закачування до ПСГ природного газу в обсязі 4631,508 тис.куб.м. на загальну суму 293101,81 грн., про що підтверджується копіями актів приймання-передачі природного газу при закачуванні в ПСГ.

Позивач зазначив, що відповідно до абз.2 п.2.1. договору позивач зберігав природний газ в обсязі 5745,016 тис.куб.м., який залишився в ПСГ з минулого сезону зберігання на суму 61046,17 грн.

Тариф на закачування 1000 м3 газу в ПСГ зазначений в п. 3.1. договору, тариф на зберігання 1000 м3 газу в ПСГ - в п. 3.2. договору, тариф на відбір 1000 м3 газу в ПСГ - в п. 3.3. договору.

Пунктом 3.4 договору визначено, що тарифи, зазначені в п.п. 3.1, 3.2, 3.3 договору, встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Порядок та вартість розрахунків встановлений положеннями п.п. 4.1., 4.2., 4.3., 4.4. договору.

Згідно п. 4.1. договору, замовник сплачує послуги із закачування газу в ПСГ та його зберігання шляхом перерахування грошових коштів на рахунок виконавця до 20-го числа місяця, наступного за звітним місяцем закачування газу.

Позивач вважає, що відповідач грошове зобов'язання по оплаті послуг зберігання та закачування газу в ПСГ за договором належним чином не виконав, розрахувався лише частково в сумі 261697,16 грн. та з порушенням встановлених договором строків. Заборгованість відповідача становить 362784,91 грн., в тому числі 61046,17 грн. за зберігання природного газу в обсязі 5745,016 тис.куб.м., який залишився в ПСГ з минулого сезону зберігання, про що позивачем надано розрахунок.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, в рішенні господарського суду м. Києва від 01.04.2015 р. по справі №910/29246/14, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.06.2015 р., зазначено про право власності ТОВ «Галс-К ЛТД» на 5745,016 тис. куб. м. природного газу згідно договору №32-У/Г від 03.01.2014 р. та видаткової накладної №1-Г від 14.04.2014 р. Також вказаним рішенням зазначено, що вищезазначений обсяг газу зберігається в ПСГ ПАТ «Укртрансгаз» згідно договорів № від 15.04.2013 р. та № від 16.04.2014 р., але власником цього газу є ТОВ «Галс-К ЛТД»

Обов'язковість рішення суду, що набрало законної сили, встановлено ст.124 Конституції України, ст.115 Господарського процесуального кодексу України, ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Частиною 2 ст. 35 ГПК України передбачено, що факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Таким чином, станом на день укладення договору № від 16.04.2014 р. у сховищі ПСГ не було залишків газу відповідача. Отже, твердження позивача, що у відповідача існує заборгованість за зберігання 5745,016 тис. куб. м. в сумі 61046,17 грн. є неправомірними та такими, що не відповідають дійсності.

Також, відповідно до виписок банку ТОВ «Галс-К ЛТД» перерахувало на розрахунковий рахунок позивача кошти в сумі 62046,17 грн. за залишки газу на кінець сезону 2013-2014 року в об'ємі 5745,016 тис. куб. м.

З розрахунку самого позивача та банківських виписок (а.с. 183-195 т.1, а.с. 37-38 т.2) вбачається, що відповідачем в повному обсязі сплачувались послуги за зберігання та закачування газу в ПСГ за договором, в тому числі 08.04.2015 р. оплачено рахунок №02-15--ззм за закачування газу шляхом заміщення в ПСГ у лютому 2015 року в об'ємі 467,331 тис. куб. м. на суму 31404,65 грн., який був виставлений 28.02.2015 р.

Отже, матеріалами справи спростовуються доводи позивача, про заборгованість відповідача по оплаті вартості послуг зберігання та закачування газу в ПСГ за договором в розмірі 362784,91 грн., в тому числі 61046,17 грн. за зберігання природного газу в обсязі 5745,016 тис.куб.м., який залишився в ПСГ з минулого сезону зберігання.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 34125,39 грн. інфляційних втрат за період з 15.04.2014 року по 31.05.2015 року, 2234,61 грн. 3% річних за період з 01.04.2014 року по 02.06.2015 року, 15398,19грн. пені за період з 01.04.2014 року по 02.06.2015 року та 4343,23 грн. 7% штрафу.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що відповідачем вчасно та в повному обсязі сплачувались послуги за зберігання та закачування газу в ПСГ у період з 16 квітня 2014 року по 15 квітня 2015 року за договором.

За змістом ч.ч. 4, 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення зобов'язання застосовуються у розмірі, передбаченому сторонами у договорі.

Згідно п.5.4 договору, застосування оперативно-господарських санкцій та дату, з якої починається застосування санкцій, позивач повідомляє замовника протягом трьох робочих днів з дня прийняття такого рішення шляхом надсилання відповідачу рекомендованого листа (телеграми) з повідомленням про вручення.

Оперативно-господарські санкції застосовуються з дати, зазначеної у відповідному повідомленні виконавця, але не раніше дати отримання замовником такого повідомлення (п.5.5 договору).

В матеріалах справи відсутні докази надсилання відповідачу такого листа.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 362784,91 грн. основного боргу, 34125,39 грн. інфляційних втрат, 15398,19 грн. пені, 4343,23 грн. 7% штрафу та 2234,61 грн. 3% річних є необгрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем, в порушення зазначеної норми, належним чином апеляційну скаргу не обґрунтовано, доказів та підстав для скасування рішення суду першої інстанції апеляційному суду не наведено.

З огляду на викладене, посилання скаржника на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, прийнятим при невідповідності висновків суду дійсним обставинам справи, з неповним з'ясуванням всіх обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Крім того, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду та не підтверджуються наявними матеріалами справи.

Тому колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Чернігівської області від 21.07.2015 р. у даній справі є таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Чернігівської області від 21.07.2015 р. у справі №927/677/15 залишити без змін.

Справу №927/677/15 повернути до господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді С.Я. Дикунська

М.А. Руденко