ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.09.15р. Справа № 904/6279/15
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІННОВАЦІЙНА ФІНАНСОВА ГРУПА", м. Миколаїв Миколаївська область

до Міського комунального підприємства "НОВОМОСКОВСЬКИЙ КОМБІНАТ КОМУНАЛЬНИХ ПІДПРИЄМСТВ", м. Новомосковськ Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості у розмірі 74 546, 00 грн. за договором про надання послуг

Суддя Суховаров А.В.

Представники:

від позивача - Шпакова О. С., довіреність № б/н від 31.05.15р.;

від відповідача - представник не з'явився.

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІННОВАЦІЙНА ФІНАНСОВА ГРУПА" (далі - позивач) звернулось до господарського суду з позовом, у якому просить суд стягнути з Міського комунального підприємства "НОВОМОСКОВСЬКИЙ КОМБІНАТ КОМУНАЛЬНИХ ПІДПРИЄМСТВ" (далі - відповідач) суму 32 600,00 грн. основного боргу, 3 164,00 грн. пені, 482,00 грн. 3% річних, 38 300,00 грн. інфляційних, а всього 74 546,00 грн. заборгованості за порушення виконання зобов'язань за договором про надання послуг від 01.09.13р., а також 1 827,00 грн. судового збору.

Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечує, вказує, що згідно п.5.1 договору про надання послуг від 01.09.13р. договір діє до 31.10.2013 року, тому акти надання послуг від 31.01.14р. та від 28.02.14р. є такими, що підписані після закінчення строку дії договору, а відтак у задоволенні позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

В судове засідання 07.09.2015 року представник відповідача не з'явися, надіслав клопотання, згідно якого просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити та розглянути справу за відсутності представника відповідача.

В порядку ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.09.2013 року між позивачем (виконавцем) та відповідачем (замовником) було укладено договір (далі - Договір), за умовами якого виконавець надає послуги замовнику з використання бульдозера Т-170 для переміщення твердих побутових відходів на міському сміттєзвалищі, а замовник приймає ці послуги (п.1.1 Договору).

Відносини, що виникли між сторонами на підставі зазначеного вище Договору, є господарськими зобов'язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч.1ст. 903 ЦК України).

Розмір оплати за місяць складається на підставі актів виконаних робіт з врахуванням відпрацьованих годин. Вартість однієї фактично відпрацьованої години по переміщенню твердих побутових відходів бульдозера Т-170 складає 120,00 грн. з ПДВ (п.2.1Договору).

Згідно п.4.3 Договору плата за надані послуги сплачується замовником щомісячно не пізніше 20 банківських днів після підписання актів виконаних робіт, на підставі виставлених замовнику рахунків-фатур.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд зазначає, що на виконання умов Договору позивачем в січні та лютому 2014 року згідно актів надання послуг (а.с.12, 13) надано відповідачу обумовлені Договором послуги, проте відповідач взяті на себе зобов'язання в частині оплати вартості наданих позивачем послуг виконав частково, у зв'язку із чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 32 600,00 грн., що підтверджується матеріалами справи.

На час розгляду спору відповідач не надав господарському суду доказів добровільної сплати спірної суми заборгованості.

Положеннями ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526, ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, цивільні та господарські зобов'язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання, а ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодекс України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею).

Згідно п.7.1 Договору за несвоєчасну оплату, а також при затриманні прийняття робіт і несвоєчасному підписанню актів, виконавець має право вимагати від замовника сплати пені в розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, діючої на період коли сплачується пеня.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, з урахуванням положень п.7.1 Договору та ч.2 ст. 625 ЦК України позивач нарахував відповідачу пеню за період з 03.03.14р. по 30.09.14р. у розмірі 3 164,00 грн., 3% річних за період з 03.03.14р. по 07.07.15р. у розмірі 482,00 грн., а також інфляційні за період з квітня 2014 року по липень 2015 року на суму 38 300,00 грн.

Перевіривши здійснені позивачем нарахування інфляції, суд визнає їх обґрунтованими частково, а саме задовольняє за період з квітня 2014 року по червень 2015 року на суму 22 999, 89 грн., тоді як в решті нарахувань розміру інфляційних відмовляє за безпідставністю.

Щодо нарахування розміру пені та 3% річних, суд визнає їх обґрунтованими, вірно розрахованими, а отже такими, що підлягають задоволенню.

З приводу заперечень відповідача, викладених у відзиві на позов, суд зазначає наступне.

01.08.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду до Договору, згідно якої сторони домовились, зокрема, про те, що термін дії Договору продовжується до 31 грудня 2014 року, а Додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання сторонами та діє до 31.12.2015 року.

Враховуючи викладене, у суду відсутні підстави вважати акти надання послуг від 31.01.14р. та від 28.02.14р. такими, що підписані після закінчення строку дії Договору, а відтак заперечення відповідача відхиляються судом.

Відповідно до вимог частин 1 і 7 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів; одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається крім випадків, передбачених законом.

В силу положень ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов'язку в натурі та застосування штрафних санкцій.

Викладене є підставою для часткового задоволення позовних вимог.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України сплата судового збору покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43, 45, 49, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Міського комунального підприємства "НОВОМОСКОВСЬКИЙ КОМБІНАТ КОМУНАЛЬНИХ ПІДПРИЄМСТВ" (51200, Дніпропетровська область, м.Новомосковськ, вул.Радянська, буд.14; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІННОВАЦІЙНА ФІНАНСОВА ГРУПА" (54017, м.Миколаїв, вул.Дунаєва, буд.45/8, кв.16; ) суму 32 600,00 грн. (тридцять дві тисячі шістсот грн. 00 коп.) основного боргу, 3 164,00 грн. (три тисячі сто шістдесят чотири грн. 00 коп.) пені, 482,00 грн. (чотириста вісімдесят дві грн. 00 коп.) 3% річних, 22 999,89 грн. (двадцять дві тисячі дев'ятсот дев'яносто дев'ять грн. 89 коп.) інфляційних, 1 452,02 грн. (одна тисяча чотириста п'ятдесят дві грн. 02 коп.) судового збору.

В решті позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя А.В. Суховаров

Повний текс підписано - 14.09.2015р.