ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2015 р.Справа № 923/960/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді: Ліпчанської Н.В.,

суддів: Лисенко В.А., Петрова М.С.

При секретарі судового засідання Молодові В.С.,

за участю представників сторін:

від позивача: Глабець Ю.А. за довіреністю №2992 від 15.09.2010р.,

від відповідачів: не з'явились, про час, дату та місце його проведення повідомлені належним чином,

Розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Надія України" в особі Таврійської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Надія України"

на рішення господарського суду Херсонської області від 14.07.2015р.

по справі № 923/960/15

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Надія України" в особі Таврійської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Надія України",

до відповідачів:

1. ФОП ОСОБА_2,

2. ФОП ОСОБА_3,

3. ФОП ОСОБА_4

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

В червні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Надія України" в особі Таврійської філії (Далі - Компанія) звернулась до господарського суду Херсонської області із позовом до фізичних осіб-підприємців ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про солідарне стягнення боргу за договорами кредиту та поруки на загальну суму 15128,92 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Компанія вказує на порушення ФОП ОСОБА_2 графіку погашення кредиту, а в подальшому відмови від його сплати, що стало підставою для дострокового розірвання кредитного договору.

Станом на 18.06.2015р. загальний розмір заборгованості (з урахуванням повернутих коштів основного боргу в сумі 6731,00 грн., а також процентів за користування кредитом в сумі 4010,44 грн.) становить 8269,00 грн., відсотки за користування кредитом в сумі - 6296,41 грн., а також пеня за порушення термінів погашення заборгованості, яка становить 563,51 грн.

В процесі розгляду справи, ФОП ОСОБА_2 сплатила суму боргу в розмірі 800,00 грн., а тому позивачем надана до господарського суду заява про зменшення позову, відповідно до якої заборгованість за договором буде становити 7469,00 грн., в решті позову суми відсотків та пені залишились незмінними (а.с.42).

Рішенням господарського суду Херсонської області (суддя Чернявський В.В.) позовні вимоги Компанії задоволені частково.

Господарський суд стягнув з ФОП ОСОБА_2 суму основного боргу в розмірі 7469,00 грн., відсотки за користування кредитом в сумі 2281,56 грн., пеню в сумі 563,51 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1315,07 грн.

В решті позову до ФОП ОСОБА_2 було відмовлено.

Господарський суд, посилаючись на приписи ч.1 ст.559, ч.2 ст.653 ЦК України відмовив у позові до ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 щодо стягнення в солідарному порядку заборгованості за договорами поруки, оскільки у зв'язку з розірванням кредитодавцем договору кредиту в односторонньому порядку, припинилась порука обох поручителів у даній справі.

Не погоджуючись із даним рішенням господарського суду, позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій вважає його незаконним, необґрунтованим, винесеним з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням принципів господарського та цивільного права.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що частиною 3 статті 653 ЦК України передбачено, що у разі зміни або розірвання договірних зобов'язань змінюються або припиняються з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його змін.

Роз'яснюючи це питання, судова палата у цивільних справах Верховного суду України в узагальненнях судової практики розгляду справ, які виникають з кредитних правовідносин від 07.10.2010р., зазначає, що «Зважаючи на характер правовідносин сторін, які регулюються §2 гл. 71 ЦК України (Кредит), змісту норм ст.ст.598-599 та ст.653 ЦК України судам треба звертати уваги на те, що законодавець розрізняє поняття «розірвання договору», з одного боку, і «припинення зобов'язання (договору)».

Зазначені поняття не є тотожними через відмінні підстави їх виникнення та юридичні наслідки, які породжені цими правовими явищами. Розірвання договору треба розглядати як один з видів припинення договору.

Таким чином, в силу зазначених правових норм, за загальним правилом, розірвання договору припиняє його дію на майбутнє і не скасовує сам факт укладення та дії договору включно до моменту його розірвання, а також залишає в дії окремі його умови щодо зобов'язань сторін, спеціально передбачені для застосування на випадок порушення зобов'язань і після розірвання договору, виходячи з характеру цього договору, за яким кредитор повністю виконав умови договору для його розірвання.

Позивач вказує на те, що відповідно до зазначених статей ЦК України та узагальнень судової практики, солідарні боржники повинні повернути зазначені в позовній заяві кошти в повному обсязі, після дострокового розірвання договору, т.я. дострокове його розірвання є наслідком порушення боржниками умов договору.

Заслухавши пояснення представника Компанії дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення господарського суду частковому скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено матеріалами справи, 09.07.2014р. між Компанією та ФОП ОСОБА_2 був укладений договір кредиту №ДК77-7 на суму 15000,00 грн. з оплатою по процентній ставці 3,8% на місяць, з метою розвитку бізнесу.

Згідно п.3.2 договору кредиту (а.с.13-14) Позичальник повинен був повернути отриманий кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в повному обсязі згідно з графіком (Додаток №1 до договору) в строк до 10.07.2016р.

Відповідач повернув отриманий кредит частково в сумі основного боргу (тіло кредиту), що становить 6731,00 грн. та процентів за його користування в сумі 4010,44 грн. В процесі розгляду справи, ФОП ОСОБА_2 сплатила борг в сумі 800,00 грн.

Згідно наданої до господарського суду заяви про зменшення позовних вимог №210 від 13.07.2013р. (а.с. 42) позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно борг в сумі 14328,92 грн., який складається із:

- 7469,00 грн. - сума основного боргу,

- 6296,41 грн. заборгованості за відсотками,

- 563,51 грн. пені за порушення строків оплати по договору.

На забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту між Компанією та ФОП ОСОБА_5 і ФОП ОСОБА_4 був укладений договір поруки №53 від 09.07.2014р. (а.с.15).

За умовами даного договору, у випадку невиконання Позичальником взятих на себе зобов'язань, поручителі несуть солідарну відповідальність перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Позичальник, включаючи оплату основного боргу в сумі 15000,00 грн. нарахованих відсотків за користування кредитом, пені у розмірах, передбачених договором кредиту, а також відшкодування збитків. При цьому Кредитор має право вимоги до Поручителя як солідарно, так і до кожного з них окремо.

Вдповідно до видатного касового ордеру №182 від 09.07.2014р. ФОП ОСОБА_2 отримала кредит в сумі 15000,00 грн. (а.с.16).

Із наявних в матеріалах справи повідомлень-вимог вих. №166 від 16.06.2015р., вих.№167 від 16.06.2015р. та вих. №168 від 16.06.2015р. ФОП ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_3 були повідомлені про розірвання договору кредиту та дострокове повернення кредиту, а також відсотків за його користування (а.с.21-23).

Відмовляючи в позові Компанії стосовно позовних вимог щодо поручителів, місцевий господарський суд дійшов до висновку, що у зв'язку з розірванням кредитодавцем договору кредиту в односторонньому порядку, припинилась порука обох поручителів у справі.

Обставини, за яких припиняється порука, чітко визначені у ст.559 ЦК України.

Відповідно до ст.554 ЦК України в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Із положень ст.554 ЦК України випливає, що хоча поручитель і пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, він є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Це підтверджується його правом висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч.2 ст.555 ЦК України).

Згідно зі ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати неодержане від решти солідарних боржників, солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі, солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Таким чином, при солідарному обов'язку кредиторові надається право на свій розсуд вимагати виконання зобов'язання в повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного окремо. Пред'явивши вимогу до одного із солідарних боржників, який не задовольнив цю вимогу, кредитор має право пред'явити вимогу до іншого солідарного боржника.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що позовні вимоги Компанії підлягають задоволенню щодо стягнення солідарно з ФОП ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4 7469,00 грн. на повернення кредиту, 2281,56 грн. боргу за відсотками за користування кредитними коштами, 563,51 грн. пені, 1315,07 грн. на відшкодування витрат зі сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.99,101,103-105 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Надія України" в особі Таврійської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Надія України" - задовольнити.

Рішення господарського суду Херсонської області від 14.07.2015р. по справі №923/960/15 - скасувати частково.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Надія України" в особі Таврійської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Надія України" до фізичних осіб-підприємців ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Надія України" в особі Таврійської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Надія України" 7469 (сім тисяч чотириста шістдесят дев'ять) грн. 00 коп. на повернення кредиту, 2281 (дві тисячі двісті вісімдесят один) грн. 56 коп. боргу за відсотками за користування кредитними коштами, 563 (п'ятсот шістдесят три) грн. 51 коп. пені, 1315 (одна тисяча триста п'ятнадцять) грн. 07 коп. на відшкодування витрат з оплати судового збору.

В решті рішення господарського суду Херсонської області від 14.07.2015р. по справі №923/960/15 - залишити без змін.

Господарському суду Херсонської області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Н.В. Ліпчанська

Суддя В.А. Лисенко

Суддя М.С. Петров