ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

14.09.15р. Справа № 904/8270/15

Суддя Кармазіна Л.П. , розглянувши матеріали

за позовом ТОВ "Компанія КУПЕЦЬКИЙ ДІМ", м. Дніпропетровськ

до ФОП ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ

про стягнення 140 816,47 грн.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Компанія КУПЕЦЬКИЙ ДІМ" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ФОП ОСОБА_1 про стягнення 140 816,47 грн.

Дослідивши позовні матеріали, суд дійшов висновку, що подана позовна заява не відповідає вимогам розділу VІІІ ГПК України та підлягає поверненню з наступних підстав:

По-перше: Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано повного найменування сторін, їх поштових адрес.

Згідно зі ст. 54 ГПК України позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором, громадянином - суб'єктом підприємницької діяльності або його представником; позовна заява повинна містити, зокрема: найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб), ідентифікаційні коди суб'єкта господарської діяльності за їх наявності (для юридичних осіб) або реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків за його наявності.

Згідно ч. 1 ст. 90 Цивільного кодексу України юридична особа повинна мати своє найменування, яке містить інформацію про її організаційно-правову форму. Найменування установи має містити інформацію про характер її діяльності. Юридична особа може мати крім повного найменування скорочене найменування.

Найменування юридичної особи вказується в її установчих документах і вноситься до єдиного державного реєстру.

Організаційно-правова форма сторони має вказуватись повністю, так як є складовою частиною найменування юридичної особи, а також як того вимагають положення статті 54 Господарського процесуального кодексу України.

З поданої позовної заяви вбачається, що в якості позивача та відповідача позивач вказує ТОВ "Компанія КУПЕЦЬКИЙ ДІМ" та ФОП ОСОБА_1 відповідно, тоді як повним найменуванням позивача та відповідача є товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія КУПЕЦЬКИЙ ДІМ" та фізична особа-підприємець ОСОБА_1, отже позивач зазначив не повне, а скорочене найменування позивача та відповідача.

Відповідно до п. 3.5. Постанови ВГСУ № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.11р., недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК. Так, позовна заява підлягає поверненню без розгляду, якщо позивачем не вказано повне найменування сторін та їх поштових адрес, або позовну заяву підписано не уповноваженою належним чином особою чи особою, посадове становище якої не вказано, або прокурор не зазначив орган, уповноважений здійснювати відповідні функції держави у спірних відносинах, або позовна заява не підписана позивачем.

По-друге: Відповідно до п. 4 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

У відповідності з п. 3 ст. 57 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно ст. 8 Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік" від з січня 2015 року встановлена мінімальна заробітна плата у розмірі 1218 грн.

Відповідно до п. п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Таким чином, судовий збір за подання позовної заяви про стягнення 140816 грн. 47 коп., повинен бути сплачений у сумі 2112,25 грн.

З поданої позовної заяви вбачається, що позивачем не надано належних доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі, оскільки у якості доказів сплати судового збору позивачем надано копію платіжного доручення №320 від 01.09.2015 року про сплату судового збору у розмірі 1496 грн. 16 коп., що є порушенням вимог чинного законодавства та тягне за собою наслідки передбачені п.4 ч.1 ст.63 ГПК України.

Крім того, за змістом ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

У відповідності до п. 2.21. Постанови ВГСУ №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.13р., яким встановлено, що платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

З огляду на викладене, додана до позовної заяви ксерокопія платіжного доручення №320 від 01.09.2015 року про сплату судового збору не може бути прийнятий судом, як доказ сплати позивачем судового збору.

Таким чином, позивачем не надано доказів сплати судового збору у встановленому порядку, оскільки до позову не додано оригіналу квитанції про сплату судового збору за поданою позовною заявою.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", - право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду.

Керуючись ч.1 п. 4, ст.63, ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд-

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Повернення позовної заяви на підставі ст. 63 ГПК України не є відмовою у доступі особи до правосуддя з підстав не передбачених законом та не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Додатки:- позовна заява з доданими до неї матеріалами на 71 арк.

Суддя Л.П. Кармазіна