РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/9511/14 16.09.15 р.

За позовом Плетхіко Фармасьютікасз Лімітед

до: 1) Державної служби інтелектуальної власності України

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Резлов"

3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Естро"

про визнання свідоцтв України на знаки для товарів і послуг недійсним повністю.

Суддя Зеленіна Н.І.

При секретарі судового засідання Пархоменко Ю.Л.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача-1: не з'явився;

від відповідача-2: Кравченко Р.М. за довіреністю № б/н від 28.05.2014 р.;

від відповідача-3: Мачульний О.І. за довіреністю № б/н від 30.05.2014 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні судді господарського суду міста Києва Зеленіної Н.І. знаходиться справа № 910/9511/14 за позовом Плетхіко Фармасьютікасз Лімітед до Державної служби інтелектуальної власності України, Товариства з обмеженою відповідальністю "Резлов", Товариства з обмеженою відповідальністю "Естро" про визнання свідоцтв України на знаки для товарів і послуг недійсним повністю.

Ухвалами суду від 26.05.2015 р. у справі повторно призначено судову експертизу у сфері інтелектуальної власності, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, та зупинено провадження у справі до повернення матеріалів справи з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

До господарського суду міста Києва повернулись матеріали справи № 910/9511/14 з повідомленням про неможливість проведення експертизи у зв'язку з несплатою вартості експертного дослідження.

Ухвалою від 07.09.2015 р. поновлено провадження у справі, розгляд справи призначено на 16.09.2015 р.

15.09.2015 р. від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник позивача у судове засідання 16.09.2015 р. не з'явився.

Представник відповідача-1 у судове засідання 16.09.2015 р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представники відповідачів -2, -3 у судовому засіданні проти подальшого відкладення розгляду справи заперечили за наполягали на вирішенні спору по суті заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст.. 77 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу.

Статтею 69 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви. Спір про стягнення заборгованості за опротестованим векселем має бути вирішено господарським судом у строк не більше одного місяця від дня одержання позовної заяви. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Враховуючи те, що у суду відсутній строк для подальшого відкладення розгляду справи, а також те, що причини відсутності представника, на які позивач посилається у своєму клопотанні, не можуть вважатись поважними, суд відмовляє у задоволення вказаного клопотання.

Представники відповідачів -2, -3 проти задоволення позову заперечили.

У судовому засіданні 16.09.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представників відповідачів -2, 3, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Плетхіко Фармасьютікасз Лімітед (позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державної служби інтелектуальної власності України (відповідач-1), Товариства з обмеженою відповідальністю "Резлов" (відповідач-2), Товариства з обмеженою відповідальністю "Естро" (відповідач-3) визнання свідоцтв України на знаки для товарів і послуг недійсним повністю.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Державною службою інтелектуальної власності України за Товариством з обмеженою відповідальністю "Резлов" було зареєстровано знак для товарів і послуг «ТРАВІСИЛ», про що видано Свідоцтво України на знаки для товарів і послуг № 35454, а за Товариством з обмеженою відповідальністю "Естро" було зареєстровано знаки для товарів і послуг «ТРАВІСИЛ» та «ТРАВИСИЛ», про що видано Свідоцтва України на знаки для товарів і послуг № 41701 та 77613.

При цьому, позивач стверджує, що вказані свідоцтва не відповідають умовам надання правової охорони, оскільки знаки для товарів і послуг «ТРАВІСИЛ» та «ТРАВИСИЛ», зареєстровані за відповідачами, являються такими, що можуть ввести в оману щодо особи, яка виготовляє товар, оскільки товари, для яких зареєстровано зазначені торговельні марки, являються спорідненими із товарами, для яких за позивачем зареєстровано торговельну марку «TRAVISIL».

Відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як встановлено ст. 5 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», правова охорона надається знаку, який не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі, вимогам Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки" та на який не поширюються підстави для відмови в наданні правової охорони, встановлені цим Законом. Об'єктом знака може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, у тому числі власні імена, літери, цифри, зображувальні елементи, кольори та комбінації кольорів, а також будь-яка комбінація таких позначень. Об'єктом знака не можуть бути імена або псевдоніми осіб, які обіймали керівні посади у комуністичній партії (посаду секретаря районного комітету і вище), вищих органах влади та управління СРСР, УРСР (УСРР), інших союзних або автономних радянських республік (крім випадків, пов'язаних з розвитком української науки та культури), працювали у радянських органах державної безпеки, назви СРСР, УРСР (УСРР), інших союзних радянських республік та похідні від них, назви, пов'язані з діяльністю комуністичної партії, встановленням радянської влади на території України або в окремих адміністративно-територіальних одиницях, переслідуванням учасників боротьби за незалежність України у XX столітті. Право власності на знак засвідчується свідоцтвом. Строк дії свідоцтва становить 10 років від дати подання заявки до Установи і продовжується Установою за клопотанням власника свідоцтва щоразу на 10 років, за умови сплати збору в порядку, встановленому пунктом 2 статті 18 цього Закону. Порядок продовження строку дії свідоцтва встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері інтелектуальної власності. Дія свідоцтва припиняється достроково за умов, викладених у статті 18 цього Закону. Обсяг правової охорони, що надається, визначається зображенням знака та переліком товарів і послуг, внесеними до Реєстру, і засвідчується свідоцтвом з наведеними у ньому копією внесеного до Реєстру зображення знака та переліком товарів і послуг. Право на одержання свідоцтва у порядку, встановленому цим Законом, має будь-яка особа, об'єднання осіб або їх правонаступники. Право на одержання свідоцтва має заявник, заявка якого має більш ранню дату подання до Установи або, якщо заявлено пріоритет, більш ранню дату пріоритету, за умови, що вказана заявка не вважається відкликаною, не відкликана або за нею Установою не прийнято рішення про відмову в реєстрації знака, можливості оскарження якого вичерпані.

Статтями 7, 10 цього ж Закону передбачено, зокрема, що особа, яка бажає одержати свідоцтво, подає до Установи заявку. Експертиза заявки має статус науково-технічної експертизи, складається з формальної експертизи та кваліфікаційної експертизи (експертизи по суті) і проводиться закладом експертизи відповідно до цього Закону та правил, встановлених на його основі центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері інтелектуальної власності. Заклад експертизи здійснює інформаційну діяльність, необхідну для проведення експертизи заявок, і є центром міжнародного обміну виданнями відповідно до Конвенції про міжнародний обмін виданнями, прийнятої 3 грудня 1958 року Генеральною конференцією Організації Об'єднаних Націй з питань освіти, науки і культури. Кінцеві результати експертизи заявки, що не вважається відкликаною або не відкликана, відображаються в обґрунтованому висновку експертизи за заявкою, що набирає чинності після затвердження його Установою. На підставі такого висновку Установа приймає рішення про реєстрацію знака для всіх зазначених у заявці товарів і послуг або про відмову в реєстрації знака для всіх зазначених у заявці товарів і послуг, або про реєстрацію знака щодо частини зазначених у заявці товарів і послуг та відмову в реєстрації знака для іншої частини зазначених у заявці товарів і послуг. Рішення Установи надсилається заявнику. Будь-яка особа може подати до закладу експертизи мотивоване заперечення проти заявки щодо невідповідності наведеного в ній позначення умовам надання правової охорони, встановленим цим Законом. За подання заперечення сплачується збір. Заперечення розглядається, якщо воно одержане закладом експертизи не пізніше ніж за 5 днів до дати прийняття Установою рішення за заявкою. Заклад експертизи надсилає копію заперечення заявнику. Заявник вправі повідомити заклад експертизи про своє ставлення до заперечення протягом двох місяців від дати його одержання. Він може спростувати заперечення і залишити заявку без змін, внести до заявки зміни або відкликати її. Результати розгляду заперечення відображаються в рішенні Установи за заявкою. Копія цього рішення надсилається подавцю заперечення. Під час проведення формальної експертизи, зокрема, встановлюється дата подання заявки на підставі статті 8 цього Закону; заявка перевіряється на відповідність формальним вимогам статті 7 цього Закону та правилам, встановленим на його основі центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері інтелектуальної власності.

Як вбачається з матеріалів справи, Державною службою інтелектуальної власності України при реєстрації за Товариством з обмеженою відповідальністю "Резлов" знака для товарів і послуг «ТРАВІСИЛ» (Свідоцтво України на знаки для товарів і послуг № 35454), та за Товариством з обмеженою відповідальністю "Естро" знака для товарів і послуг «ТРАВІСИЛ» і «ТРАВИСИЛ» (Свідоцтва України на знаки для товарів і послуг № 41701 та 77613), проводились експертизи поданих відповідачами заявок.

За результатом проведених експертних досліджень знаки для товарів і послуг «ТРАВІСИЛ» та «ТРАВИСИЛ» визнано такими, що підлягають правовій охороні.

Згідно зі ст. 19 Закону «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», свідоцтво може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі:

а) невідповідності зареєстрованого знака умовам надання правової охорони;

б) наявності у свідоцтві елементів зображення знака та переліку товарів і послуг, яких не було у поданій заявці;

в) видачі свідоцтва внаслідок подання заявки з порушенням прав інших осіб.

При визнанні свідоцтва чи його частини недійсними Установа повідомляє про це у своєму офіційному бюлетені.

Свідоцтво або його частина, визнані недійсними, вважаються такими, що не набрали чинності від дати подання заявки.

Відповідно до ст. ст. 32, 34 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Положеннями ст. 41 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі. Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу". Особа, яка проводить судову експертизу (далі - судовий експерт) користується правами і несе обов'язки, зазначені у статті 31 цього Кодексу. Сторони і прокурор, який бере участь в судовому процесі, мають право до початку проведення судової експертизи заявити відвід судовому експерту в порядку та з підстав, зазначених у частинах п'ятій і шостій статті 31 цього Кодексу.

У процесі розгляду даної справи, суд дійшов висновку про те, що для вирішення питання стосовно відповідності оспорюваних знаків для товарів і послуг умовам правової охорони та наявності або відсутності обставин порушення прав інших осіб, необхідні спец2іальні знання, якими суд не володіє.

За таких обставин, з метою встановлення фактичних обставин справи, судом призначались експертизи у сфері інтелектуальної власності, проведення яких доручалось Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Проте, у зв'язку з неоплатою вартості експертних досліджень як позивачем, так і відповідачами -2, -3, призначені судом експертизи залишились без виконання.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дослідивши зібрані у матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позивачем у встановленому законом порядку не доведено наявність підстав, визначених ст. 19 Закону «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», для визнання оспорюваних Свідоцтв недійсними.

При цьому, суд звертає увагу на те, що у нього відсутні будь-які підстави ставити під сумнів висновки експертів, зроблені під час проведення експертиз щодо заявок на знаки для товарів і послуг «ТРАВІСИЛ» та «ТРАВИСИЛ».

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги недоведеними, необґрунтованими, непідтвердженими наявними в матеріалах справи доказами, а відтак такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, у матеріалах справи міститься заява відповідача-2 про застосування наслідків спливу строку позовної давності, проте, у зв'язку з тим, що суд дійшов висновку про відмову у позові з інших підстав, така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий покладається на позивача.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 43, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Плетхіко Фармасьютікасз Лімітед до Державної служби інтелектуальної власності України, Товариства з обмеженою відповідальністю "Резлов", Товариства з обмеженою відповідальністю "Естро" про визнання свідоцтв України на знаки для товарів і послуг недійсним повністю відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 21.09.2015 р.

Суддя Н.І. Зеленіна