номер провадження справи 32/6/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

10.09.2015 Справа № 908/65/15-г

м. Запоріжжя

Суддя Соловйов В.М., розглянувши заяву Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради "Маріупольтепломережа" про розстрочку виконання рішення

у справі № 908/65/15-г

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 33005203)

до відповідача: Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради "Маріупольтепломережа" (87534, Донецька область, м. Маріуполь, Жовтневий район, вул. Гризодубової, буд. 1, ідентифікаційний код 33760279)

про стягнення 46999202,99грн.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача (заявника): Вінтоняк Д.О., юрисконсульт, довіреність № 41/01 від 21.11.2014р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 17.02.2015р. у справі № 908/65/15-г (суддя Колодій Н.А.) за позовом ПуАТ "НАК "Нафтогаз України" до відповідача ККП Маріупольської міської ради "МТМ" про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу № 13/2388-БО-7 від 28.12.2012 р. в сумі 46999202,99 грн., які складаються з 29695555,37 грн. основного боргу, 8852534,77 грн. втрат від інфляції, 2241560,75 грн. - 3% річних та 6209552,10 грн. пені за неналежне виконання умов договору задоволено частково.

Стягнуто з Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради "Маріупольтепломережа" (87534, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Гризодубової буд. 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, буд. 6, ) 29 695 555 (двадцять дев'ять мільйонів шістсот дев'яносто п'ять тисяч п'ятсот п'ятдесят п'ять) грн. 37 коп. основного боргу, 8 793 165 (вісім мільйонів сімсот дев'яносто три тисячі сто шістдесят п'ять) грн. 45 коп. інфляційних витрат, 2 230 073 (два мільйона двісті тридцять тисяч сімдесят три) грн. 12 коп. - 3% річних, 3 077 206 (три мільйона сімдесят сім тисяч двісті шість) грн. 00 коп. пені та 73080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 15.04.2015р. у справі № 908/65/15-г апеляційну скаргу ПуАТ "НАК "Нафтогаз України" залишено без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 17.02.2015р. у справі № 908/65/15-г без змін.

14.05.2015р. на виконання рішення господарського суду Запорізької області 17.02.2015р. у справі № 908/65/15-г виданий наказ № 908/65/15-г.

Постановою Вищого господарського суду України від 22.07.2015р. у справі № 908/65/15-г касаційну скаргу ПуАТ "НАК "Нафтогаз України" залишено без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 15.04.2015р. у справі № 908/65/15-г залишено без змін.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 06.08.2015р. у справі № 908/65/15-г відкладено вирішення питання про прийняття скарги Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради "Маріупольтепломережа" на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у справі № 908/65/15-г до повернення матеріалів справи з Харківського апеляційного господарського суду.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 27.08.2015р. у справі № 908/65/15-г скаргу Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради "Маріупольтепломережа" на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у справі № 908/65/15-г задоволено частково.

Визнано незаконними дії (бездіяльність) Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у справі № 908/65/15-г стосовно несвоєчасного направлення постанови про відкриття виконавчого провадження на адресу боржника.

В задоволенні інших вимог скарги відмовлено.

31.08.2015р. до господарського суду Запорізької області надійшла заява ККП Маріупольської міської ради "МТМ" від 27.08.2015р. про розстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 17.02.2015р. у справі № 908/65/15-г.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Запорізької області Вознесенської О.І. від 31.08.2015р. № П-503/15, враховуючи перебування судді-доповідача у справі Колодій Н.А. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 908/65/15-г.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2015р. заяву передано на розгляд судді Соловйову В.М.

Ухвалою від 01.09.2015р. заяву ККП Маріупольської міської ради "МТМ" прийнято до розгляду, судове засідання по розгляду заяви призначено на 10.09.2015р. о 15 год. 30 хв.

Представник заявника в судовому засіданні 10.09.2015р. підтримав заяву про надання розстрочки виконання рішення суду з наведених у ній підстав, просить суд розстрочити виконання рішення господарського суду Запорізької області від 17.02.2015р. у справі № 908/65/15-г на 20 (двадцять) років з щомісячним платежем у розмірі 182787,83 грн., а в останній місяць - 182788,57 грн.

Зокрема зазначив, що ККП "Маріупольтепломережа" наразі знаходиться у важкому фінансовому становищі, окрім того, існує низка виключних обставин, що роблять неможливим виконання рішення одномоментно, у зв'язку з чим підприємство звертається із заявою про розстрочення виконання судового рішення.

В випадку ККП "Маріупольтепломережа" такими виключними обставинами стали:

1) Важке фінансове становище ККП "Маріупольтепломережа", економічна обґрунтованість розстрочки.

Відповідно до фінансової звітності підприємства (баланс (звіт про фінансовий стан), звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) підприємство станом

на 31 грудня 2013р. має непокритий збиток 289431 тис. грн..

на 01 жовтня 2014р. - 361184 тис.грн.

на 31 грудня 2014р. непокритий збиток складав 224443 тис. грн. (сума збитку зменшилася внаслідок перерахування у листопаді 2014 р. з державного бюджету субвенції на погашення різниці в тарифах з теплопостачання для населення, з наступним обов'язковим перерахуванням коштів на рахунок НАК «Нафтогаз України»).

на 30 червня 2015р. - непокритий збиток складає 326049 тис. грн.

Тобто, підприємство є збитковим.

Дебіторська заборгованість споживачів підприємства станом на 01.06.2015 року становить 159718,90 тис. грн. - це ще один з чинників наявності боргу перед постачальником природного газу.

ККП "Маріупольтепломережа" наразі перебуває в режимі суворої економії коштів.

В ККП "Маріупольтепломережа" за період 2012-2014р. було скорочено 313 штатних одиниць, при тому, що обсяги виробництва теплової енергії залишаються незмінними.

Також у 2014 році з метою економії коштів підприємство ввело режим неповного робочого часу та працювало на умовах 4-денного робочого тижня. У 2015 р. в неопалювальний сезон підприємство працює на умовах неповного робочого дня.

У відділах державної виконавчої служби м. Маріуполя на виконанні знаходяться виконавчі документи про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання з населення

на суму майже 10 млн. грн. та з юридичних осіб - на суму 10,9 млн. грн., ведеться претензійна та позовна робота.

Економічне обґрунтування розстрочення виконання рішення суду включає у себе інформацію про структуру доходів та витрат підприємства, обґрунтування фінансово-економічної можливості сплачувати заборгованість в режимі розстрочення та підтверджується наступним.

Відповідно до аналізу надходжень та витрат коштів за 1 півріччя 2015 рік структура витрат підприємства у процентному відношенні становила :

44,4% - оплата за газ

15,7%- оплата електричної енергії

6,0%- оплата за воду

18.7%- заробітна плата

16,2% - інші витрати (ремонти, паливно-мастильні матеріали, матеріали для технологічного процесу експлуатації котелень : сіль, катіоніт, реактиви, тощо).

Тобто, підприємство, не маючи прибутку, половину коштів направляло на витрати, безпосередньо пов'язані із забезпечення виробничого процесу, без яких неможливо здійснення теплопостачання у місті Маріуполі (електроенергія, вода, зарплата, ремонти), усі можливі кошти направляє на погашення заборгованості за отриманий природний газ.

ККП "Маріупольтепломережа" за 2015 рік планує отримати за надані послуги з теплопостачання споживачам 485,10 млн. грн.

Обов'язкові платежі підприємства за 2015 рік становитимуть :

- електрична енергія 76,2 млн. грн..

- витрати на воду - 29,4 млн. грн.

- витрати на закупівлю матеріалів та проведення ремонтних робіт для підтримання теплових мереж у стані, придатному для експлуатації -15,0 млн. грн.

- паливно-мастильні матеріали 10,0 млн. грн..

- матеріали на експлуатацію котелень (сіль, катіоніт. реактиви) 1,9 млн. грн..

- виплата заробітної плати 101,0 млн. грн.

- податки (земельний, за використання прісних вод, екологічний збір) - 0,9 млн. грн.

- оплата за укладеними договорами реструктуризації - 2,5 млн. грн.

- оплата за природний газ на підставі судових рішень про розстрочення - 8.7 млн. грн.

- оплата за природний газ - 233,5 млн. грн.

Таким чином, орієнтовна сума, яка залишається у розпорядженні підприємства та може бути направлена на погашення заборгованості за судовим рішенням, буде складати 5.9 млн. грн. в рік (485,1 млн. -245.7 млн. -233,5 млн. = 5,9 млн.).

З урахуванням викладеного, виконання зобов'язань саме в режимі розстрочення є економічно обґрунтованим.

Особливостями роботи підприємства є централізоване теплопостачання у місті Маріуполі, що включає в себе створення, технічне обслуговування та експлуатацію теплових мереж, споруд, обладнання і приладів для теплопостачання, виконання ремонтів теплопроводів та обладнання, локалізація та ліквідація аварійних ситуацій, тощо.

Тобто, підприємство для забезпечення сталого теплопостачання та уникнення техногенних катастроф має працювати у сталому режимі та мати в наявності хоча б мінімальний обсяг оборотних коштів для здійснення поточних ремонтів, ліквідації аварій, закупку енергоносіїв та виплату заробітної плати.

Тому розстрочення виконання судового рішення є вкрай необхідним заходом для збереження стабільного існування підприємства.

2) Невідповідність тарифів на теплопостачання, за яким ККП "Маріупольтепломережа" реалізовує свої послуги, їх економічній собівартості, особливий порядок ціноутворення, інші законодавчі та організаційні обмеження здійснення господарської діяльності нашого підприємства.

Підприємство надає комунальні послуги за регульованим тарифом, який не вправі встановлювати самостійно і який не відшкодовує собівартість теплової енергії на сто відсотків внаслідок чого підприємство несе прямі збитки через непокриті різниці в тарифі.

Крім того заявник звертає увагу суду на те, що ККП "Маріупольтепломережа" засновано на комунальній власності територіальної громади міста Маріуполя, засновником підприємства та власником його основних засобів є Маріупольська міська рада.

Відповідно до Статуту підприємства, затвердженого рішенням Маріупольської міської Ради від 08.10.2013р. № 6/30-3640:

ККП Маріупольської міської Ради "Маріупольтепломережа" є комунальною власністю територіальної громади міста Маріуполя, від імені та в інтересах якої права суб'єкта комунальної власності здійснює Маріупольська міська рада.

Усі основні фонди ККП "Маріупольтепломережа" також належать Маріупольській міській раді на праві повного господарського відання.

Усе рухоме майно підприємства станом на сьогоднішній день знаходиться під арештом, накладеним державною виконавчою службою.

Тобто, в підприємства відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення. Грошові кошти з рахунків підприємства вилучаються державною виконавчою службою та направляються позивачу за низкою виконавчих проваджень.

Також у заявник наголошує на тому, що підприємство "Маріупольтепломережа" має особливе суспільне значення.

На його обслуговуванні знаходяться основна маса соціальних об'єктів міста: 72 школи, 88 дитячих садочків, 36 лікарень.

Одномоментне стягнення заборгованості призведе до вилучення обігових коштів підприємства та може спричинити зупинення сталого теплопостачання в місті Маріуполі.

Також ККП "Маріупольтепломережа", як централізований теплопостачальник у місті Маріуполі, визначений таким на підставі рішення виконкому Маріупольської міської Ради від 20.12.2006р. №361, згідно зі ст. 18, 28 закону "Про теплопостачання" не може в односторонньому порядку, навіть за наявності заборгованості споживачів, припинити теплопостачання."

Окрім цього заявник зазначає, що проведення антитерористичної операції у Донецькій області впливає на загальну економічну ситуацію в місті, що призвело до погіршення платіжної дисципліни в регіоні та виникненням незапланованих статей видатків (поновлення зруйнованого майна, допомога в проведенні АТО).

Позивач в судове засідання 10.09.2015р. не з'явився.

09.09.2015р. на адресу суду від ПуАТ "НАК "Нафтогаз України" надійшли заперечення на заяву про розстрочку виконання рішення суду у справі 908/65/15-г.

В своїх запереченнях позивач зазначив, що рішення суду у справі № 908/65/15-г про стягнення з відповідача на користь позивача 29695555,37 грн. основного боргу, 8793165,45 грн. інфляційних витрат, 2230073,12 грн. - З % річних, 3077206,00 грн. та 73080,00 грн. судового збору було прийнято у зв'язку із невиконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012 № 13/2388-БО-7.

На виконання умов Договору позивач поставив протягом січня-грудня 2013 року, а Відповідач прийняв природний газ на загальну суму 129776224,10 грн.

Однак, в порушення умов Договору відповідач оплату за отриманий газ вніс частково з порушенням встановлених строків, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість за отриманий газ у розмірі 29695555,37 грн.

Пунктом 6.1 Договору встановлено порядок та умови проведення розрахунків, зокрема зазначено, що оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа наступного за місяцем поставки газу.

Враховуючі зазначене, основна заборгованість у відповідача виникла з 14.01.2014р. Отже на момент звернення відповідача із заявою про розстрочку виконання вказаного рішення суду, період невиконання ним основного зобов'язання становить вже більше ніж півтора роки.

Посилання на незадовільний фінансовий стан, який виник з наведених вище обставин, за змістом ст. 121 ГПК України, не може вважатися обставиною, що може слугувати підставою для розстрочки виконання рішення оскільки п. 9 ч. 3, ст. 129 Конституції України передбачає, що обов'язковість судових рішень не залежить від наявності чи відсутності у боржника коштів.

Самі по собі фінансові труднощі боржника не свідчать про те, що особа (боржник) не має можливості виконати рішення суду.

При цьому у відповідача наявна дебіторська заборгованість, за рахунок якої Боржник в змозі погасити заборгованість перед позивачем.

Крім цього, постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.15 № 375 затверджено "Порядок та умов надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялись, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованої о питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування".

Відповідно до вказаного Порядку обсяг коштів на Донецьку область передбачений розмірі 333688,7 тис.грн.

Крім того позивач у своїх запереченнях посилається на відсутність в заяві ККП "Маріупольтепломережа" про розстрочку виконання рішення суду документів, що свідчать про його фінансовий стан (наявність активів), а також жодних доказів наявності тих виключних обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду згідно ст. 121 ГПК України, а саме:

доказів загрози банкрутства,

відсутності коштів на банківських рахунках,

відсутності майна, на яке можливо було б звернути стягнення.

Позивачем до своїх заперечень додано копії:

Звіту про фінансові результати та Балансу за 9 місяців 2014 року, відповідно до яких чистий збиток позивача на 30.09.14 (код рядка Звіту 2355) склав 62474671 тис.грн.;

Звіту про фінансові результати та Балансу за 2014 рік, відповідно до яких чистий збиток позивача на 31.12.14 складав 85044810 тис.грн.;

Проміжного звіту про фінансові результати (Звіту про сукупний дохід) за 3 місяці 2015 року та Проміжного балансу (Звіту про фінансовий стан) на 31.03.2015 відповідно до яких чистий збиток позивача склав 21901139 тис.грн..

Окрім цього, позивач посилається на те, що внаслідок зовнішньополітичних чинників, у зв'язку із втратою контролю над ПАТ "Чорноморнафтогаз" та інших підприємств, що знаходяться на території АР Крим, він відобразив в своїй звітності знецінення інвестицій у вказаних підприємствах в сумі 899806,00 тис.грн., знецінення запасів природного газу, розташованого у підземних сховищах АР Крим у сумі 1903484 тис.грн. та іншої дебіторської заборгованості у сумі 15079009 тис.грн. станом на 31.12,14.

Стосовно Луганської та Донецької областей - позивач провів знецінення інвестицій у частці підприємств в сумі 61179 тис.грн. та запасів природного газу в сумі 1371221 тис.грн.

На даний час позивач обліковує близько 1900 виконавчих проваджень на загальну суму стягнення на його користь біля 14,057 млрд. грн. Причому біля 300 з них на суму майже 5 млрд. грн. зупинені з наступних підстав: внесення підприємств-боржників до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу"; порушення справ про банкрутство боржників та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів; надання судами відстрочки виконання рішень.

З вказаної кількості судами розстрочене виконання майже 50 рішень на суму біля 1,3 млрд. грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що не має фінансової можливості розстрочувати та/або відстрочувати виконання зобов'язань своїх контрагентів, оскільки його фінансовий стан є досить тяжким.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити повністю з наступних підстав.

Згідно ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч.1, 3 ст. 121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Про відстрочку або розстрочку виконання рішення, ухвали, постанови, зміну способу та порядку їх виконання виноситься ухвала, яка може бути оскаржена у встановленому порядку. В необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю.

Згідно пункту 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

За приписами статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

На підтвердження обставин, про які йдеться у заяві, відповідачем надано:

Баланс ККП "Маріупольтепломережа" на 31.12.2012р.;

Баланс ККП "Маріупольтепломережа" на 31.12.2013р.;

Баланс ККП "Маріупольтепломережа" на 30.09.2014р.;

Баланс ККП "Маріупольтепломережа" на 31.12.2014р.;

Баланс ККП "Маріупольтепломережа" на 30.06.2015р.;

Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 1 півріччя 2015р.

Довідку від 06.11.2014р. № 554 про належність основних засобів, що містяться на балансі ККП "Маріупольтепломережа" балансова вартість (залишкова) станом на 01.10.2014р. 160107,4 тис. грн. до комунальної власності Маріупольської міської Ради та належать ККП "Маріупольтепломережа" на праві повного господарського відання;

Акти огляду стану майна ККП "Маріупольтепломережа", що постраждало під час обстрілу мікрорайону "Східний";

Розрахунок обсягу заборгованості з різниці в тарифах.

Постанову старшого державного виконавця ВПВР ДВС України Канцедала О.О. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25.02.2015р. ВП № 46650446 відповідно до якої накладено арешт на все майно та кошти ККП "Маріупольтепломережа".

Проте, дані документи не можуть свідчити про неможливість виконання рішення господарського суду Запорізької області від 17.02.2015р. у справі № 908/65/15-г.

Постановою ВП № 47974620 від 26.06.2015р. головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєва О.В. відкрито виконавче провадження з виконання наказу № 908/65/15-г, виданого 14.05.2015р. господарським судом Запорізької області про стягнення з Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради "Маріупольтепломережа" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 29695555,37 грн. основного боргу, 8793165, 45 грн. інфляційних витрат, 2230073,12 грн. - 3% річних, 3077206,00 грн. пені та 73080,00 коп. судового збору.

Позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про вжиття ним будь-яких відповідних заходів щодо погашення (часткової сплати) даної заборгованості та виконання вищезазначеного судового рішення.

Обставини, які боржник (відповідач) вважає такими, що ускладнюють або унеможливлюють виконання судового рішення у справі № 908/65/15-г, жодним чином не підтверджені документально.

Суд звертає увагу відповідача також на те, що господарська діяльність визначається як діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями (ст. З ГК України).

Крім того, суд приймає до уваги категоричні заперечення позивача проти задоволення заяви відповідача та матеріальний стан позивача.

Таким чином, господарський суд вважає, що заявником не наведені переконливі доводи щодо наявності саме тих виняткових конкретних обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

За змістом ч. 1 ст. 229 Господарського кодексу України та ч. 1 ст.625 Цивільного кодексу України, за невиконання грошового зобов'язання боржник відповідає, хоч би його виконання стало неможливим не тільки в результаті його винних дій чи бездіяльності, а і внаслідок дії непереборної сили або простого випадку. Відповідальність боржника означає можливість стягнення за рахунок майна боржника суми невиконаного грошового зобов'язання. Тобто боржник не звільняється від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання грошового зобов'язання за будь-яких обставин.

Приймаюче судове рішення про відмову у задоволенні заяви боржника про розстрочку виконання рішення, господарський суд також звертає увагу сторін на наступне.

Відповідно до Конституції (Основного Закону) України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання; усі суб'єкти права власності рівні перед законом; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій її території; обов'язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (частина четверта статті 13, частина перша статті 55, частина п'ята статті 124, пункт 9 частини третьої статті 129).

Згідно з частиною другою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI (в редакції Закону № 192-VIII від 12.02.2015, із змінами, внесеними згідно із Законом № 213-VIII від 02.03.2015) судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 в рішенні від 26.06.2013р. № 5-рп/2013 взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі „Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Законом України від 17.07.1997р. № 457/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", ратифіковано конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, підписану від імені України 9 листопада 1995 року, Перший протокол, протоколи N 4 і N 7 до Конвенції, підписані від імені України 19 грудня 1996 року, та протоколи N 2 і N 11 до Конвенції, підписані від імені України 9 листопада 1995 року у м. Страсбурзі, з відповідними заявами та застереженнями.

За приписами ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набула чинності 11.09.1997р. (із змінами і доповненнями, внесеними Протоколом N 11 від 11 травня 1994 року, протоколом N 14 від 13 травня 2004 року), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст. 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.03.1997р. (п.40) по справі "Горнсбі проти Греції" зазначено: "…Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні Гарантії, що надаються сторонам цивільного судового процесу - у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним - і не передбачав при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні сторони зобов'язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію.

У пілотному рішенні від 15.10.2009 у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», заява № 40450/04, Європейський суд визнав проблему невиконання рішень національних судів системною в Україні:

"55. ... Суд дійшов висновку, що порушення, зазначені в цьому рішенні, не пов'язані з якимсь поодиноким випадком чи особливим поворотом подій у цій справі, але є наслідком недоліків регуляторної та адміністративної практики органів влади держави з виконання рішень національних судів, за які вони несуть відповідальність. Отже, ситуацію у цій справі слід кваліфікувати як таку, що є результатом практики, несумісної з положеннями Конвенції (...)."

Крім того, в резолютивній частині цього рішення Європейський суд також вказав:

".... зазначені вище порушення є наслідком несумісної з положеннями Конвенції практики, яка полягає в систематичному невиконанні державою-відповідачем рішень національних судів, за виконання яких вона несе відповідальність і у зв'язку з якими сторони, права яких порушені, не мають ефективних засобів юридичного захисту...."

Порушення прав заявників на виконання остаточних рішень судів протягом розумного строку, з посиланням на справу Юрій Миколайович Іванов, було констатовано у рішеннях Європейського суду від 09.01.2014 у справі "Кисельова та інші проти України", заява № 6155/05, "Хайнацький та інші проти України", заява № 12895/08, "Сем'яністий та інші проти України", заява № 7070/04, та рішеннях від 13.02.2014 у справі "Щукін та інші проти України", заява № 59834/09, та у справі "Васильєв та інші проти України", заява № 29266/08.

Борг відповідача перед позивачем виник ще 14.01.2014р., наказ суду про стягнення цього боргу виданий 14.05.2015р.

Причому, господарський суд звертає увагу заявника на те, що наслідки фінансової кризи та тяжкий майновий стан відповідача вже було враховано господарським судом Запорізької області під час прийняття 17.02.2015р. рішення у цій справі.

Як зазначено в згаданому рішенні суду, зважаючи на особливості здійснення господарської діяльності у сфері постачання та реалізації енергоносіїв та законодавчо обумовлену специфіку взаємовідносин між суб'єктами, неможливість самостійно впливати на своєчасність розрахунків за природний газ, приймаючи до уваги той факт, що покупцем газу за договором було Комунальне комерційне підприємство Маріупоавльської міської ради "Маріупольтепломережа", тобто ступінь вини у порушенні зобов'язання, та невідповідність розміру пені наслідкам порушення, майновий стан сторін, суд задовольнив клопотання відповідача і застосував п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України та зменшив розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача на 50 %, тобто до 3 077 206 грн.

Крім того, суд звертає увагу заявника на те, що при зверненні до суду з заявою про надання розстрочки на такий великий термін (20 років), заявник повинен надати суду певні переконливі докази, на підставі яких він дійшов висновку про необхідність надання саме такого (а не іншого - більшого чи меншого) терміну, та які підтверджують дійсні наміри боржника сплачувати борг частками і реальну можливість цього у короткостроковій чи довгостроковій перспективі.

Відсутність таких доказів не дозволяє розглядати питання щодо часткового задоволення заяви (надання розстрочки на менший термін), оскільки і в цьому випадку суд повинен мати певні розрахунки заявника, підтверджені належними та допустимими доказами.

З огляду на викладене, суд вважає, що надання відповідачу розстрочки виконання рішення господарського суду Запорізької області на 20 (двадцять) років порушить право позивача на виконання рішення суду протягом розумного строку, а значить і права на справедливий судовий захист.

Керуючись ст. 86, 121 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради "Маріупольтепломережа" про розстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 17.02.2015р. у справі № 908/65/15-г на 20 років відмовити повністю.

Суддя В.М. Соловйов