КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2015 р. Справа№ 910/14641/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Синиці О.Ф.

Ткаченка Б.О.

при секретарі Ворони В.В.

представники сторін:

позивача: Примак Н.В. представник за довіреністю від 10.07.15;

відповідача: Дяденко Н.В. представник за довіреністю від 31.03.15 № 50;

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Охтирське лісове господарство"

на рішення господарського суду міста Києва від 25.06.2015

у справі № 910/14641/15 (головуючий суддя: Привалов А.І.)

за позовом Державного підприємства "Охтирське лісове господарство"

до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський банк розвитку"

про зобов'язання перерахувати грошові кошти в розмірі 400 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 25.06.2015 у справі № 910/14641/15 у відмовлено у задоволенні позову щодо зобов'язання перерахувати 400 000 грн. єдиного внеску до Пенсійного фонду України.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Державне підприємство "Охтирське лісове господарство" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Скарга мотивована порушенням господарським судом міста Києва норм матеріального права, оскільки грошові кошти надійшли на рахунок позивача після введення у банку тимчасової адміністрації, є власністю позивача і підлягають перерахуванню за його дорученням.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Державного підприємства "Охтирське лісове господарство" передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді: Зеленіна В.О., суддів: Синиці О.Ф., Ткаченка Б.О.

Розпорядженням Заступника Голови Київського апеляційного господарського суду від 30.07.2015р., у зв'язку з перебуванням судді Синиці О.Ф. у відпустці сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/14641/15 колегію суддів у складі: головуючий суддя: Зеленін В.О., судді: Ткаченко Б.О., Шипко В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.07.2015 колегією суддів у зазначеному складі апеляційну скаргу прийнято до провадження. Розгляд справи призначено на 31.08.2015.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 31.08.2015 року, у зв'язку з перебуванням судді Шипка В.В. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/14641/15 колегію суддів у складі: головуючого судді: Зеленіна В.О., суддів: Ткаченка Б.О., Синиці О.Ф.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.08.2015 колегією суддів у зазначеному складі апеляційну скаргу прийнято до провадження.

25.08.2015 відповідачем через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду було подано письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якій він просить відмовити у її задоволенні та залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що позивач є кредитором банку, в розумінні Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" і тому його вимоги підлягають виконанню в порядку, встановленому вказаним Законом.

31.08.2015 в судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів встановила наступне.

31.05.2013 між позивачем - державним підприємством "Охтирське лісове господарство", як клієнтом, та відповідачем - публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський Банк Розвитку", як банком, було укладено Договір №TF.129726.005 про відкриття поточного рахунку, операції за якими можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів та обслуговування корпоративних спеціальних платіжних засобів (далі - договір).

Згідно з п. 1.1. договору, банк на підставі заяви клієнта та інших документів, згідно з вимогами чинного законодавства України, відкриває клієнту поточний рахунок, операції за якими можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів і випускає клієнту та його довіреним особам корпоративні спеціальні платіжні засоби та протягом строку їх дії здійснює операції з їх використанням, надає інші послуги

Відповідно до п. 3.3.3 договору, банк зобов'язаний відкрити клієнту, за його заявою, поточний рахунок № 2605.8.000001225 у валюті (гривня) відповідно до нормативних актів Національного банку України і здійснювати усі види розрахункових і касових операцій, передбачених чинним законодавством України, Правилами і цим Договором.

Пунктом 3.2.1 договору передбачено, що клієнт має право самостійно розпоряджатися коштами на своєму рахунку з дотриманням вимог чинного законодавства за винятком встановлених законом випадків обмеження права розпорядження рахунком і примусового списання (стягнення) коштів.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 27.11.2014 № 743 "Про віднесення публічного акціонерного товариства "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ" до категорії неплатоспроможних виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27.11.2014 N 132 щодо здійснення тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду у ПАТ "ВБР". Уповноваженою особою Фонду призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Міхна Сергія Семеновича. Тимчасову адміністрацію запроваджено строком на три місяці з 28.11.2014 по 27.02.2015 включно.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 44 від 27.02.2015 продовжено здійснення тимчасової адміністрації в публічному акціонерному товаристві "Всеукраїнський банк розвитку" до 27.03.2015р.

Наказом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 111 від 30.03.2015 продовжено з 28.03.2015р. повноваження уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві "Всеукраїнський банк розвитку" до дати отримання рішення Національним банком України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

05.05.2015, тобто під час дії процедури тимчасової адміністрації банку, на рахунок ДП "Охтирське лісове господарство" №4254 (у валюті-гривня) згідно контракту № Ів/НМ (СПТ) від 04.08.2014р. від ТОВ "Компанія "НІКВУД" надійшла ПОПЕРЕДНЯ ОПЛАТА ЗА ЛІСОПРОДУКЦІЮ в сумі 400000,00 грн. на підставі рахунку №86 від 29.04.2015.

14.05.2015 позивачем у межах договору та за допомогою автоматизованої банківської системи "клієнт-банк" ПАТ "Всеукраїнський Банк Розвитку" було надано платіжне доручення № 6 на суму 400000,00 грн. на Охтирську ОДПІ для сплати ЄДИНОГО ВНЕСКУ ДО ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ із заробітної плати за травень 2015р.

Станом на 07.05.2015. залишок коштів на рахунку підприємства становить 401 148,05 грн., що підтверджується випискою банку по особовому рахунку, копія якої залучена до матеріалів справи.

22.05.2015 позивач направив Уповноваженій особі Фонду лист, у якому просив терміново здійснити перерахування коштів.

У листі від 29.05.2015 Уповноваженій особі Фонду повідомила позивачу про те, що у зв'язку із запровадженням тимчасової адміністрації банк не має можливості здійснити операції з переказу коштів з поточного рахунку позивача.

Відмовляючи у задоволенні позову господарський суд міста Києва виходив з того, що у спірних правовідносинах позивач виступає кредитором банку, а відповідач боржником, а відтак - вони є предметом регулювання Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Оскільки платіжне доручення № 6 від 14.05.2015р., подане ДП "Охтирське лісове господарство" до виконання публічному акціонерному товариству "Всеукраїнський банк розвитку" в період дії тимчасової адміністрації, виконання зазначеного платіжного доручення обмежувалось нормами п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Проте, Київський апеляційний господарський суд не може погодитись з даними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1066 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно зі ст. 1067 ЦК України, договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Статтею 1068 ЦК України визначено, що банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом.

Статтею 1074 Цивільного кодексу України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, а також відповідальність суб'єктів переказу та загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами визначається Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні".

Відповідно до ст. 24.3. Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", прийняття документа на переказ готівки до виконання засвідчується підписом уповноваженої особи банку або іншої установи - учасника платіжної системи чи відповідним чином оформленою квитанцією.

У пунктах 8.2., 8.3. ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" визначено, що банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, яке міститься в документі на переказ готівки, протягом операційного часу в день надходження цього документа до банку. Банки та їх клієнти мають право обумовлювати в договорах інші, ніж встановлені в цьому пункті, строки переказу готівки.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в ст. 193 Господарського кодексу України.

Обмеження права розпоряджання рахунком встановлені, зокрема, Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"

Так, відповідно до пунктів 3, 4 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вклад це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти. Вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката;

Статтею 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначено поняття "кредитор банку" - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Відповідно до п. 16 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом;

Згідно з ч.1 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Однак, згідно пункту 5 частини 6 статті 36 вказаного Закону (в редакції, що діяла на час спірних правовідносин та прийняття оскаржуваного судового рішення) обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо здійснення операцій з переказу коштів фізичних та юридичних осіб, що надійшли на їхні рахунки, починаючи з наступного дня після запровадження процедури тимчасової адміністрації.

Окрім цього, частиною 7 статті 36 цього Закону, визначено, що кошти, що надійшли протягом дії тимчасової адміністрації до неплатоспроможного банку, у разі неможливості встановити належного отримувача мають бути повернуті банку, що обслуговує платника, із зазначенням причини повернення у порядку, встановленому законодавством.

Відповідач не надав доказів повернення коштів, які надійшли на рахунок позивача, банку, що обслуговує платника.

Таким чином, оскільки кошти на рахунок позивача надійшли 05.05.2015 року, тобто після запровадження процедури тимчасової адміністрації і не повернуті платнику, обмеження встановлені п.1 ч.5 ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" на вказані грошові кошти не поширюються і банк, відповідно до умов Договору та Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01.06.2011 р. № 174, зобов'язаний був виконати платіжне доручення позивача та перерахувати зазначені кошти отримувачу - Охтирській ОДПІ для сплати єдиного внеску до Пенсійного фонду.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до частин 3, 4 ст.82 ГПК України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Верховний Суд України надавав висновки щодо порядку застосування п.1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Проте, фактичні обставини даної справи відрізняються від обставин справ, за якими були надані висновки Верховним Судом України, оскільки характерною особливістю даної справи є надходження коштів на рахунок позивача після запровадження процедури тимчасової адміністрації.

Відповідно до ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Законом України Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції від 17 липня 1997 року №475/97-ВР із змінами і доповненнями ратифікована Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року, Перший Протокол, протоколи №4 і №7 до Конвенції, підписані від імені України 19 грудня 1996 року та Протоколи №2 і №11 до Конвенції, підписані від імені України 9 листопада 1995 року у м. Страсбурзі із застереженнями.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Що стосується суті порушених прав позивача, які передбачені Конвенцією, то вони викладені в ст.1 Першого Протоколу про право мирно володіти своїм майном, відповідно до якої ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Внаслідок неправомірних дій відповідача порушуються права позивача розпоряджатися перерахованими йому коштами, сплачувати внески до Пенсійного фонду України, що, в свою чергу, призводить до збільшення соціальної напруги та може завдати збитків державі.

Відповідно до ч. 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

В зв'язку з зазначеним вище, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 25.06.2015 у справі № 910/14641/15 прийняте із неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, що підтверджується фактичними обставинами та матеріалами справи, а тому відповідно до положень п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 104 ГПК України підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Статтею 84 ГПК України встановлено, що при задоволенні позову про зобов'язання виконати відповідні дії вказується строк виконання цих дій. Враховуючи обставини справи, суд вважає достатнім та розумним строк для перерахування коштів до 20 жовтня 2015 року.

Відповідно до ст.49 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 8000 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та 4000 грн. витрат за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Охтирське лісове господарство" задовольнити.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 25.06.2015 у справі № 910/14641/15 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким позов Державного підприємства "Охтирське лісове господарство" задовольнити повністю.

4. Зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський банк розвитку" (01135, м.Київ, вул.Чорновола В'ячеслава, 25, ідентифікаційний код 36470620) у строк до 20 жовтня 2015 року перерахувати з розрахункового рахунку №4254 Державного підприємства "Охтирське лісове господарство" (ідентифікаційний код 00992898) на поточний рахунок ОДПІ Охтирського району грошову суму в розмірі 400 000 (чотириста тисяч) грн. 00 коп., реквізити платежу: Отримувач: ОДПІ Охтирського району, код отримувача 38637263, ГУ ДКСУ у Сумській області, МФО 837013, р/р 1811, призначення платежу - 37%, єдиний внесок до Пенсійного фонду України із заробітної плати за травень 2015 р..

5. Стягнути з Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський банк розвитку" (01135, м.Київ, вул.Чорновола В'ячеслава, 25, ідентифікаційний код 36470620) на користь Державного підприємства "Охтирське лісове господарство" (42760, Сумська область, Охтирський район, Пологівська сільрада, урочище Ківшар, 1, ідентифікаційний код 00992898) - 8000 (вісім тисяч) грн. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та 4000 (чотири тисячі) грн. витрат за подання апеляційної скарги

6. Доручити господарському суду міста Києва видати накази.

7. Матеріали справи № 910/14641/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.О. Зеленін

Судді О.Ф. Синиця

Б.О. Ткаченко