РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2015Справа №910/16251/15

За позовомТовариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант»
доПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова»
провідшкодування шкоди в сумі 3 227,43 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники:
від позивача - Ліповуз Д.І., представник за довіреністю;
від відповідача - не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до господарського суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 3 227,43 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Цивільного кодексу України та Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу матеріальну шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП.

Відповідач у відзиві на позову заяву проти позову заперечив з наступних підстав:

- в матеріалах справи відсутні докази того, що Вигодонабувач відмовився від отримання страхового відшкодування. Окрім того, в матеріалах справи немає рішення Вигодонабувача щодо отримувача страхового відшкодування;

- відповідач не зобов'язаний відшкодовувати вартість мийки, що відповідно до рахунку СТО становить 50,00 грн.

Таким чином, відповідач у відзиві зазначив, що страхове відшкодування яке мав би сплатити відповідач за наявності рішення Вигодонабувача становить 3 177,43 грн. (за мінусом вартості мийки).

Ухвалою суду від 23.07.2015р. за клопотанням позивача на підставі ч. 3 ст. 69 ГПК України продовжено строк розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

26.11.2014р. по пл. Інтернаціональній в м. Києві була скоєна ДТП, а саме відбулося зіткнення автомобіля "Мітсубісі", д.р.н. НОМЕР_1, яким керувала ОСОБА_3 та автомобіля «Хюндай» д.р.н. НОМЕР_2.

Причиною ДТП стало те, що водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем "Мітсубісі", д.р.н. НОМЕР_1 не виконала п. 13.1 ПДР, що призвело до зіткнення з автомобілем «Хюндай» д.р.н. НОМЕР_2. Дані обставини підтверджуються постановою Шевченківського районного суду м. Києва (справа №761/35889/14-п, провадження 3/761/7314/2014), копії яких містяться у матеріалах справи.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль «Хюндай» д.р.н. НОМЕР_2 (Застрахований автомобіль), який був застрахований позивачем на підставі Договору добровільного страхування від 10.06.2013р. №06-МZ/01-040-03644.

На підставі вищевказаного, за умовами Договору добровільного страхування від 10.06.2013р. №06-МZ/01-040-03644, страхового акту від 06.01.2015р. №CТ/14/0444, позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 3 227,43 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями №8587 від 13.01.2015р. на суму 3 227,43 грн.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

Як вбачається з матеріалів справи, шкоду було заподіяно водієм автомобіля "Мітсубісі", д.р.н. НОМЕР_1, яким керувала ОСОБА_3, під час експлуатації вказаного автомобіля, і її вину у вчиненні ДТП та скоєнні правопорушення за ст. 124 КУпАП України встановлено постановою Шевченківського районного суду м. Києва (справа №761/35889/14-п, провадження 3/761/7314/2014).

На час скоєння вищевказаної ДТП (26.11.2014р.) цивільно-правова відповідальність будь-яких осіб під час експлуатації автомобіля "Мітсубісі", д.р.н. НОМЕР_1, на законних підставах, була застрахована у відповідача на підставі договору (полісу) №АІ/526129 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вказаним договором (полісом) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 50 000 грн., франшиза - 0,00 грн., строк дії полісу з 08.06.2014р. до 07.06.2015р.

Отже, відповідач є особою на яку полісом №АІ/526129 покладено обов'язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації автомобіля "Мітсубісі", д.р.н. НОМЕР_1, на час спірної ДТП.

Вартість матеріального збитку відповідно до виставленого рахунку-фактура №164 від 29.11.2014р. становить 4 886,38 грн.

Судом враховано, що відповідно до абзацу третього пункту 3 частини 1 статті 988 ЦК України та частини 17 статті 9 Закону України "Про страхування" страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. А згідно з абзацом другим частини 1 статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Також, на підтвердження розміру витрат необхідних для відновлювального ремонту автомобіля «Хюндай» д.р.н. НОМЕР_2 позивачем надано суду Звіт про визначення вартості матеріального збитку вих. №9982 від 03.12.2014р., відповідно до якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників (Сврз) автомобіля «Хюндай» д.р.н. НОМЕР_2 у результаті його пошкодження при ДТП складає 6 246,22 грн., при коефіцієнті фізичного зносу 0,00 грн.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Судом взято до уваги, що відповідно до пункту 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за №1074/8395) значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

З матеріалів справи вбачається, що автомобіль «Хюндай» д.р.н. НОМЕР_2, рік випуску автомобіля - 2013р., а отже на момент ДТП (26.11.2014р.) строк його експлуатації не перевищував 7 років, а отже підстав для вирахування зносу в даному випадку не має.

Як встановлено судом, відповідно до умов договору добровільного страхування від 10.06.2013р. №06-МZ/01-040-03644 Вигодонабувачем є ПАТ «Банк «Київська Русь». Виплата страхового відшкодування в сумі 3 227,43 грн. була здійснена позивачем на рахунок СТО (ФОП ОСОБА_4.).

Разом з тим, в матеріалах справи наявний лист від 09.12.2014р. №2041/29 ПАТ «Банк «Київська Русь» про те, що Вигодонабувач не заперечує щодо виплати страхового відшкодування Страхувальнику (ОСОБА_5) або за рішенням Страхувальника безпосередньо на розрахунковий рахунок СТО.

Таким чином, суд вважає безпідставними твердження відповідача про відсутність рішення Вигонабувача щодо отримувача страхового відшкодування.

Проте, суд вражає слушними заперечення відповідача щодо відсутності підстав для відшкодування позивачу вартості мийки пошкодженого автомобіля в сумі 50,00 грн., виходячи з наступного.

Згідно п. 1.6. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин тому проведення операцій, що не впливають на відновлення справності та роботоздатності автомобіля не можуть здійснюватися шляхом відновлення чи заміни частин таких як мийка, дефектування тощо, не повинне відшкодовуватись за обов'язковим страхуванням цивільної відповідальності власників транспортних засобів.

Таким чином, витрати мийки не підлягають стягненню з особи, яка відповідальна за спричинену шкоду.

Отже, суд не знаходить правових підстав для стягнення зазначених витрат мийки в сумі 50,00 грн., а тому в позові у цій частині відмовляє.

Враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу №АІ/526129 та положення статей 12, 22, 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", статей 9, 27 Закону України "Про страхування", статей 993, 1191 ЦК України, відповідач повинен був відшкодувати позивачу у встановлений законом строк шкоду в межах ліміту його відповідальності за спірним страховим випадком (50 000 грн.), у межах суми, що перейшла до позивача (3 227,43грн.), з урахуванням того, що франшиза за полісом №АІ/526129 дорівнює 0,00 грн. та за мінусом вартості мийки, тобто відповідач повинен відшкодувати позивачу 3 177,43 грн. (3 227,43 грн. - 50 грн.).

Отже, позов підлягає задоволенню судом частково в сумі 3 177,43 грн.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» (02660, м. Київ, вул. Марини Раскової, 11, ідентифікаційний код 31241449) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, ідентифікаційний код 32382598) 3 177,43 (три тисячі сто сімдесят сім) грн. 43 коп. страхового відшкодування, а також 1 798 (одну тисячу сімсот дев'яносто вісім) грн. 69 коп. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

У решті в позові відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 17.09.2015

Суддя І.І. Борисенко