РІШЕННЯ

02 вересня 2015 року Справа № 913/495/15

Провадження № 25/913/495/15

Розглянувши матеріали за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Луганськ

до Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" в особі Луганської дирекції, м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 58 434 грн. 22 коп.

Суддя господарського суду Луганської області Іноземцева Л.В.

Секретар судового засідання-помічник судді Гудей Н.Ф.

у засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_2 - представник за довіреністю від 18.03.2015 № 479, паспорт НОМЕР_2, виданий 07.02.2006 Свердловським МВ УМВС України в Луганській області;

від відповідача: Васюк О.М. - начальник юридичної служби Луганської дирекції, довіреність від 14.01.2015 № 3, паспорт НОМЕР_3, виданий Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області 12.10.2000.

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача авансових коштів за доставку газети за ІІ півріччя 2014 року в сумі 16 504 грн. 10 коп., пені в сумі 9 255 грн. 67 коп., 3% річних в сумі 1 836 грн. 98 коп., інфляційних втрат в сумі 30 837 грн. 47 коп., всього 58 434 грн. 22 коп.

Позовні вимоги, з посиланням на статті 526, 611, 625 Цивільного кодексу України та на статтю 193 Господарського кодексу України, обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань по доставці видання "Восточный экспресс" за договором про розповсюдження періодичних видань за передплатою № 05-324 від 10.12.2013, що укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та Українським державним підприємством поштового зв'язку "Укрпошта" в особі Луганської дирекції.

Українське державне підприємство поштового зв'язку «Укрпошта» в особі Луганської Дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» (далі - Укрпошта) відповідач у справі, надав відзив на позов від 03.08.2015 № 18-934, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, виходячи з наступного.

З метою забезпечення організації роботи об'єктів поштового зв'язку в Луганській області в умовах проведення антитерористичної операції та забезпеченням належної роботи Луганської дирекції УДППЗ «Укрпошта», наказом УДППЗ «Укрпошта» від 26.09.2014 № 679, Луганська дирекція УДППЗ «Укрпошта» була переведена до міста Сєвєродонецьк, а її робота організована на базі Центру поштового зв'язку № 14.

Наказом УДППЗ "Укрпошта" від 27.11.2014 № 871 діяльність об'єктів поштового зв'язку у населених пунктах, визначених розпорядженням КМУ від 07.11.2014 № 1085-р з 01.12.2014, припинена, в тому числі і в містах Луганськ та Свердловськ. Вивезти будь - які документи з території, яка тимчасово не підконтрольна органам державної влади, в тому числі і договір про розповсюдження періодичних видань за передплатою № 05-324 від 10.12.2013 порушення зобов'язань за яким призвели до судового спору не було можливості.

Акт звірення розрахунків за період з 01.06.2014 по 30.06.2014 за договором № 05-324 від 10.12.2013 не містить дати підписання, виходячи з наступного листування між сторонами підприємство вважає, що вказаний акт був підписаний позивачем та наданий відповідачу 07.10.2014, про це свідчить лист позивача від 07.10.2014. За таких обставин, враховуючи умови пункту 3.2 договору, належна позивачу сума 89 043,70 грн підлягала сплаті до 10.10.2014, період прострочення обліковується з 10.10.2014 по 23.03.2015, а не з 16.07.2014, як вважає позивач.

Надавши контррозрахунок процентів річних, інфляції та пені позивач просить суд відмовити у їх задоволенні посилаючись на статтю 2 Закону України від 02.09.2014 № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі по тексту - Закон № 1669).

Відповідач вважає також необґрунтованими вимоги позивача в частині стягнення авансових коштів за доставку видань, що були передплачені, оскільки періодичні видання для їх доставки передплатникам позивачем відповідачу не передавались (а.с.76-78).

Відповідач надав документи на підтвердження правового статусу, які залучені до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, подані докази в підтвердження заявлених вимог і заперечень проти них, вислухавши представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідач, Українське державне підприємство поштового зв'язку "Укрпошта" УДППЗ "Укрпошта" юридична особа (ідентифікаційний код 21560045), що підтверджено Витягом з ЄДРПОУ та Статутом (а.с.73-74).

Луганська дирекція Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" не має статусу юридичної особи, здійснює свою діяльність від імені підприємства в межах повноважень, наданих їй підприємством, що вбачається із Положення та Виписки з ЄДРПОУ (а.с.74,83-89).

Між ФОП ОСОБА_1 як Замовником (позивач у справі) та Луганською дирекцією УДППЗ "Укрпошта" як Виконавцем (відповідач у справі) 10.12.2013 укладено договір № 05-324 про розповсюдження періодичних видань за передплатою на 2014 рік зі строком дії до 31.12.2014 (а.с.18-27).

В розділі 1 Предмет договору в пункті 1.1 цього договору зазначено, що Виконавець, відповідач у справі, зобов'язується виконувати за завданням Замовника наступні роботи:

- включення періодичних друкованих видань, зазначених у переліку, наведеному у додатку № 1 до цього договору, до Каталогу друкованих періодичних видань з місцевою сферою розповсюдження (п.п.1.1.1 договору);

- приймання передплати на видання, зазначені у додатку № 1 на території Свердловського району по річній та поточній передплаті проводити до 25 числа місяця, що передує передплатному (п.п.1.1.2 договору);

- доставку видань, що були передплачені на підставі п.п. 1.1.2 договору здійснювати згідно режиму роботи об'єктів поштового зв'язку Луганської області та графіка доставки, крім неділі, вихідних днів та святкових днів України (п.п.1.1.3 договору).

Права та обов'язки сторін визначені у розділі 2 цього договору. За змістом якого, до зобов'язань Замовника, відповідно до пункту 2.1, серед іншого, належить:

- здійснювати здачу тиражів періодичних друкованих видань по передплаті згідно графіку друкування та здачі - прийому, погодженому з Виконавцем (додаток № 2) (п.п.2.1.5 договору).

Виконавець, відповідач у справі, зобов'язаний повідомляти Замовника, позивача у справі, про передплатний тираж видань не пізніше 3-х днів до початку передплатного місяця; надавати замовлення - наряд (ф.СП-28) на видання:

- по річній передплаті до 10 числа передплатного місяця;

- по поточній передплаті до 5 числа передплатного місяця (п.п.2.2.2 договору).

У розділі 3 договору сторони визначили порядок розрахунків.

Грошові кошти, отримані за передплату на видання згідно з Каталогом, за винятком коштів, що належать Виконавцю як оплата за виконання робіт, зазначених у підпунктах 1.1.2-1.1.3 у відповідності з додатками № 5, № 6 (згідно діючих тарифів на передплату і доставку вітчизняних періодичних видань. Наказ № 656 від 02.09.2013 Міністерства інфраструктури України), перераховуються Виконавцем на рахунок Замовника, при умові підписання «Акта звірки розрахунків» між підприємствами до 10 числа кожного місяця, відповідно до наданих замовлень по передплаті у термін:

- по річній передплаті - не пізніше тридцяти календарних днів після офіційного завершення передплатної компанії;

- по поточній передплаті - не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним (пункт 3.2 договору).

Відповідальність сторін визначена у розділі 4 договору.

Так, відповідно до підпункту 4.3.1 цього договору, за несвоєчасне перерахування коштів відповідно до цього договору винна сторона сплачує пеню в розмірі облікової ставки Національного банку України від несвоєчасно перерахованої суми за кожен день прострочення платежу.

Договір містить 7 додатків які є невід'ємною частиною (а.с.23-28).

Підписавши договір № 05-313 про розповсюдження періодичних видань за передплатою на 2014 рік від 10.12.2013 сторони прийняли його до виконання.

Відповідач на виконання підпункту 2.2.2 договору повідомив позивача про передплатний тираж видань газети "Восточный экспресс" по передплаті, прийнятої з липня 2014 року, направивши позивачу замовлення - наряд № 1831 від 27.06.2014 (ф.СП-28), в якому визначено кількість комплектів видань - 35 419, сума передплати - 107 158,00 грн, з яких утримано за послуги - 17 750 грн 60 коп., сума до сплати позивачу складає 89 407 грн 40 коп. (а.с.47).

Здійснивши звірку розрахунків, як встановлено пунктом 3.2 договору, сторони склали акт за період з 01.06.2014 по 30.06.2014, в якому з урахуванням сальдо на початок періоду, сума, що підлягає сплаті позивачу склала 89 043 грн 70 коп., яку відповідач мав перерахувати позивачу у строк - не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним, тобто до 15 липня 2014 року (а.с.29).

Відповідач у зазначений термін грошові кошти в сумі 89 043 грн 70 коп. позивачу не перерахував.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з листами, претензіями № 1 від 27.10.2014 та № 2 від 16.12.2014 з вимогами перерахувати грошові кошти в сумі 89 043 грн 70 коп., які залишені без задоволення (а.с.30-46).

24.03.2015 відповідач за платіжним дорученням № 328 перерахував позивачу 89 043 грн 70 коп. грошові кошти за передплату видань за період з 01.06.2014 по 30.06.2014 згідно договору № 05-324 від 10.12.2013 (а.с.96).

Порушення відповідачем строків перерахування коштів, встановлених пунктом 3.2 договору, стало підставою для нарахування позивачем пені в сумі 9 255 грн 67 коп. за період прострочення з 16.07.2014 по 23.03.2015.

На підставі статті 625 ЦК України позивач нарахував та пред'явив до стягнення інфляційні втрати за період липень 2014 року - березень 2015 року в сумі 30 837 грн 47 коп. та 3 % річних в сумі 1 836 грн 98 коп. за період прострочення з 16.07.2014 по 23.03.2015 та звернувся до суду.

Крім того, позивач вважає, що йому підлягають поверненню грошові кошти в сумі 16 504 грн 10 коп., що складають суму послуг по доставці видань.

Під час розгляду справи позивач підтримував заявлені вимоги, виклавши свої доводи у письмових поясненнях, які залучені до матеріалів справи.

Відповідач проти позову заперечує, з підстав викладених у відзиві на позов, просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю з підставив викладених вище.

Оцінивши фактичні обставини, подані сторонами у справі докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Правовідносини між сторонами у справі, що виникли з договору про розповсюдження періодичних видань за передплатою № 05-324 від 10.12.2013 регулюються положеннями глави 63 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) Послуги, загальні положення, глав 19, 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України) загальні положення про господарські зобов'язання та господарські договори та Законом України від 04.10.2001 № 2759-III «Про поштовий зв'язок».

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України , зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України , зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами ст.193 ГК України.

Статтею 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності з правилами статей 43, 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

На підставі статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Фактичні обставини свідчать, що відповідач у справі на виконання умов підпункту 1.1.2 договору № 05-324 від 10.12.2013 здійснив передплату видань газети "Восточный экспресс" на 2 півріччя 2014 року, що підтверджується замовленням - нарядом № 1831 від 27.06.2014 (ф.СП-28) та актом звірки розрахунків з 01.06.2014 по 30.06.2014.

Грошові кошти, отримані відповідачем за поточну передплату видань одержану протягом червня 2014 року в сумі 89 043 грн 70 коп., останній зобов'язався відповідно до умов пункту 3.2 договору перерахувати позивачу у строк не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, тобто - не пізніше 15 липня 2014 року.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач перерахував позивачу грошові кошти в сумі 89 043 грн 70 коп. за платіжним дорученням № 328 від 24.03.2015.

Таким чином, матеріалами справи доведено факт прострочення виконання грошового зобов'язання відповідачем починаючи з 16.07.2014.

Заперечення відповідача щодо визначення дати прострочення виконання грошових зобов'язань з 10.10.2014, дата отримання від позивача підписаного акта звірення розрахунків, судом відхиляються з огляду на наступне.

Строк перерахування одержаних від передплати коштів визначений договором і залежить від виду передплати (річна або поточна), по поточній не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним. Дата підписання акта звірення розрахунків не змінює строк проведення розрахунків. Крім того, твердження позивача про підписання акту звірення розрахунків позивачем 07.10.2014 базується на припущеннях, оскільки в акті дата підписання відсутня. Більш того, матеріали справи свідчать, що акт звірення розрахунків за червень 2014 року був складений безпосередньо відповідачем 30.06.2014 на підставі замовлення - наряду № 1831 від 27.06.2014.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки.

Договором, на підставі якого заявлено позов, встановлена відповідальність за несвоєчасне перерахування коштів у вигляді пені в розмірі облікової ставки Національного банку України від несвоєчасно перерахованої суми за кожен день прострочення платежу.

Водночас зазначений договір укладений його сторонами у сфері господарювання, а тому поряд з загальними нормами Цивільного законодавства до правовідносин сторін застосовуються норми Господарського кодексу, у тому числі щодо відповідальності за порушення господарського зобов'язання.

Згідно з частиною шостою статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Умовами підпункту 4.3.1 договору визначено тільки розмір та алгоритм нарахування пені, період її нарахування не визначений, а, відтак, нарахування пені припиняється через 6 місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконано, тобто період нарахування пені за спірними зобов'язаннями триває з 16.07.2015 по 16.01.2015, а сума пені за цей період складає 5 872 грн 01 коп.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаної норми позивачем пред'явлено до стягнення втрати від інфляції в сумі 30 837 грн 47 коп. за період прострочення з липня 2014 року по березень 2015 року та 3 % річних в сумі 1 836 грн 98 коп. за період прострочення з 16.07.2014 по 23.03.2014.

Перевіркою судом розрахунку 3 % річних порушень законодавства та арифметичних помилок не виявлено.

Перевіркою розрахунку суми боргу з урахуванням індексу інфляції судом встановлено, що позивачем не вірно визначено період прострочення починаючи з липня 2014 року.

У застосуванні індексації суд враховує рекомендації викладені в листі Верховного Суду України № 62-97р. від 03.04.1997 та постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань».

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Отже, період прострочення для нарахування індексу інфляції складає з серпня 2014 року по березень 2015 року (134,09545835 %), а сума втрат від інфляції - 30 359 грн 86 коп. ((89 043 грн 70 коп. х 134,09545835 %) - 89 043 грн 70 коп.).

Відповідач проти стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних заперечує, посилаючись на приписи статті 2 Закону № 1669.

Проте, суд не погоджується з такими доводами відповідача, з огляду на зміст статті 2 вказаного Закону, відповідно до якої на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Враховуючи те, що договір про розповсюдження періодичних видань за передплатою № 05-324 від 10.12.2013, на підставі якого заявлено позов, за своєю правовою природою не є кредитним, заперечення відповідача в цій частині вимог є неправомірними.

Крім того, відповідач безпідставно вважає, що інфляційні втрати та 3 % річних є штрафними санкціями.

У пунктах 3, 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» зазначено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, вимоги позивача про стягнення пені в сумі 5 872 грн 01 коп., що нарахована за період прострочення з 16.07.2014 по 16.01.2015, інфляційних втрат в сумі 30 359 грн 86 коп. за період прострочення з серпня 2014 року по березень 2015 року та 3 % річних в сумі 1 836 грн 98 коп. за період прострочення з 16.07.2014 по 23.03.2014 є обґрунтованими.

Відповідно до пункту 3 статті 83 ГПК України господарський суд має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання.

Таке право суду встановлено частиною першою статті 233 ГК України, згідно з якою у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною третьою статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності чинних обставин, які мають істотне значення.

У судовому засіданні судом з'ясовано, що позивач починаючи з липня 2014 року не здійснював друкування видань, у зв'язку з чим не поніс витрат.

Відповідно до умов договору про розповсюдження періодичних видань за передплатою № 05-324 від 10.12.2013 відповідач здійснював господарську діяльність на території Свердловського району Луганської області, в зоні проведення антитерористичної операції.

Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 по ведення в дію Рішення Ради Національної безпеки оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» Луганську і Донецьку області визнано територією проведення антитерористичної операції на сході України.

Зазначені обставини унеможливлюють ведення підприємницької діяльності та виконання господарських договорів на умовах, що існували на дату укладання договору.

З огляду на наведені норми законодавства, приймаючи до уваги обставини викладені відповідачем у відзиві на позов, суд дійшов висновку про зменшення пені на 90%, сума якої складає 5 284 грн 81 коп.

Отже, до стягнення підлягає пеня в сумі 587 грн 20 коп.

Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача 16 504 грн 10 коп. - авансових коштів за доставку газети за 2 півріччя 2014 року, суд дійшов висновку про їх необґрунтованість виходячи з наступного.

Згідно з умовами підпунктів 1.1.2-1.1.3 договору № 05-324 від 10.12.2013 вартість послуги з розповсюдження періодичних видань за передплатою складається з видавничої вартості видання та вартості послуг поштового зв'язку (приймання передплати, доставка).

За умовами пункту 3.2 вказаного договору позивачеві перераховуються відповідачем грошові кошти, що складають видавничу вартість.

Кошти отримані відповідачем як виконавцем за договором у якості передплати за доставку залишаються у нього, замовнику не належать. Права на зазначені кошти позивач за умовами договору взагалі не має.

Відповідно до частини 4 статті 18 Закону України «Про поштовий зв'язок», вартість попередньо оплачених користувачем послуг, що фактично не були йому надані, відшкодовується користувачеві у повному обсязі на підставі квитанції чи іншого документа про оплату цих послуг.

З огляду на викладене у задоволенні вимог про стягнення з відповідача 16 504 грн 10 коп. авансових коштів за доставку видання газети "Восточный экспресс" слід відмовити.

Враховуючи викладене, позов підлягає частковому задоволенню у загальній сумі 32 784 грн 04 коп., з яких: 587 грн 20 коп. - пеня, 1 836 грн 98 коп. - 3 % річних, 30 359 грн 86 коп. - інфляційні втрати.

Як передбачено абз.4 п.3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у резолютивні частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволених вимог в сумі 1 190 грн 26 коп.

Керуючись статтями 43, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта", м. Київ, вул. Хрещатик, буд.22, ідентифікаційний код 21560045 в особі Луганської Дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта", м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Вілєсова, буд.3, ідентифікаційний код 21796581 на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, пеню в сумі 587 грн 20 коп., інфляційні втрати в сумі 30 359 грн 86 коп., 3 % річних в сумі 1 836 грн 98 коп. та витрати зі сплати судового збору в сумі 1 190 грн 26 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. У задоволенні вимог про стягнення пені в сумі 8 668 грн 47 коп., інфляційних втрат в сумі 477 грн 61 коп. та авансових коштів за доставку в сумі 16 504 грн 10 коп. відмовити.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання, якщо не було подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено і підписано 07.09.2015.

Суддя Л.В. Іноземцева