РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2015Справа №910/13687/14

За позовом заступника прокурора Хмельницької області

до 1. Хмельницької обласної ради

2. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

3. Товарної біржі "Універсальна земельна товарна біржа "Придніпровська" в особі Хмельницької філії

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2

про визнання недійсним пункту додатку до рішення обласної ради та договорів купівлі-продажу частини нежитлового приміщення

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від прокуратури: Жовтун Н.Б. (посвідчення № 019901 від 21.08.2013)

від відповідача 1: не зявився

від відповідача 2: ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_1);

ОСОБА_4 (представник за угодою від 08.09.2014)

від відповідача 3: не зявився

від третьої особи: ОСОБА_2 (паспорт серія НОМЕР_2 виданий 04.10.2001)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Заступник прокурора Хмельницької області в інтересах держави звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача 1 Хмельницької обласної ради, відповідача 2 Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, відповідача 3 Товарної біржі "Універсальна земельна товарна біржа "Придніпровська" в особі Хмельницької філії товарної біржі "Універсальна земельна товарна біржа "Придніпровська" про:

- визнання недійсним пункту 9 додатку № 2 до рішення Хмельницької обласної ради № 31-16/2013 від 19.06.2013, яким включено частину нежитлового приміщення ФОП "Фармація", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 171,8 кв.м до переліку обєктів, які перебувають у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Хмельницької області і підлягають викупу;

- визнання недійсним договору № 5 купівлі-продажу частини нежитлового приміщення Хмельницької обласної фірми "Фармація" загальною площею 171,8 кв.м, що належить спільним територіальним громадам сіл, селищ, міст Хмельницької області в особі Хмельницької обласної ради, від 17.09.2013, укладеного між Хмельницькою філією товарної біржі "Універсальна земельна товарна біржа "Придніпровська" та ОСОБА_5;

- визнання недійсним договору купівлі-продажу частини нежитлового приміщення площею 171,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, укладеного 22.11.2013 між спільними територіальними громадами сіл, селищ, міст Хмельницької області в особі Хмельницької обласної ради від імені якої діє Хмельницька філія товарної біржі "Універсальна земельна товарна біржа "Придніпровська" та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Нагорною Т.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1506.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на момент прийняття Хмельницькою обласною радою рішення від 19.06.2013 щодо включення частини нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 171,8 кв.м. до переліку обєктів, які перебувають у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Хмельницької області і підлягають викупу, зазначене приміщення не було предметом продажу на аукціоні або за конкурсом, спірне майно не перебувало в користуванні Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, оскільки, акт приймання-передавання приміщення за договором оренди було підписано лише 15.07.2013 та згідно якого в оренду передавалось приміщення площею 136,4 кв.м, а не 171,8 кв.м. Також, прокурор посилається на відсутність здійснених Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 поліпшень орендованого майна у розмірі 25% його ринкової вартості, що є обовязковою підставою для приватизації такого майна шляхом викупу орендарем.

Рішенням Господарського суду міста Києва №910/13687/14 від 24.09.2014 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, заступник прокурора міста Києва звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Під час розгляду апеляційної скарги заступника прокурора міста Києва на рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2014 у справі №910/13687/14, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.11.2014 залучено до участі у даній справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Фізичну особу-підприємця ОСОБА_2.

Постановою Київського апеляційного господарського суду №910/13687/14 від 16.02.2015 рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2014 у справі №910/13687/14 залишено без змін.

Постановою Вищого Господарського суду України від 16.06.2015 рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2014 у справі № 910/13687/14 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.02.2015 у справі №910/13687/14 скасовано, а справу передано на новий розгляд.

У вказаній постанові Вищого господарського суду України колегія суддів зазначила, що суди повинні були перевірити чи має відповідач 2 право на викуп приватизованого майна площею 171,8 кв.м. Також, касаційною інстанцією зазначено, що судами не надано належної оцінки тій обставині, що орендарем нежитлового приміщення комунальної власності площею 35,4 кв.м. по АДРЕСА_1, згідно укладеного договору, є ФОП ОСОБА_2

За результатами повторного автоматичного розподілу справу № 910/13687/14 передано на розгляд судді Турчина С.О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.07.2015 суддею Турчин С.О. справу № 910/13687/14 прийнято до провадження та призначено її розгляд на 16.07.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.07.2015 розгляд справи №910/13687/14 відкладено на 11.08.2015 в звязку з неявкою в судове засідання повноважних представників відповідачів та третьої особи.

В судове засідання 11.08.2015 зявились прокурор та представник відповідача 2.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні надав суду клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строку вирішення спору у даній справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.08.2015 продовжено строк вирішення спору у справі № 910/13687/14 на 15 днів до 14.09.2015 та відкладено розгляд даної справи 08.09.2015.

03.09.2015 від третьої особи надійшли пояснення по справі, в яких ФОП ОСОБА_2 зазначив, що ним за погодженням Хмельницької обласної ради від 16.08.2012 здійснювалась реконструкція орендованого нежитлового приміщення площею 35,4 кв.м. та 21.02.2013 ФОП ОСОБА_2 звернувся до Хмельницької обласної ради із заявою про внесення вказаного приміщення до переліку обєктів, що підлягають приватизації.

Представники відповідача 1 та відповідача 3 в судове засідання 08.09.2015 не зявились.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні 08.09.2015 надав суду письмові пояснення на заперечення відповідача 1 проти позову, в яких відповідач 1 зазначає, що приватизація спірного майна здійснена у межах та у спосіб визначений чинним законодавством, документів щодо існування правових підстав для скасування результатів приватизації чи порушення прав обласної ради при приватизації майна обласною радою не подавалось. Також, у даних запереченнях на позов відповідач 1 просить суд здійснювати розгляд справи без участі представника Хмельницької обласної ради.

Відповідач 3 був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.08.2015, що підтверджується відміткою канцелярії на звороті ухвали та наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення №011.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Прокурор в судовому засіданні 08.09.2015 надав суду пояснення по суті позовних вимог, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача 2 надав суду документи щодо поліпшень, які здійснювалась у спірному приміщенні, надав пояснення по суті заперечень на позов, заперечив проти позовних вимог.

Третя особа ФОП ОСОБА_2 надав суду документи по справі та надав пояснення по справі, позовні вимоги заперечив.

Враховуючи те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, в судовому засіданні 08.09.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення прокурора, третьої особи та представників відповідача 2, зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Хмельницької обласної ради шостого скликання №22-4/2011 від 18.05.2011 було затверджено Програму приватизації обєктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Хмельницької області на 2011-2015 роки.

Відповідно до п. 8 Додатку №3 до рішення Хмельницької обласної ради №22-4/2011 від 18.05.2011 до переліку обєктів, які підлягають викупу було включено частину нежитлового приміщення обласної фірми "Фармація" площею 57,7 кв.м., що знаходилось за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно із Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_3, власником будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, частину якої було віднесено до переліку обєктів, що підлягали приватизації шляхом викупу, були спільні територіальні громади сіл, селищ, міст Хмельницької області в особі Хмельницької обласної ради, а право повного господарського відання на дану будівлю належало Хмельницькій обласній фірмі "Фармація".

Хмельницька обласна фірма "Фармація" листом №3/67 від 21.02.2013 звернулась до Хмельницької обласної ради для надання дозволу на передачу частини приміщення площею 136,4 кв.м. в оренду іншим субєктам господарювання,

Вказане звернення було погоджено Хмельницькою обласною радою листом №440/01-15 від 05.03.2013.

25.03.2013 проведено конкурс (оформлений протоколом №4 від 25.03.2013, що затверджений Хмельницькою обласною радою) на право оренди нежитлового приміщення площею 136,4 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

За результатами проведеного конкурсу на право оренди нежитлового приміщення площею 136,4 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 переможцем конкурсу визначено ФОП ОСОБА_1.

Між Хмельницькою обласною фірмою "Фармація" як орендодавцем та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 як орендарем укладено договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Хмельницької області №120п від 01.06.2013, який погоджений Хмельницькою обласною радою.

Відповідно до п. 1.1. договору оренди, предметом договору є оренда окремо визначеного майна, нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 під торгівлю непродовольчими товарами.

Згідно із п. 1.2. договору оренди, орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду окремо визначене приміщення площею 136,4 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 1.4. договору власником орендованого майна залишається територіальна громада області, а орендар користується ним протягом терміну дії договору.

Пунктом 4.2.2. договору оренди, орендар має право проводити капітальний ремонт та реконструкцію приміщення за умови отримання письмового погодження орендодавця та згоди власника майна.

На виконання укладеного договору, 15.07.2013 року Хмельницька обласна фірма "Фармація" передала, а Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 прийняв в оренду приміщення загальною площею 136,4 кв.м., що підтверджується Актом приймання-передавання орендованого приміщення б/н від 15.07.2013.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Хмельницької обласної фірми "Фармація" із листом про надання дозволу на проведення поточного ремонту орендованого приміщення загальною площею 136,4 кв. м., розміщеного за адресою: АДРЕСА_1 без компенсації вартості витрат зі сторони орендодавця.

17.07.2013 Хмельницька обласна фірма "Фармація" звернулась до Хмельницької обласної ради з листом від 16.07.2013 №3/331 про надання дозволу відповідачу 2 на проведення ремонтних робіт вказаного вище приміщення.

Відповідно до листа заступника голови Хмельницької обласної ради №1465/01-15 від 23.07.2013, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, як орендар, отримав дозвіл на проведення поточного ремонту орендованого майна.

07.06.2013 Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, відповідно до Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", звернувся до голови Хмельницької обласної ради із заявою про надання дозволу на приватизацію шляхом викупу нежитлового приміщення загальною площею 171,8 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1, більша частина якого знаходилась в його користуванні.

19.06.2013 Хмельницькою обласною радою прийнято рішення №31-16/2013 "Про внесення змін до рішення обласної ради від 18 травня 2011 року №22-4/2011 "Про Програму приватизації обєктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Хмельницької області на 2011-2015 роки", яким до переліку обєктів, що підлягають приватизації шляхом викупу включено частину нежитлового приміщення Хмельницької обласної фірми "Фармація" площею 171,8 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (п. 9 Додатку №2 до рішення Хмельницької обласної ради №31-16/2013 від 19.06.2013).

16.07.2013 між Хмельницькою обласною радою (замовник) та Хмельницькою філією Товарної біржі "Універсальна земельна товарна біржа "Придніпровська" (виконавець) укладено договір про виконання делегованих повноважень з приватизації обєктів, що перебувають у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Хмельницької області №132п від 16.07.2013.

Відповідно до п.1.1. договору №132п від 16.07.2013, на виконання рішення сесії Хмельницької обласної ради від 19 червня 2013 року №31-16/2013 "Про внесення змін до рішення обласної ради від 18 травня 2011 року №22-4/2011 "Про Програму приватизації обєктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Хмельницької області на 2011-2015 роки" та висновку постійної комісії обласної ради з питань власності, приватизації та інвестицій від 13.06.2013 замовник доручив, а виконавець взяв на себе обовязок надавати послуги по виконанню делегованих повноважень з приватизації обєктів (майна), що перебувають у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Хмельницької області, а саме частини нежитлового приміщення Хмельницької обласної фірми "Фармація" площею 171,8 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

17.09.2013 між Хмельницькою філією Товарної біржі "Універсальна земельна товарна біржа "Придніпровська", уповноваженою Хмельницькою обласною радою на підставі договору №132 від 16.07.2013 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу нежитлових будівель шляхом викупу №5 від 17.09.2013, відповідно до якого продавець зобовязався передати у власність покупця приміщення Хмельницької обласної фірми "Фармація" загальною площею 171,8 кв. м., що належить спільним територіальним громадам сіл, селищ, міст Хмельницької області в особі Хмельницької обласної ради та розташоване по АДРЕСА_1.

22.11.2013 між спільними територіальними громадами сіл, селищ, міст Хмельницької області в особі Хмельницької обласної ради (на праві повного господарського відання Хмельницької обласної фірми "Фармація"), від імені якої діє Хмельницька філія Товарної біржі "Універсальна земельна товарна біржа "Придніпровська" (продавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі продажу, відповідно до якого продавець передав у власність покупця, а покупець прийняв у власність 41/100 частки у праві власності на будівлю аптеки літ. "А-1" загальною площею 418,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та у власність покупця переходить 41/100 частки у праві власності на будівлю аптеки літ. "А-1". Площа 41/100 частки у праві власності на будівлю аптеки літ. "А-1" становить 171,8 кв.м. (п. п. 1.1., 1.2. договору).

Відповідно до п. 2.1. договору купівлі продажу від 22.11.2013, покупець вніс кошти за 41/100 частки у праві власності на будівлю аптеки літ "А-1" в сумі 417800,00 грн. на розрахунковий рахунок продавця. Факт оплати відповідачем 2 вартості нежитлового приміщення у розмірі 417800,00 грн. згідно договору купівлі-продажу №5 від 17.09.2013 підтверджується платіжним дорученням №53 від 20.09.2013.

Згідно із Актом прийому-передачі майна б/н від 25.11.2013, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 прийняв, а Хмельницька філія Товарної біржі "Універсальна земельна товарна біржа "Придніпровська" передала у власність 41/100 частки у праві власності на нежитлову будівлю аптеки літ. "А-1" загальною площею 171,8 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи вказівки Вищого господарського суду України, наведені у постанові від 16.06.2015 та які зумовили скерування справи на новий розгляд, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

При розгляді даної справи судом враховано, що згідно із ст. 121 Конституції України на прокуратуру покладено функції представництва інтересів громадянина або держави у суді у випадках, визначених законом.

Прокурор, звертаючись до суду з даним позовом, визначив порушення інтересів держави, зокрема, порушення передбаченого законодавством порядку приватизації комунального майна здійсненого Хмельницькою обласною радою. Враховуючи те, що Хмельницька обласна рада не може виступати позивачем у даній справі, прокурор з метою захисту інтересів територіальних громад області пред'явив даний позов до суду як позивач.

Порядок відчуження майна на користь фізичних або юридичних осіб майна, що є державною чи комунальною власністю визначається, зокрема Законом України "Про приватизацію державного майна" від 04.03.1992 №2163-XII, Законом України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" від 06.03.1992 №2171-XII.

Статтею 1 Закону України "Про приватизацію державного майна" від 04.03.1992 №2163-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що приватизація державного майна (далі - приватизація) - платне відчуження майна, що перебуває у державній власності, у тому числі разом із земельною ділянкою державної власності, на якій розташований об'єкт, що підлягає приватизації, на користь фізичних та юридичних осіб, які можуть бути покупцями відповідно до цього Закону, з метою підвищення соціально-економічної ефективності виробництва та залучення коштів для здійснення структурної перебудови національної економіки.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про приватизацію державного майна" від 04.03.1992 №2163-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), відчуження майна, що є у комунальній власності, регулюється положеннями цього Закону, інших законів з питань приватизації і здійснюється органами місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що Хмельницькою обласною радою прийнято рішення від 18 травня 2011 року №22-4/201, яким затверджено "Програму приватизації обєктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Хмельницької області на 2011-2015 роки" (надалі Програма).

Відповідно до п. 1.2. Програми, остання визначає основні цілі, пріоритети, завдання і способи приватизації обєктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Хмельницької області, групи обєктів, які підлягають приватизації, обсяги приватизації та відповідні заходи щодо виконання цієї Програми.

Згідно із п. 6.1 Програми, приватизація обєктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Хмельницької області здійснюється такими способами: викуп, продаж на аукціоні, за конкурсом.

Статтею 3 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" від 06.03.1992 № 2171-XII визначено три способи малої приватизації - викуп, продаж на аукціоні, за конкурсом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію), в редакції, чинній на час прийняття спірного рішення, викуп застосовується щодо об'єктів малої приватизації, які не продано на аукціоні, за конкурсом, а також у разі, якщо право покупця на викуп об'єкта передбачено законодавчими актами.

В пункті 1 частини 1 статті 18-2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" визначено право орендаря на викуп орендованого державного майна у разі прийняття рішення про приватизацію такого майна.

Вказана норма закріплює право орендаря на викуп орендованого майна за умови: 1) прийняття рішення про приватизацію даного майна, 2) здійснення за рахунок коштів орендаря поліпшення, яке неможливо відокремити від обєкта без завдання йому шкоди, в розмірі не менше як 25% ринкової вартості майна, за яким воно було передане саме в оренду, визначеної субєктом оціночної діяльності для цілей оренди майна.

Отже, вищенаведеними нормами законодавства визначено обставини згідно яких у орендаря комунального майна виникає переважне право на його викуп у випадку прийняття відповідним органом приватизації рішення щодо відчуження такого майна шляхом його приватизації.

Втім, наведені обставини не виключають права відповідного органу приватизації самостійно встановити будь-який спосіб приватизації (в тому числі шляхом викупу), зокрема в частині приватизації комунального майна.

Так, положеннями статті 140 Конституції України визначено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, є районні та обласні ради.

Нормами статей 142, 143 Конституції України передбачено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об'єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування, зокрема, управляють майном, що є в комунальній власності.

Згідно із ст. 327 Цивільного кодексу України, у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Пунктом 19 статті 43 Закону України "Про місцеве самоврядування" № 280/97-ВР від 21.05.1997 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що виключно на пленарних засіданнях сесії обласної ради, за дорученням відповідних рад, вирішуються питання про продаж, передачу в оренду, концесію або під заставу об'єктів комунальної власності, які забезпечують спільні потреби територіальних громад і перебувають в управлінні районних, обласних рад, а також придбання таких об'єктів в установленому законом порядку.

Частинами 5, 6 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Доцільність, порядок та умови відчуження об'єктів права комунальної власності визначаються відповідною радою.

З вищенаведеного вбачається, що умови приватизації комунального майна територіальної громади (в тому числі визначення способу) визначаються відповідним органом місцевого самоврядування.

Спірне майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, на момент його приватизації належало на праві комунальної власності спільним територіальним громадам сіл, селищ, міст Хмельницької області в особі Хмельницької обласної ради, про що свідчить Свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_3, а тому особою, наділеною правом визначення доцільності, порядку та умов приватизації такого майна виступала саме Хмельницька обласна рада.

Частинами 1, 3 статті 7 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що Фонд державного майна України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, місцеві Ради затверджують за поданням органів приватизації переліки об'єктів, які перебувають відповідно у загальнодержавній власності, власності Автономної Республіки Крим та комунальній власності і підлягають: продажу на аукціоні, за конкурсом; викупу. Включення об'єктів малої приватизації до переліків, зазначених у частині першій цієї статті, здійснюється з ініціативи державного органу приватизації, уповноваженого органу управління чи покупця.

У рішенні Конституційного Суду України від 13.12.2000 № 14-рп/2000 "У справі за конституційним зверненням товариства покупців членів трудового колективу перукарні №163 "Черемшина" (м. Київ) щодо офіційного тлумачення окремих положень статті 7 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" (справа про визначення способу малої приватизації)") вказано, що способи приватизації визначаються шляхом прийняття цими органами рішень про затвердження конкретних переліків об'єктів приватизації. Доцільність застосування того чи іншого способу приватизації визначається цим органом самостійно, окрім випадків, визначених законами.

Враховуючи вищенаведені положення законодавства, суд дійшов висновку, що Хмельницька обласна рада була наділена правом самостійно на власний розсуд обирати той чи інший спосіб приватизації спірного майна, зокрема, шляхом викупу.

Разом з тим, рішення №31-16/2013 "Про внесення змін до рішення обласної ради від 18 травня 2011 року №22-4/2011 "Про Програму приватизації обєктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Хмельницької області на 2011-2015 роки", яким до переліку обєктів, що підлягають приватизації шляхом викупу включено частину нежитлового приміщення Хмельницької обласної фірми "Фармація" площею 171,8 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (п. 9 Додатку №2 до рішення Хмельницької обласної ради №31-16/2013 від 19.06.2013) було прийнято Хмельницькою обласною радою 19 червня 2013 року, тобто після підписання та погодження радою договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Хмельницької області №120п від 01.06.2013, що укладений між Хмельницькою обласною фірмою "Фармація" та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1.

У відповідності до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992 № 2269-XII договір оренди вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту договору.

Таким чином, з огляду на положення ч. 1 ст. 12 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та положення ст. 626 ЦК України, з моменту досягнення домовленості щодо усіх істотних умов договору оренди та його підписання між сторонами виникли зобовязальні правовідносини, сторони набули статусу орендодавця та орендаря.

Отже, на час прийняття рішення Хмельницької обласної ради №31-16/2013 від 19.06.2013 Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 був орендарем переважної частини спірного майна за договором оренди №120п від 01.06.2013.

Оскільки, Хмельницька обласна рада відповідно до положень законодавства, як орган місцевого самоврядування, наділена правомочностями щодо розпорядження майном, яке перебувало у комунальній власності спільних територіальних громад сіл, селищ, міст Хмельницької області, то суд дійшов висновку, що обласна рада мала право приймати рішення щодо приватизації частини нежитлового приміщення 171,8 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1, та визначати спосіб приватизації майна, яке перебувало у комунальній власності та на момент прийняття рішення орендарем переважної частини якого була Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 за договором оренди №120п від 01.06.2013.

З огляду на встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що спірне рішення Хмельницької обласної ради №31-16/2013 від 19.06.2013 "Про внесення змін до рішення обласної ради від 18 травня 2011 року №22-4/2011 "Про Програму приватизації обєктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Хмельницької області на 2011-2015 роки" на час його прийняття відповідало вимогам законодавства.

Доказів, які б підтверджували порушення прав та законних інтересів спільних територіальних громад сіл, селищ, міст Хмельницької області внаслідок прийняття вказаного рішення прокурором не надано.

У звязку із зазначеним, у суду відсутні підстави для визнання недійсним пункту 9 додатку № 2 до вказаного рішення, яким включено частину нежитлового приміщення ФОП "Фармація", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 171,8 кв.м до переліку обєктів, які перебувають у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Хмельницької області і підлягають викупу.

Частина 1 статті 202 Цивільного кодексу України передбачає що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Стаття 203 Цивільного кодексу України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У відповідності до постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

В пункті 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" розяснено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Пунктом 5 ст. 27 Закону України "Про приватизацію державного майна" (в редакції на момент укладення оспорюваних договорів) передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір купівлі-продажу може бути розірвано або визнано недійсним за рішенням суду в разі невиконання іншою стороною зобов'язань, передбачених договором купівлі - продажу, у визначені строки.

Відповідно до ч. 6 ст. 29 Закону України "Про приватизацію державного майна" (в редакції на момент укладення оспорюваних договорів), порушення встановленого законодавством порядку приватизації або прав покупців є підставою для визнання недійсним договору купівлі - продажу об'єкта приватизації в порядку, передбаченому законодавством України.

Інших підстав для визнання договорів купівлі - продажу об'єкта приватизації ніж визначені наведеними статтями приватизаційне законодавство не містить.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 18-2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" від 06.03.1992 № 2171-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у разі прийняття рішення про приватизацію орендованого державного майна (будівлі, споруди, нежитлового приміщення) орендар одержує право на викуп такого майна, якщо орендарем за згодою орендодавця за рахунок власних коштів здійснено поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об'єкта без завдання йому шкоди, в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна, за яким воно було передано в оренду, визначеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання для цілей оренди майна.

Як було встановлено судом вище, відповідно до листа №1465/01-15 від 23.07.2013, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, як орендар, отримав дозвіл від Хмельницької обласної ради на проведення поточного ремонту орендованого майна.

У звязку із зазначеним, 01.08.2013, між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (замовник) та ПП "Вектор-М" (підрядник) було укладено договір №18 від 01.08.2013, за умовами якого підрядник зобовязався виконати за завданням замовника та здати йому закінчені будівельно-монтажні роботи по ремонту приміщень аптечного закладу по АДРЕСА_1

Відповідно до п. 2. 1. договору №18 від 01.08.2013, попередня кошторисна вартість робіт за цим договором становила 117 822,00 грн. з ПДВ.

Згідно із наявного в матеріалах справи Звіту про оцінку обєкта приватизації "Визначення ринкової вартості частини нежитлового приміщення, заг. площею 171,8 кв.м., що належить спільним територіальним громадам сіл, селищ, міст Хмельницької області в особі Хмельницької обласної ради (на праві господарського відання Хмельницької обласної фірми "Фармація") та розташоване по АДРЕСА_1", який складений ТОВ "Подільська незалежна оцінка" та затверджений Хмельницькою обласною радою 13.09.2013, ринкова вартість частини нежитлового приміщення площею 171,8 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 з невідємними поліпшеннями склала 468000,00 грн. з ПДВ, ринкова вартість невідємних поліпшень склала (частка орендаря) 50200,00 грн. з ПДВ, ринкова вартість комунальної частки нежитлового приміщення склала 417800,00 грн.

Як вбачається з розділу №10 "Визначення вартості невідємних поліпшень" Звіту, фактичні витрати орендаря становили 97128,80 грн. згідно проведених відповідачем 2 оплат: 06.08.2013 на суму 47128,80 грн. та 29.08.2013 на суму 50000,00 грн.

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 02.10.2013 року згідно платіжного доручення №63 на суму 20393,37 грн., з урахуванням проведених у вересні 2013 року робіт на суму 19534,99 грн., було проведено остаточний розрахунок за проведені ремонті роботи.

Таким чином, фактичні затрати Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ремонтні роботи орендованого приміщення складають 117522,17 грн. з ПДВ, що відображено у Доповненнях до Звіту про фактичні результати стосовно фінансування проведених поліпшень орендованого майна орендарем ФОП ОСОБА_1 від 05.09.2013, складеним Приватною аудиторською фірмою "Експрес-аудит" (Свідоцтво про включення до Реєстру аудиторських фірм та аудиторів №0452 від 26.01.2001).

Згідно із п. 1.1. Порядку оцінки орендованого нерухомого майна, що містить невідємні поліпшення, здійснені за час його оренди, під час приватизації, затвердженого наказом Фонду державного майна України №377 від 27.02.2004, невідємними поліпшеннями орендованого майна є здійснені орендарем за час оренди заходи, спрямовані на покращання фізичного (технічного) стану орендованого майна та (або) його споживчих якостей, відокремлення яких призведе до зменшення його ринкової вартості.

Пунктом 3.2. Порядку №377 від 27.02.2004 визначено, що під час проведення незалежної оцінки орендованого нерухомого майна передбачається така послідовність процедур: визначається ринкова вартість орендованого нерухомого майна відповідно до його поточного фізичного (технічного) стану та з урахуванням принципу найбільш ефективного використання на дату оцінки (ринкова вартість орендованого нерухомого майна з поліпшеннями); визначається ринкова вартість орендованого нерухомого майна відповідно до його фізичного (технічного) стану, що був наявний на початок здійснення орендарем поліпшень, та з урахуванням принципу найбільш ефективного використання у такому стані на дату оцінки (ринкова вартість орендованого нерухомого майна без поліпшень); розраховується ринкова вартість невідємних поліпшень орендованого нерухомого майна як різниця між ринковою вартістю орендованого нерухомого майна з поліпшеннями та ринковою вартістю орендованого нерухомого майна без поліпшень з урахуванням вимог пункту 3.7 цього Порядку; визначення питомої ваги державної частки (відповідно комунального майна або майна, що належить Автономній Республіці Крим) та частки орендаря в обєкті приватизації.

У відповідності до п. 3.7. Порядку №377 від 27.02.2004, у разі отримання в результаті розрахунку позитивної величини ринкової вартості невідємних поліпшень орендованого нерухомого майна вона порівнюється з фактично сплаченою сумою коштів орендаря у здійснення ідентифікованих поліпшень з урахуванням вимог пункту 3.6 цього Порядку. Фактично сплаченою сумою коштів орендаря визнаються сплачені (перераховані) орендарем кошти у здійснення ідентифікованих поліпшень орендованого нерухомого майна, суми зобовязань орендаря, що виникли внаслідок операцій з фінансування зазначених поліпшень і не погашені орендарем на дату оцінки. Ринкова вартість невідємних поліпшень орендованого нерухомого майна приймається такою, що не перевищує вищезазначену суму коштів. У цьому разі ринковою вартістю орендованого нерухомого майна без поліпшень (державна частка або відповідно частка комунального майна або майна, що належить Автономній Республіці Крим в об'єкті приватизації) є різниця між ринковою вартістю орендованого нерухомого майна з поліпшеннями та ринковою вартістю невідємних поліпшень орендованого нерухомого майна.

З огляду на наведене вище, ринкова вартість поліпшень визначається на момент укладання договору купівлі-продажу і впливає на остаточну суму, що підлягає сплаті покупцем.

Згідно приписів п. 3.7. Порядку №377 від 27.02.2004 загальна вартість, проведених орендарем невідємних поліпшень орендованого нерухомого майна порівнюється з фактично сплаченими Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 грошовими коштами на проведені ремонтні роботи та складає 117522,17 грн., що становить 28,12% ринкової вартості комунальної частки нежитлового приміщення та 25,11% ринкової вартості майна з проведеними поліпшеннями згідно Висновку про вартість обєкта приватизації, складеного за результатами проведеної 31.08.2013 оцінки (затверджений 13.09.2013 Хмельницькою обласною радою).

При цьому, відповідно до Звіту про оцінку обєкта приватизації "Визначення ринкової вартості частини нежитлового приміщення, заг. площею 171,8 кв.м., що належить спільним територіальним громадам сіл, селищ, міст Хмельницької області в особі Хмельницької обласної ради (на праві господарського відання Хмельницької обласної фірми "Фармація") та розташоване по АДРЕСА_1", який складений ТОВ "Подільська незалежна оцінка" та затверджений Хмельницькою обласною радою 13.09.2013, обєктом оцінки щодо якої визначалась ринкова вартість невідємних поліпшень була частина нежитлового приміщення, загальною площею 171,8 кв.м., тобто обєкт приватизації.

Також, в судовому засіданні 08.09.2015 представником відповідача надано Звіт №15-08/15 "Про ідентифікацію та оцінку обєктів: невідємні поліпшення (електрозабезпечення, каналізація, центральне опалення) нежитлового приміщення (частина нежитлової будівлі) загальною площею 171,8 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1", складений оцінювачем ОСОБА_7 (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача М.Ф. №5731 09.02.2008) та Висновок №15-08-15 про фактичну наявність та вартість невідємних поліпшень нежитлового приміщення площею 171,8 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1.

Відповідно до Звіту №15-08/15 обєктом оцінки є невідємні поліпшення (електрозабезпечення, каналізація, центральне опалення) нежитлового приміщення (частина нежитлової будівлі) загальною площею 171,8 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Так, під час здійснення даної оцінки встановлено наявність невідємних поліпшень, а саме: електрозабезпечення, яке складається з електропроводки, електричних розеток, комбінованого електроосвітлення, електрощитка та лічильника; каналізація, виконана безпосередньо в туалеті до умивальника та унітаза; центральне опалення та газопостачання, яке складається з газового котла, металевих труб водяного опалення по всьому периметру приміщення та металевих радіаторів опалення в кількості 10 шт. по всьому периметру приміщення площею 171,8 кв.м.

З вищенаведеного вбачається, що відповідачем 2 здійснювались невідємні поліпшення у нежитловому приміщенні, загальною площею 171,8 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Водночас, в підтвердження факту здійснення ФОП ОСОБА_2 невідємних поліпшень у нежитловому приміщенні, загальною площею 35,38 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1, третьою особою надано Аудиторський висновок №03/10-13 від 03.10.2013 про результати перевірки фінансування здійснення поліпшення орендованого приміщення ФОП ОСОБА_2, складений ПП "Аудиторська фірма "Логіка-аудит".

Однак, суд, дослідивши наданий третьою особою Аудиторський висновок, встановив, що даний висновок не підтверджує факту здійснення ФОП ОСОБА_2, у порядку визначеному приватизаційним законодавством, невідємних поліпшень у нежитловому приміщенні, загальною площею 35,38 кв.м., орендарем якого останній являється, як і не підтверджує здійснення невідємних поліпшень у спірному приміщенні площею 171,8 кв.м., натомість, лише визначає, що фінансування витрат, повязаних з проведенням реконструкції орендованого нежитлового приміщення під майстерню з ремонту мобільних телефонів у АДРЕСА_1 здійснювалось за рахунок коштів ФОП ОСОБА_2, без зазначення, які саме докази підтверджують факт фінансування реконструкції, тобто, жодних платіжних доручень та квитанцій про оплату витрат не надано.

Таким чином, вказаний вище Аудиторський висновок не спростовує факту здійснення відповідачем 2 невідємних поліпшень у нежитловому приміщенні, загальною площею 171,8 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, в матеріалах справи наявні лист (розписка) від 07.06.2013 ФОП ОСОБА_2, що свідчить про погодження третьою особою приватизації Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 шляхом викупу частини нежитлового приміщення площею 35,4 кв.м., яке перебувало в оренді Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та розписка від 14.04.2014 про відсутність претензій до ФОП ОСОБА_1 щодо приміщення за адресою: АДРЕСА_1, а також докази про факт визнання третьою особою ОСОБА_1 належним власником спірного приміщення - договір оренди №2 від 02.04.2014 нежитлового приміщення загальною площею 35 кв.м. строком до 14.02.2017 року між ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1

Разом з тим, судом враховано, що за укладеним між Хмельницькою обласною фірмою "Фармація" та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 як договором оренди індивідуально визначеного нерухомого майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Хмельницької області №120п від 01.06.2013, ФОП ОСОБА_1 передано в оренду окремо визначене приміщення площею 136,4 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1, в той час, як згідно рішення Хмельницької обласної ради №31-16/2013 від 19.06.2013 "Про внесення змін до рішення обласної ради від 18 травня 2011 року №22-4/2011 "Про Програму приватизації обєктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Хмельницької області на 2011-2015 роки", до переліку обєктів, що підлягають приватизації шляхом викупу включено частину нежитлового приміщення Хмельницької обласної фірми "Фармація" площею 171,8 кв.м. розташованого за вищевказаною адресою.

Втім, відповідно до частини першої статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" №475/97-ВР від 17.07.1997 ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, підписану від імені України 9 листопада 1995 року, Перший протокол, протоколи № 4 і № 7 до Конвенції, підписані від імені України 19 грудня 1996 року, та протоколи № 2 і № 11 до Конвенції, підписані від імені України 9 листопада 1995 року у м. Страсбурзі.

Згідно із ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" № 3477-IV від 23.02.2006, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

У постанові Верховного Суду України від 14.03.2007 у справі № 21-8во07 "Про аспекти розгляду справ про приватизацію майна" визначено, що самі по собі допущені органами публічної влади порушення при визначенні умов і порядку приватизації не можуть бути безумовною підставою для визнання приватизаційних договорів недійсними, повернення приватизованого майна державі, порушуючи право власності покупця, якщо вони не допущені внаслідок винної, протиправної поведінки самого покупця.

Виходячи зі змісту пунктів 32-35 рішення Європейського суду з прав людини від 24.06.2003 "Стретч проти Сполученого Королівства" майном, у значенні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади.

Даним рішенням суду з прав людини встановлено, що, оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, то в такому випадку мало місце "непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції", отже визнання недійсним договору, згідно якого покупець отримав майно від держави, та подальше позбавлення його цього майна на підставі того, що державний орган порушив закон, є неприпустимим.

Як було встановлено судом вище, Хмельницька обласна рада як орган місцевого самоврядування у межах своїх правомочностей щодо розпорядження майна, яке перебувало у комунальній власності спільних територіальних громадам сіл, селищ, міст Хмельницької області прийняла рішення щодо приватизації частини нежитлового приміщення 171,8 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та визначила спосіб приватизації майна, яке перебувало у комунальній власності.

Разом з тим, укладаючи договір купівлі-продажу частини нежитлового приміщення площею 171,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, ФОП ОСОБА_1 був орендарем приміщення площею 136,4 кв.м., розташованого за вказаною адресою.

Однак, здійснюючи приватизацію нежитлового приміщення Хмельницька обласна рада, яка діяла як орган публічної влади, мала виключні повноваження щодо встановлення умов приватизації та укладення необхідних для її проведення правочинів, а покупець ФОП ОСОБА_1 зобовязувався дотримуватися встановлених обласною радою умов та порядку приватизації.

Враховуючи вищенаведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, самі по собі допущені органами публічної влади порушення при укладенні правочину не можуть бути безумовною підставою для визнання договорів купівлі-продажу недійсним.

Натомість, матеріали справи не містять винної, протиправної поведінки покупця ФОП ОСОБА_1 при укладенні оспорюваних договорів купівлі-продажу.

При цьому, суд зазначає, що укладаючи договори купівлі-продажу частини нежитлового приміщення площею 171,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та перераховуючи власні грошові кошти за нього, ФОП ОСОБА_1 мав право очікувати на набуття права власності в значенні статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Аналогічну правову позицію наведено в постанові Вищого господарського України від 02.03.2011 у справі № 36/310.

Суд враховано, що усі загальні вимоги, додержання яких є необхідним для дійсності правочину, у розумінні 203 ЦК України, сторонами додержані, а саме: зміст договорів купівлі-продажу спірного приміщення від 17.09.2013 та від 22.11.2013 відповідає вимогам Цивільного кодексу України та іншим актам цивільного законодавства; особи, які уклали правочини мали необхідний обсяг цивільної дієздатності (в процесі розгляду справи протилежного не доведено); волевиявлення учасників цього правочинів було вільним і відповідало їх внутрішній волі, що підтверджено підписами сторін; оспорювані договори вчинено у формі, встановленій законом; за цим договорами настали реальні правові наслідки, що обумовлені ним.

Також, судом встановлено, що відповідно до договору оренди №109 нежитлового приміщення (нерухомого майна) від 11.06.2012, укладеного між Хмельницькою обласною фірмою "Фармація" як орендодавцем та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 як орендарем, останньому відповідно до акту прийому-передачі від 11.06.2012 передано в оренду нежитлове приміщення площею 35,38 кв. м. розташованого за адресою: АДРЕСА_1

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до Хмельницької обласної фірми "Фармація" із заявою від 26.07.2012 про надання дозволу на реконструкцію орендованого приміщення загальною площею 35,38 кв. м., розміщеного за адресою: АДРЕСА_1 за власний рахунок без відшкодування понесених витрат.

Хмельницька обласна фірма "Фармація" звернулась до Хмельницької обласної ради з листом від 02.08.2012 №5/242 про надання дозволу третій особі на реконструкцію вказаного вище приміщення.

Відповідно до листа заступника голови Хмельницької обласної ради №1699/01-15 від 16.08.2012, Фізична особа-підприємець ОСОБА_2, як орендар, отримав дозвіл на реконструкцію орендованого майна.

21.02.2013 Фізична особа-підприємець ОСОБА_2, відповідно до Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", звернувся до голови Хмельницької обласної ради із заявою про надання дозволу внести орендоване приміщення загальною площею 35,38 кв. м., розміщеного за адресою: АДРЕСА_1 до переліку обєктів приватизації.

Згідно із листом Хмельницької обласної ради № 2001/01-15 від 18.10.2013 повідомила ФОП ОСОБА_2, що "рішенням Хмельницької обласної ради від 19.06.2013 №31-16/2013 "Про внесення змін до рішення обласної ради від 18 травня 2011 року №22-4/2011 "Про Програму приватизації обєктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Хмельницької області на 2011-2015 роки" та висновку постійної комісії обласної ради з питань власності, приватизації та інвестицій від 13.06.2013 частина нежитлового приміщення Хмельницької обласної фірми "Фармація" загальною площею 171,8 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, до складу якого входить орендоване ФОП ОСОБА_2 приміщення площею 35,38 кв.м., включена до переліку обєктів, які перебувають у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Хмельницької області і підлягають викупу на умовах передбачених чинним законодавством України, договором №132п від 16.07.2013 про виконання делегованих повноважень з приватизації обєктів, що перебувають у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Хмельницької області. Відповідно до вищезазначеного дана частина нежитлового приміщення продана Хмельницькою філією Товарної біржі "Універсальна земельна товарна біржа "Придніпровська" згідно договору купівлі-продажу нежитлових будівель шляхом викупу від 17.09.2013 №5." У звязку із зазначеним, в даному листі обласна рада повідомила третю особу, що не має підстав для розгляду звернення ФОП ОСОБА_2 стосовно надання дозволу на приватизацію орендованого останнім приміщення.

З огляду на вищенаведене, Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 стверджує про наявність порушень його прав внаслідок продажу спірного майна відповідачеві 2.

Проте, в матеріалах справи наявні лист (розписка) від 07.06.2013 ФОП ОСОБА_2, що свідчить про погодження третьою особою приватизації Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 шляхом викупу частини нежитлового приміщення площею 35,4 кв.м., яке перебувало в оренді Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та розписка від 14.04.2014 про відсутність претензій до ФОП ОСОБА_1 щодо приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

Також, з матеріалів справи вбачається, що третя особа відповідно до положень ч. 1 ст. 770 ЦК України, переуклала з новим власником приміщення, а саме із Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, договір оренди №2 від 02.04.2014 нежитлового приміщення загальною площею 35 кв.м. строком до 14.02.2017 року. Наведене свідчить, що зміна власника спірного майна не порушує права та інтереси Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

В судовому засіданні 08.09.2015 на запитання суду про наявність заперечень та претензій щодо викупу Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 спірного приміщення загальною площею 171,8 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 зазначив, що з письмовими запереченнями під час та після викупу спірного приміщення третя особа не зверталась.

Водночас, матеріали справи не містять та третьою особою не доведено належними доказами факту здійснення саме невідємних поліпшень у нежитловому приміщенні, загальною площею 171,8 кв.м. в порядку визначеному законодавством, а наданий третьою особою Аудиторський висновок, як встановлено судом вище, не підтверджує факту здійснення ФОП ОСОБА_2 таких невідємних поліпшень.

Враховуючи те, що матеріалами справи підтверджено наявність погодження третьою особою приватизації Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 шляхом викупу частини нежитлового приміщення орендованого ФОП ОСОБА_2, доказів, які б підтверджували здійснення ФОП ОСОБА_2 невідємних поліпшень у нежитловому приміщенні, загальною площею 171,8 кв.м. в порядку визначеному приватизаційним законодавством матеріали справи не містять, беручи до уваги те, що пропозиція покупця щодо способу приватизації не є обов'язковою для органів, які визначають або затверджують переліки об'єктів малої приватизації, а також, те, що переукладення договору оренди з новим власником Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, суд дійшов висновку про відсутність порушень прав та законних інтересів Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 внаслідок продажу спірного майна ФОП ОСОБА_1 (відповідачеві 2).

З огляду на вищевстановлені обставини, суд не вбачає підстав для визнання недійсним договорів купівлі-продажу спірного приміщення від 17.09.2013 та від 22.11.2013.

Таким чином, наведені прокурором обставини не дають підстав для висновку про незаконність проведеної приватизації спірного майна, шляхом його викупу, та як наслідок не свідчать про наявність підстав для визнання договорів купівлі-продажу такого майна недійсними, а тому, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання недійсним договору № 5 купівлі-продажу частини нежитлового приміщення Хмельницької обласної фірми "Фармація" загальною площею 171,8 кв.м, що належить спільним територіальним громадам сіл, селищ, міст Хмельницької області в особі Хмельницької обласної ради, від 17.09.2013, укладеного між Хмельницькою філією товарної біржі "Універсальна земельна товарна біржа "Придніпровська" та ОСОБА_5 та визнання недійсним договору купівлі-продажу частини нежитлового приміщення площею 171,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, укладеного 22.11.2013 між спільними територіальними громадами сіл, селищ, міст Хмельницької області в особі Хмельницької обласної ради від імені якої діє Хмельницька філія товарної біржі "Універсальна земельна товарна біржа "Придніпровська" та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Нагорною Т.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1506.

Відповідно до ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на встановлені обставини, враховуючи, що позивачем не було доведено наявності підстав для визнання недійсним пункту 9 додатку № 2 до рішення Хмельницької обласної ради № 31-16/2013 від 19.06.2013, визнання недійсним договору № 5 купівлі-продажу від 17.09.2013 та визнання недійсним договору купівлі-продажу від 22.11.2013, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, суд відмовляє в задоволенні позову заступника прокурора Хмельницької області в інтересах держави про визнання недійсним пункту 9 додатку № 2 до рішення Хмельницької обласної ради № 31-16/2013 від 19.06.2013, яким включено частину нежитлового приміщення ФОП "Фармація", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 171,8 кв.м до переліку обєктів, які перебувають у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Хмельницької області і підлягають викупу; визнання недійсним договору № 5 купівлі-продажу частини нежитлового приміщення Хмельницької обласної фірми "Фармація" загальною площею 171,8 кв.м, що належить спільним територіальним громадам сіл, селищ, міст Хмельницької області в особі Хмельницької обласної ради, від 17.09.2013, укладеного між Хмельницькою філією товарної біржі "Універсальна земельна товарна біржа "Придніпровська" та ОСОБА_5; та визнання недійсним договору купівлі-продажу частини нежитлового приміщення площею 171,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, укладеного 22.11.2013 між спільними територіальними громадами сіл, селищ, міст Хмельницької області в особі Хмельницької обласної ради від імені якої діє Хмельницька філія товарної біржі "Універсальна земельна товарна біржа "Придніпровська" та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Нагорною Т.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1506.

Оскільки, позивачем у справі є прокурор, то судовий збір за розгляд справи не стягується (п. 4.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 11.09.2015 р.

Суддя С.О. Турчин