ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2015 р.Справа № 922/3921/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суслової В.В.

при секретарі судового засідання Помпі К.І.

розглянувши справу

за позовом Громадської організації "Контроль. Порядок. Справедливість", м. Київ 3-я особа - Державна екологічна служба у Харківській області, м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мерефянська скляна компанія", м. Мерефа
про визнання дій незаконними
за участю представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - Левченко Р.В., довіреність № 12 від 20.05.2015 року;

третьої особи - Палухіна А.В., довіреність № 5196/01-25/09-14 від 01.10.2014 року;

ВСТАНОВИВ:

Громадська організація "Контроль. Порядок. Справедливість" звернулась до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мерефянська скляна компанія" про визнання дій відповідача незаконними, а саме:

- не виконання вимог дозволу на спеціальне водокористування, а саме здійснюється скид недостатньо очищених стічних вод до р. Мерефа;

- не здійснення контролю встановлених нормативів граничнодопустимих викидів (ГДВ);

- відсутність пробовідбірних отворів на деяких джерелах викидів в атмосферне повітря;

- відсутність журналу обліку роботи стаціонарних джерел викидів за формою ПОД-1;

- відсутність первинного поточного обліку відходів по формі № 1-ВТ "Журнал обліку відходів, тари та пакувальних матеріалів";

- не подання статистичної звітності за формою 1-відходи;

- відсутність паспорту місця видалення відходів.

Крім того, позивач просить до повного усунення порушень природоохоронного законодавства зупинити діяльність ТОВ "Мерефянська скляна компанія".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09 липня 2015 року було прийнято вказану позовну заяву, порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 11 серпня 2015 року об 12:30 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11 серпня 2015 року розгляд справи було відкладено на 07 вересня 2015 року об 11:00 год. та залучено до участі у справі у якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог предмет спору на стороні позивача - Державну екологічну інспекцію у Харківській області.

18 серпня 2015 року від третьої особи до канцелярії суду надійшли письмові пояснення за вх. № 33205, які долучені судом до матеріалів справи.

У призначене судове засідання 07 вересня 2015 року позивач свого представника не направив, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Представник третьої особи вважає позов обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідач заперечує проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві на позов.

Оскільки, сторонами клопотань щодо продовження строку розгляду спору до суду надано не було, а термін для вирішення господарським судом вичерпано та враховуючи достатність часу, наданого позивачеві та відповідачеві для підготовки до судового засідання та підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для відмови у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та вважає за необхідне розглянути справу за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст.75 ГПК України та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Громадською організацією "Контроль. Порядок. Справедливість" (позивач) в особі голови Божко Сергія Сергійовича, з метою перевірки наявності дозвільної документації та дотримання Товариством з обмеженою відповідальністю "Мерефянська скляна компанія" (відповідача) діючого природоохоронного законодавства було направлено запити до Державної екологічної інспекції у Харківській області та Департаменту екології та природних ресурсів ХОДА.

У відповідь на запит, Державна екологічна інспекція у Харківській області надала інформаційний лист № 1317/01-30-02-23 від 29.04.2015 року, в якому було зазначено, що Держекоінспекцією в період з 11.02.2013 по 28.02.2013 року проведено перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства в діяльності ТОВ «Мерефянська скляна компанія». За результатами вказаної перевірки Держекоінспекцією складено відповідний акт за № 156/01-03/07-11.

Зазначеним актом зафіксовано, що Відповідач під час здійснення господарської діяльності допустив наступні порушення природоохоронного законодавства:

- не виконуються вимоги дозволу на спеціальне водокористування, а саме здійснюється скид недостатньо очищених стічних вод до р. Мерефа, що є порушенням ст. 44 Водного кодексу України, відповідно до якої водокористувачі зобов'язані: використовувати ефективні сучасні технічні засоби і технології для утримання своєї території в належному стані, а також здійснювати заходи щодо запобігання забрудненню водних об'єктів стічними (дощовими, ситовими) водами, що відводяться з неї;

- відсутній дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря на котел-утілізатор, що є порушенням ст. 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря". Відповідно до ч. 5 ст. 11 цього Закону, викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, який видається територіальним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів за погодженням із територіальним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань охорони здоров'я.

- не здійснюється контроль встановлених нормативів граничнодопустимих викидів, що є порушенням ст. 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», згідно з якою підприємства, установи, організації та громадяни - суб'єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов'язана з виливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов'язані, зокрема, здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо.

- не деяких джерелах викидів в атмосферне повітря (№№9,10-гпч. №14-шліфовка та № 17-млин) відступі пробовідбірні отвори, що є порушенням ст. 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря».

- журнал обліку роботи стаціонарних джерел викидів за формою ПОД-1 не ведеться, що є порушенням ст. 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря».

Відповідно до ст. 31 вказаного закону, державному обліку в галузі охорони атмосферного повітря підлягають: об'єкти, які справляють або можуть справити шкідливий вплив на здоров'я людей та на стан атмосферного повітря, види га обсяги забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря: види і ступені впливу фізичних га біологічних факторів на стан атмосферного повітря. Державний облік у галузі охорони атмосферного повітря здійснюється за єдиною системою у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок ведення державного обліку в галузі охорони атмосферного повітря, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 13 грудня 2001 р. № 1655.

- не ведеться первинний облік відходів по формі №1-ВТ «Журнал обліку відходів, тари та пакувальних матеріалів», статистична звітність за формою 1-відходи не ведеться, що є порушенням ст. 17 Закону України «Про відходи».

Згідно вказаної статті, суб'єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов'язані: на основі матеріально-сировинних балансів виробництва виявляти і вести первинний поточний облік кількості, типу і складу відходів, що утворюються, збираються, перевозяться, зберігаються, обробляються, утилізуються, знешкоджуються та видаляються, і подавати щодо них статистичну звітність у встановленому порядку.

- паспортизація та інвентаризація промислових відходів не відповідає дійсності в частині утворення медичних відходів, що є порушенням ст. 26 Закону України «Про відходи».

Відповідно до ст. 26 зазначеного закону, державному обліку та паспортизації підлягають в обов'язковому порядку всі відходи, що утворюються на території України і на які поширюється дія цього Закону. Державний облік та паспортизація відходів здійснюються у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України. Система і форми звітності, порядок надання і використання відповідної інформації про відходи, а також порядок перегляду їх номенклатури розробляються на основі державного класифікатора відходів і затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері статистики, за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища та інших заінтересованих центральних органів виконавчої влади.

- реєстрові картки об'єктів утворення, оброблення та утилізації відходів не відповідають дійсності в частині утворення медичних відходів що г порушенням ст. 27 Закону України «Про відходи».

Згідно ст. 27 Закону України «Про відходи», з метою забезпечення збирання, оброблення, збереження та аналізу інформації про об'єкти утворення, оброблення та утилізації відходів ведеться їх реєстр, в якому визначаються номенклатура, обсяги утворення, кількісні та якісні характеристики відходів, інформація про поводження з ними та заходи щодо зменшення обсягів утворення відходів і рівня їх небезпеки. Реєстр об'єктів утворення, оброблення та утилізації відходів ведеться на підставі звітних даних виробників відходів, відомостей уповноважених органів виконавчої влади у сфері поводження з відходами.

Як зазначає Державна екологічна інспекція у Харківській області у своїй відповіді на запит, з метою усунення порушень виявлених Держекоінспекцією під час проведення перевірки ТОВ «Мерефянська скляна компанія» винесено припис від 01 березня 2014 року № 07-25/66, яким зобов'язано керівника зазначеного підприємства усунути порушення природоохоронного законодавства в термін визначений в приписі. Інформація про усунення порушень природоохоронного законодавства на адресу Держекоінспекції не надходила.

Відповідно до Установчих документів позивача, основною метою діяльності позивача є захист законних прав членів Громадської організації "Контроль. Порядок. Справедливість.", задоволення суспільних інтересів в частині формування в Україні громадського суспільства, демократичних стандартів, порядку та справедливості в усіх сферах життя. А відтак позивач вважає, що має законні підстави та повноваження для здійснення заходів протидії діяльності відповідача. Одже, проаналізувавши відповідь Державної екологічної інспекції у Харківській області та Державного управління охорони навколишнього середовища в Харківській області, позивач дійшов висновку, що відповідач здійснює свою діяльність з порушенням встановлених правил, а одже порушує норми діючого законодавства.

На підставі вищевикладеного позивач і звернувся до суду з відповідним позовом.

В своїх запереченнях на позов відповідач вказує, що перевірка, на яку посилається Державна екологічна інспекція у Харківській області за приписом № 07-25/66 від 01.03.2014 року насправді була проведена 01.03.2013 року. З 8.12.2013 року по 24.12.2013 року Державна екологічна інспекція у Харківській області провела ще одну перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства, за результатами якої складено припис № 07-25/505 від 30.12.2013 року. На цей припис Відповідачем до Державної екологічної інспекції у Харківській області надано план організаційно технічних заходів усунення порушень природоохоронного законодавства та інформацію про виконання припису в установлені законодавством терміни. Тому в інформації наданій Державною екологічною інспекцією у Харківській області є розбіжності в виявлених порушеннях без урахування припису № 07-25/505 від 30.12.2013 року. Крім того, відповідач вказує, що виявлені під час перевірки порушення природоохоронного законодавства усунено.

На спростування доводів позивача відповідачем надані пояснення та докази в їх підтвердження.

1. Щодо виконання вимог дозволу на спеціальне водокористування, а саме скид достатньо очищених вод до річки Мерефа. ( п.2, п. З припису №07-25/66 від 01.03.2013 року).

Умови дозволів на спеціальне водокористування Укр. № 5561 від 02.12.2011 року та Укр. № 05.01-10-39 від 10.10.2013 року не допускати перевищення встановлених нормативів ГДС забруднюючих речовин скидання стічних вод до р. Мерефа повністю виконуються, про це свідчать протоколи дослідження стічної води за 2013-2014 роки.

2. Щодо здійснення контролю встановлених нормативів граничнодопустимих викидів (ГДВ) в атмосферне повітря, (п.7 припису № 07-25/66 від 01.03.2013 року).

Виробничий контроль за дотриманням затверджених нормативів граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря здійснюється спеціалізованими організаціями, лабораторіями. Про це свідчать протоколи дослідження повітря санепідемстанції, звіт по інвентаризації джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферу за 2013 рік, технічний звіт по контролю викидів забруднюючих речовин в атмосферу за 2014 рік.

3. Щодо відсутності пробовідбірних отворів на деяких джерелах викидів в атмосферне повітря, (в приписах немає).

На підприємстві дві установки очистки газу. Це циклон ЦН-11-500 в складальному цеху та циклон ЦОК-ЮП на дільниці ремонту формооснастки. На них розроблені та зареєстровані в Державній екологічній інспекції Харківської області паспорти. Циклони мають пробовідбірні отвори. Без наявності пробовідбірних отворів лабораторія не мала би можливості брати проби для аналізів повітря.

4. Щодо відсутності журналу обліку роботи стаціонарних джерел викидів за формою ПОД- 1. (п.9 припису № 07-25/66 від 01.03.2013 року).

Журнал ПОД-1 на підприємстві ведеться належним чином відповідно до інструкції.

Крім того, відповідач зазначає, що при перевірці Державна екологічна інспекція знаходилась на території підприємства 1 день, хоча перевірка повинна тривати з 11.02.2013 року по 28.02.2013 року. Відповідач стверджує, що за один день неможливо встигнути оглянути територію підприємства та перевірити документацію, яка знаходиться в різних відділеннях підприємства.

5. Щодо відсутності первинного поточного обліку відходів по формі №1-ВТ «Облік відходів та пакувальних матеріалів і тари» (п.10 припису № 07-25/66 від 01.03.2013 року).

Первинний облік відходів по формі 1-ВТ «Облік відходів та пакувальних матеріалів і тари» на підприємстві ведеться. Відповідно до наказу підприємства № 29 від 08.01.2014 р. Про введення в дію типової первинної облікової документації № 1-ВТ «Облік відходів та лакувальних матеріалів і тари» на підприємстві 1 раз в квартал заповнюється типова первинного обліку відходів, пакувальних матеріалів, тари форма № 1 -ВТ.

6. Щодо неподання статистичної звітності за формою 1 - відходи (п.11 припису № 07- 25/66 від 01.03.2013 року).

Статистична звітність № 1-відходи (річна), так як і всі інші звіти з екології, в обов'язковому порядку подаються в Головне управління статистики у Харківській області, в установлені терміни, що підтверджується відповідними відмітками на них.

7. Щодо відсутності паспорту місця видалення відходів ( п.2 припису № 07-25/505 від 30.12.2013 р.).

На підприємстві є технічний паспорт на очисні споруди. Біофільтр. Відповідно до наказу N5 12 від 14.01.1999 р. «Про затвердження Інструкції про зміст і складання паспорта місць видалення відходів» до місць видалення відходів прирівнюються місця довгострокового (понад 2 роки) зберігання відходів. На підприємстві осад після біологічної очистки (мул) 1-2 рази на рік передається іншим організаціям згідно договорів. В 2014 році було укладено 2 договори на 5ввезення мулу з очисних споруд: договір № 1205/01 від 05 грудня 2013 р. та договір № 16 від 24.09.2014 року. Тому біофільтр, який знаходиться на підприємстві вважається тимчасовим місцем зберігання відходів. З грудня 2014 року підприємство не працює. Відповідно немає скиду води, не утворюються ніякі відходи, у тому числі мул.

8. Щодо коригування матеріалів паспортизації та інвентаризації відходів у частині утворення медичних відходів, (п.13 припису № 07-25/66 від 01.03.2013 року).

В 2014 році проведена нова паспортизація та інвентаризація промислових відходів по ТОВ Мерефянська скляна компанія». Фірма - виконавець ПП «Екощит» розробляла у відповідності з вимогами Законів України «Про охорону навколишнього природного середовища», «Про відходи», інструкції Держкомстату України від 23.07.1993 року № 162 «Про складання звіту по Формі 1-небезпечні відходи» і т.д. Матеріали розроблені у відповідності з «Методичними рекомендаціями з паспортизації та інвентаризації промислових відходів в Харківській області» з використанням Державного класифікатора промислових відходів ДК-005-96. При проведенні інвентаризації промислових відходів на підприємстві не було виявлено ніяких медичних відходів, так як пояснює відповідач, на підприємстві немає медпункту, а тільки черговий фельдшер у денний час, яка не проводить ніяких ін'єкцій, оскільки на підприємстві 1 раз на рік в обов'язковому порядку проводиться медичний огляд працівників, яким необхідно допуск до робіт підвищеної небезпеки. Тому важко хворих працівників, яким необхідне лікування на підприємстві не буває, з 2014 року фельдшера на підприємстві немає, а з грудня 2014 року підприємство зупинено, 90% працівників звільнені.

9. Щодо внесення корегування до звіту з інвентаризації викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря з урахуванням водогрійного котла - утилізатора та отримання відповідного дозволу, (припис 01.02.2013 року).

На час перевірки з 11.02.2013 року по 28.02.2013 року водогрійний котел-утилізатор ще не був введений в експлуатацію. В новий Дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, виданий Департаментом екології та природних ресурсів ХОДА № 05.03.02-07/91910 від 10.10.2013 року внесено котел-утилізатор КСВу 1.0 (джерело викиду « 28).

10. Щодо отримання дозволу на відходи 1-2 класів, (п.12 припису № 07-25/66 від 01.03.2013 року).

Кожного року підприємство, в установленому законодавством порядку, отримує дозвіл на розміщення відходів з затвердженням лімітів на відходи. На 2013 рік було отримано Дозвіл на розміщення відходів у 2013 році № Х.Харк 976 від 27.11.2012 року, виданий Держуправлінням охорони навколишнього природного середовища в Харківській області. До 2013 року необхідно було отримати один загальний дозвіл на відходи. З 2013 року в Закон України «Про відходи» внесено зміни про необхідність отримувати 2 дозволи. Один на відходи 3-4 класів небезпеки в Держуправлінні екоресурсів області, другий на небезпечні відходи 1-2 (не всі) класу небезпеки в Міністерстві екології та природних ресурсів України. Закон було прийнято, але Міністерство екології та природних ресурсів не розробили процедуру видачі дозволу, бланк дозволу та інше. Тому прийом пакету документів на отримання Дозволу на небезпечні відходи Міністерством розпочався тільки в кінці 2013 року. Фірма виконавець ПП «Екощит», з якою укладено було договір № 56/2013 від 30.05.2013 року на отримання Дозволу на небезпечні відходи, відразу з початком прийому документів надала пакет документів в Мінприроди. Отримано Дозвіл та затверджені ліміти на утворення відходів 1-2 класів № 291-03/14 від 27.02.2014 р. дійсний до 31.12.2016 р. Також отримано Дозвіл на розміщення відходів 3-4 класів небезпеки на 2014 рік , виданий Департаментом екології та природних ресурсів ХОДА № Х,Харк.451 від 25.10.2013 року. На всі види відходів в обов'язковому порядку укладено договори на передачу відходів іншим організаціям.

11. Щодо розроблення технологічного регламенту повторного використання відпрацьованих масел. п.16 припису № 07-25/66 від 01.03.2013 року).

Немає потреби в розробці технологічного регламенту повторного використання напрацьованих масел тому, що відходи масла та мастила моторні, трансмісійні інші зіпсовані або відпрацьовані на підприємстві не утворюються. Для обслуговування легкових автомобілів: заміну масел, масляних та повітряних фільтрів, автомобільних шин та інших запчастин укладено договори на обслуговування легкових автомобілів:

- договір з ФОП Фролов Є.О. від 05.01.2014 року № 140105;

- договір з Дочірнім підприємством «Автотрейдінг-Харків» від 01.09.2014р № 01/09/14-1;

На обслуговування вантажопідіймальної техніки - договір з ТОВ «Харсервис» від 16.01.2014 року № 5-ТО.

На обслуговування компресорів - договір з ТОВ «Компрессорс Інтернешил» від 13.11.2014р № 196-14/СІ.

Одже, на підставі вищевикладеного, суд зазначає, що позивачем не надано доказів наявності на підприємстві Відповідача будь - яких порушень природоохоронного законодавства з січня 2014 року по теперішній час. Порушення, які мали місце в 2013 році усунуті Відповідачем. Також, вимагаючи зупинки підприємства, яке і так зупинено з 12 грудня 2014 року, позивач не зазначає, якої шкоди завдано навколишньому природному середовищу відповідачем, внаслідок тих порушень, які були виявлені в 2013 році.

Згідно із ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

При цьому, належністю доказів є спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

У відповідності до вимог ст. 54 ГПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги з зазначенням доказів. До обставин, на яких позивач обґрунтовує свої вимоги, відносять обставини, які становлять предмет доказування у справі. Предмет доказування це сукупність обставин, які необхідно встановити для правильного вирішення справи. У предмет доказування включаються факти матеріально-правового характеру, що є підставою вимог позивача та заперечень відповідача.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно статей 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

При цьому, суд бере до уваги, що в п. 2.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12. 2011 року, зазначено, що якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Відтак, беручи до уваги наведені законодавчі положення, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки є необгрунтованими та не доведеними позивачем належними та допустимими доказами.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 4, 12, 15, 22, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Повне рішення складено 11.09.2015 р.

Суддя В.В. Суслова

справа № 922/3921/15