ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2015 року Справа № 904/84/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М.- доповідача,

суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.

при секретарі судового засідання: Мацекос І.М.

Представники сторін у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський трубний завод" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2015 року у справі №904/84/15

за позовом публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський трубний завод", м. Дніпропетровськ

до публічного акціонерного товариства «АктаБанк», м. Дніпропетровськ

про зобов'язання перерахувати грошові кошти, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2015 року у справі №904/84/15 (суддя Загинайко Т.В.) відмовлено в задоволенні позовних вимог, також скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2015 року у справі №904/84/15 щодо накладення арешту на грошові кошти публічного акціонерного товариства "АктаБанк" в межах суми в розмірі 7 717 886 грн. 18 коп.

Рішення мотивовано тим, що позивач є кредитором банку, на якого поширюються обмеження, встановлені пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", і тому не можуть бути задоволені його вимоги до відповідача від часу запровадження тимчасової адміністрації. У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що уповноважена особа Фонду дала дозвіл на виконання відповідачем спірних платіжних доручень позивача. Після запровадження у банку тимчасової адміністрації (з метою виведення цього банку з ринку) та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому, передбаченому Законом порядку, з дотриманням принципів черговості, визначеної статтею 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", та виходячи з того, що найвищий пріоритет мають зобов'язання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом. Таким чином, господарський суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача переказати грошові кошти у розмірі 7 716 668 грн. 18 коп. не підлягають задоволенню, та зауважив, що позивач не позбавлений можливості захистити свої майнові права за договором банківського рахунку в порядку, зазначеному у Законі України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Не погодившись з рішенням господарського суду, до апеляційного господарського суду звернувся позивач із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає про наступне:

- на рахунку позивача було достатньо коштів для виконання платіжного доручення №14354 від 24.12.2014 року, що підтверджується виписками з банку за період з 31.07.2014 року та листом ПАТ «АктаБанк» від 28.08.2014 року №862;

- невиконання відповідачем спірних платіжних доручень та умов укладеного між сторонами Договору на розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку відбулось до введення тимчасової адміністрації (16.09.2014 року); в матеріалах справи містяться докази (листування) того, що спірні правовідносини сторін розпочалися до введення тимчасової адміністрації, а саме з 31.07.2014 року;

- положення частини 1 статті 1075 ЦК України та Договору на розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку від 16.07.2009 року передбачають право позивача на розірвання відповідного договору, що в даному випадку відбулось із часу отримання відповідачем першої письмової вимоги - 07.08.2014 року, а отже згідно частини 3 статті 1075 ЦК України залишок коштів на поточному рахунку позивача підлягає поверненню.

17.09.2015 року прийнято вступну та резолютивну частини постанови.

Представники сторін в судове засідання не з'явилися, в матеріалах справи відсутні їх обґрунтування поважності неявки в засідання апеляційного господарського суду. Суд вважає, що вжив усі залежні від нього заходи для повідомлення сторін у справі про банкрутство боржника належним чином (див. пункт 3.9.2 постанови пленуму ВГС України від 26.12.2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Перевіривши доводи сторін і давши їм правову оцінку, проаналізувавши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені оскаржуваного рішення, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський трубний завод" не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи між відкритим акціонерним товариством „АктаБанк" та відкритим акціонерним товариством "Дніпропетровський трубний завод" укладено Договір на розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку №300622 від 16.07.2009 року (надалі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1 Договору банк відкриває клієнту поточний рахунок у національній та/або іноземній валюті для зберігання грошей та здійснення розрахунково-касового обслуговування клієнта (надання послуг, які пов'язані з переказом коштів з/на рахунок клієнта, видачею йому коштів у готівковій формі, а також із здійсненням інших розрахунково-касових операцій) за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов цього договору та вимог чинного законодавства України.

Відповідно до пункту 2.4 Договору при здійсненні розрахунково-касових операцій клієнт використовує порядок і форми розрахунків, що передбачені чинним законодавством і нормативними актами Національного банку; розрахунковий документ на переказ може бути паперовим або електронним; електронний документ на переказ має однакову юридичну силу з паперовим документом; подання електронного документа здійснюється за допомогою системи дистанційного обслуговування „Клієнт-Банк", „Інтернет-банкінг" або іншої системи, про що укладається відповідний договір.

16.07.2009 року між відкритим акціонерним товариством „АктаБанк" та відкритим акціонерним товариством "Дніпропетровський трубний завод" укладено Договір про надання в користування системи „Клієнт-Банк iFOBS" №300622 (надалі - Договір „Клієнт-Банк iFOBS"), відповідно до пункту 1.1 якого банк встановлює клієнту систему дистанційного обслуговування „Клієнт-Банк iFOBS", виконує роботи по її обслуговуванню та здійснює розрахункове обслуговування клієнта на умовах, визначених договором на розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку, з урахування особливостей, передбачених цим договором.

Згідно з пунктом 2.1 Договору „Клієнт-Банк iFOBS" розрахункове обслуговування клієнта, що здійснюється за допомогою системи на підставі цього договору, включає в себе приймання та обробку банком платіжних доручень клієнта на здійснення з його поточних рахунків, відкритих в Банку, в тому числі і тих, що будуть відкриті в майбутньому на умовах основного договору, платежів в національній та іноземній валюті, надання клієнту виписок по зазначених операціях, приймання та обробку платіжних доручень, заяв на продаж іноземної валюти, заяв на купівлю іноземної валюти, в т.ч. заяв про купівлю іноземної валюти за іноземну валюту, а також приймання та обробку передачі клієнту інших документів, якщо це передбачено іншими договорами між сторонами.

У пункті 2.3 Договору „Клієнт-Банк iFOBS" сторони домовилися, що електронний платіжний документ вважається прийнятим у випадку отримання клієнтом повідомлення про його прийом, що формується системою.

Відповідно до пункту 2.5 Договору розрахункові та касові документи клієнта приймаються протягом операційного дня; розрахункові документи, які надійшли до банку протягом операційного часу, банк виконує в день їх надходження згідно умов договору; розрахункові документи, які надійшли після операційного часу, банк виконує наступного робочого дня згідно умов договору.

На виконання умов Договору позивачем у системі „Клієнт-Банк iFOBS" спрямовано відповідачу платіжне доручення від 24.12.2014 року №14354 на суму 7 716 668 грн. 18 коп. з призначенням платежу „перерахування власних коштів на поточний рахунок без ПДВ" для перерахування отримувачу - ПАТ ДТЗ (філія АТ „Укрексімбанк").

У зв'язку з нездійсненням банком перерахування коштів на рахунок контрагента позивача по вищезазначеному платіжному дорученню, позивач звернувся до відповідача з претензією про повернення грошових коштів, за наслідкам розгляду якої відповідач повідомив про відмову у задоволенні вимог позивача, у зв'язку з тим, що 16.01.2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в ПАТ "АктаБанк" запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію банку та розпочато процедуру ліквідації. На грошові кошти, що знаходяться на рахунку позивача, накладений арешт на підставі постанови відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 30.12.2014 року ВП№4698755.

Згідно виписки по особовим рахункам позивача на його рахунку станом на 24.12.2014 року залишок коштів становить 7 716 668,18 грн.

Отже, позивач, посилаючись на те, що відповідач не виконує його доручення про переказ коштів з банківського рахунку, чим порушує права та інтереси позивача, звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про зобов'язання відповідача перерахувати кошти на поточний рахунок позивача в ПАТ «Укрексімбанк», у задоволенні якого відмовлено судом першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Правління Національного банку України від 16.09.2014 року №576 «Про віднесення публічного акціонерного товариства „АктаБанк" до категорії неплатоспроможних» (т.2 а.с. 7) розпочато з 17.09.2014 року процедуру виведення ПАТ «Актабанк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 16.09.2014 року №90 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві „АктаБанк" запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію з 17.09.2014 року.

Постановою Правління Національного банку України від 15.01.2015 року №19 „Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства „АКТАБАНК" відкликано банківську ліцензію та ліквідовано публічне акціонерне товариство „АКТАБАНК" (а.с.175).

Статтею 17 Закону України "Про банки і банківську діяльність" передбачена заборона на здійснення банківської діяльності без банківської ліцензії.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 16.01.2015 року №6 „Про початок процедури ліквідації розпочато процедуру ліквідації публічного акціонерного товариства „АКТАБАНК" з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб, відповідно до Плану врегулювання з 16.01.2015 року, призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства „АКТАБАНК" Приходько Ю.В.

Порядок ліквідації банку визначений в Розділі VIII Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Частиною 5 статті 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. З дня призначення уповноваженої особи Фонду:

1) припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється;

2) банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

3) строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав;

4) припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку;

5) відомості про фінансове становище банку перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю;

6) укладення правочинів, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону;

7) втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається (ч. 2 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

22.01.2015 року в газеті «Голос України» №10(6014) опубліковано оголошення про початок процедури ліквідації ПАТ «АктаБанк» та виплати вкладникам коштів (при зверненні в період 23.01.2015 року по 02.03.2015 року) (а.с.83).

19.02.2015 року позивач звернувся до відповідача із кредиторськими вимогами в сумі 7 716 668,18грн., однак у зв'язку із тим, що на кошти, що знаходились на рахунку позивача накладений арешт постановою відділу примусового виконання рішень від 30.12.2014 року ВП№43698755, відповідач повідомив про відхилення вимоги позивача листом від 20.02.2015 року вих.№1099/02/2015.

Відповідно пункту 3 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", вклад це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти. Вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Згідно статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Положенням частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів); зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом.

Згідно пунктом 1 частини 6 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", обмеження, встановлене п.1 ч.5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Згідно частини 3 статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.

Положеннями статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено повноваження уповноваженої особи Фонду, зокрема, відповідно до пункту 4 частини 1 вказаної статті, уповноважена особа Фонду з дня свого призначення здійснює такі повноваження складає реєстр акцептованих вимог кредиторів та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Таким чином, апеляційний господарський погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач є кредитором банку, на якого поширюються обмеження, встановлені пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Частиною 6 статті 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено заборону уповноваженій особі Фонду здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури.

Відповідно до п.4.28 рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 року №2 "Про затвердження Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку", уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за винятком погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують здійснення процедури ліквідації.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся з позовною заявою до господарського суду Дніпропетровської області 12.01.2015 року., тобто до початку процедури ліквідації банку та відкликання у відповідача банківської ліцензії, але в межах 30-денного строку, визначеного Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Отже позивач є кредитором банку щодо майнового зобов'язання з перерахування грошових коштів.

Враховуючи встановлену Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" заборону на задоволення вимог кредиторів банку щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку, вимоги позивача про перерахування відповідачем на користь позивача суми в розмірі 7 716 668,18 грн. задоволенню не підлягають. Позивач не надав жодного доказу щодо надання ним платіжного доручення на цю суму до запровадження тимчасової адміністрації.

Відповідно до частини 1 статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" зобов'язання банка перед позивачем може бути задоволеним лише у 7-у чергу.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі зазначеного, колегія суддів апеляційної інстанції прийшла до висновку, що господарський суд Дніпропетровської області, приймаючи оскаржуване рішення від 18.05.2015 року, повністю дослідив обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 ГПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський трубний завод" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2015 року у справі №904/84/15.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2015 року у справі №904/84/15 залишити без змін.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Повний текст складений 22.09.2015 року

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Ю.Б. Парусніков