РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2015Справа №910/19777/15
За позовом Публічного акціонерного товариства «Укргідроенерго»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Н2О Груп»

про стягнення 13494 грн. 35 коп.

Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача - Радченко С.М. (довіреність №5/144 від 26.12.2014),

від відповідача - не прибув

ВСТАНОВИВ:

31.07.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява, у якій позивач просив стягнути на користь Філії «Каскад Київських ГЕС і ГАЕС» ПАТ «Укргідроенерго» з Товариства з обмеженою відповідальністю «Н2О Груп» заборгованість у сумі 7371 грн. 80 коп., 3% річних у сумі 490 грн. 78 коп., інфляційні нарахування на суму заборгованості у розмірі 5631 грн. 77 коп.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем згідно заявки № від 09.12.2011, рахунку № від 23.01.2012 було перераховано відповідачу 7371,80 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням, однак відповідач, ремонтні роботи не виконав, суму оплати на вимогу позивача від 11.04.2013 не повернув, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надсилання за належною юридичною адресою ухвали суду. Вимоги ухвали про порушення провадження у справі відповідачем не виконані.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

09.02.2012 Філією «Каскад Київських ГЕС і ГАЕС» Публічного акціонерного товариства «Укргідроенерго» було перераховано відповідачу згідно платіжного доручення №387 грошові кошти у розмірі 7371,80 грн. з призначенням платежу «Ремонт автомобіля згідно заявки № від 09.12.2011, рахунку № від 23.01.2012».

15.04.2013 позивач надіслав відповідачу претензію №1 від 11.04.2013 з вимогою про повернення коштів, у зв'язку з невиконанням відповідачем робіт.

16.02.2015 позивач повторно надіслав відповідачу лист-вимогу за вих.№14/224 від 13.02.2015 з вимогою про повернення коштів.

Оскільки відповідач не відповів на вимоги позивача та не повернув грошові кошти, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 7371 грн. 80 коп., 3% річних у сумі 490 грн. 78 коп., інфляційні нарахування на суму заборгованості у розмірі 5631 грн. 77 коп.

Частиною 1 ст.181 Господарського кодексу України встановлено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

За правовою природою укладений між сторонами договір є договором підряду.

Згідно ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно п. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Згідно зі ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як стверджує позивач у позовній заяві, відповідач ремонтні роботи, які були замовлені позивачем не виконав, грошові кошти на вимогу позивача не повернув, а отже з огляду на приписи ст.530 Цивільного кодексу України, строк виконання відповідачем зобов'язання по поверненню суми оплати станом на момент розгляду справи настав.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідачем належними та допустимими доказами факту наявності заборгованості та її розмір не спростовано, доказів погашення заборгованості в добровільному порядку не надано.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми оплати у розмірі 7371,80 грн. є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім суми заборгованості позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 490,78 грн. та інфляційні втрати у розмірі 5631,77 грн.

Враховуючи те, що 15.04.2013 позивачем було надіслано на адресу відповідача претензію №1 від 11.04.2013 про повернення суми оплати, відповідно до вимог ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України відповідач повинен був перерахувати грошові кошти позивачу у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, тобто до 25.04.2013 включно (3 дні на поштовий обіг + 7 денний строк на повернення коштів). Починаючи з 26.04.2013 відповідач безпідставно зберігав грошові кошти позивача, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 5631,77 грн. та 3% річних у розмірі 490,78 грн. підлягають задоволенню за розрахунком позивача, який перевірено судом.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Н2О Груп» (02232, м. Київ, вул. Милославська, буд. 4, кв. 147, ідентифікаційний код 36657225) на користь Публічного акціонерного товариства «Укргідроенерго» (07300, Київська обл., Вишгородський район, м. Вишгород, ідентифікаційний код 20588716) в особі Філії «Каскад Київських ГЕС і ГАЕС» Публічного акціонерного товариства «Укргідроенерго» (07300, Київська обл., Вишгородський район, м. Вишгород, ідентифікаційний код 00100242) 7371 (сім тисяч триста сімдесят одна) грн. 80 коп. заборгованості, 3% річних у розмірі 490 (чотириста дев'яносто) грн. 78 коп., інфляційні втрати у розмірі 5631 (п'ять тисяч шістсот тридцять одна) грн. 77 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15.09.2015

Суддя В.О. Демидов