донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

16.09.2015 справа №908/2906/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:ОСОБА_1,
суддівОСОБА_2, ОСОБА_3,
за участю представників сторін
від позивача:ОСОБА_4 за дов. №20-07/15 від 20.07.2015,
від відповідача:не зявився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю АЛЬТКОМ Інвест-Строй, м. Донецьк,
на рішення господарського судуДонецької області
від30.07.2015
у справі№908/2906/15 (суддя Чернова О.В.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю Райффайзен ОСОБА_5, м. Київ,
до Товариства з обмеженою відповідальністю АЛЬТКОМ Інвест-Строй, м. Донецьк,
простягнення 2 551 679, 95 грн.
Рішенням господарського суду Донецької області від 30.07.2015 по справі №908/2906/15 позов Товариства з обмеженою відповідальністю Райффайзен ОСОБА_5, м. Київ (далі по тексту ТОВ Райффайзен ОСОБА_5) задоволено та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю АЛЬТКОМ Інвест-Строй, м. Донецьк (далі по тексту ТОВ АЛЬТКОМ І-С) на користь Позивача заборгованість у розмірі 2 551 679, 95 грн.

Відповідач не погодившись з рішенням суду першої інстанції звернувся з апеляційною скаргою до Донецького апеляційного господарського суду, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

При цьому апелянт зазначив, що його неналежним чином повідомили про час та місце розгляду справи. Крім того, скаржник зазначає про залишення поза увагою судом першої інстанції документів первинного бухгалтерського обліку, що на думку Відповідача свідчить про неповне зясування обставин справи, а також того факту, що судом першої інстанції було проігноровано факт настання дії форс-мажорних обставин.

Представник Позивача у судовому засіданні та у відзиві на апеляційну скаргу проти її задоволення заперечує та просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач не скористався своїм правом на участь в судовому процесі апеляційної інстанції, незважаючи на те, що про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв'язку з чим апеляційна скарга розглядається за відсутності його представника, з чим погодився представник Позивача.

Відповідно до ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 09.09.2015 та у звязку з неявкою представника Відповідача до судового засідання з метою повного та всебічного дослідження обставин справи в їх сукупності, а також з урахуванням ст. 43 ГПК України, розгляд апеляційної скарги відкладався на 16.09.2015.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст. 101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм як матеріального, так і процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія, -

В С Т А Н О В И Л А :

Між ТОВ "Райффайзен ОСОБА_5" (Лізингодавець) та ТОВ АЛЬТКОМ І-С (Лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу № LС3381-10/09 від 14.10.2009, (надалі - Договір) відповідно до умов п. 1.1 якого, Лізингодавець зобов'язався передати на умовах фінансового лізингу без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у тимчасове володіння та користування за плату майно, найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого зазначаються в Специфікації (Додаток № 2 до цього Договору), а Лізингоодержувач зобов'язався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього Договору (а.с.8-12).

Згідно п. 1.7 Договору лізингу, строк лізингу складається з періодів лізингу у кількості 13 місяців, починаючи з першого періоду лізингу, визначеного за правилами цього Договору та додатків до нього (Додаток №1 до цього Договору, а.с.13).

В п. 2.1 Договору вказана вартість предмету лізингу, яка на момент підписання цього договору становить 2 176 469, 00 грн., у т.ч. ПДВ 20 %.

За приписами п. 4.3 Договору Лізингоодержувач протягом строку лізингу щомісячно сплачує Лізингодавцю авансом поточні лізингові платежі, які розраховуються на перший робочий день кожного лізингового періоду за поточний місяць.

Відповідно до п. 4.6 Договору оплата всіх лізингових платежів за цим договором, здійснюється Лізингоодержувачем в національній валюті України - гривнях, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Лізингодавця.

Цей договір набуває чинності з дня його підписання обома сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків за цим договором (п. 8.1 Договору).

Загальні умови фінансового лізингу сторони передбачили в Додатку № 4 до Договору від 14.10.2009 № LС3381-10/09 (а.с.16-22), пунктом 1.2 якого визначили, що приймання та передача предмета лізингу оформляється актом приймання-передачі.

За актом приймання-передачі предмета лізингу від 02.11.2009 ТОВ Райффайзен ОСОБА_5 (Лізингодавець) передав, а ТОВ АЛЬТКОМ І-С (Лізингоодержувач) прийняв у користування предмет лізингу згідно специфікації від 14.10.2009 (Додаток №2 до Договору), а саме: баштовий кран Liebherr 154 EC-HМ6, серійний номер 0 52044247 (а.с.15, 25).

Лізингоодержувач сплачує поточні лізингові платежі щомісяця авансом до 8 числа поточного місяця з урахуванням п. 5.3 цих Загальних умов на підставі рахунку Лізингодавця, направленого на вказану в договорі електронну адресу Лізингоодержувача або за допомогою факсимільного зв'язку. У разі неотримання рахунку Лізингодавця до 5 числа поточного місяця Лізингоодержувач зобов'язаний звернутись до Лізингодавця та отримати відповідний рахунок самостійно.

Також 01.04.2011 було укладено додаткову угоду без номера до Договору, якою Лізингоодержувач визнав наявність у нього простроченої заборгованості за Договором в сумі 64 518, 77 грн., яку зобов'язався сплатити в строк до 01.01.2012, а також здійснено реструктуризацію цієї заборгованості, що відображено у графіку розрахунку заборгованості.

Лізингоодержувачем ці зобов'язання не були виконані належним чином та в повному обсязі.

Згідно із ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону та умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Також як зазначено у п. п. 1, 7 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Загальні правові та економічні засади фінансового лізингу регламентуються Законом України Про фінансовий лізинг.

Стаття 1 Закону України Про фінансовий лізинг дає визначення поняття фінансового лізингу. Фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу.

Частиною 2 ст. 1 Законом України Про фінансовий лізинг визначено, що за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 11 Закону України Про фінансовий лізинг, Лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Статтею 16 Закону України Про фінансовий лізинг визначено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу, б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно, в) компенсацію відсотків за кредитом, г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

У зв'язку із наявністю простроченої заборгованості за рахунками, сторони досягли згоди щодо внесення змін до Договору лізингу Додатковою Угодою від 28.02.2014 (надалі - Угода до Договору, а. с. 33-34) та домовились про наступне:

Приймаючи до уваги умови, визначені п. п. 1.1, 1.4 Додаткової Угоди до Договору, сторони засвідчують, що Договір є чинним та діє до повного виконання Відповідачем (Лізингоодержувачем) зобов'язань перед Позивачем (Лізингодавцем) щодо сплати заборгованості відповідно до умов Договору та п. 1.1 Додаткової Угоди до Договору.

Отже на виконання умов Договору ТОВ Райффайзен ОСОБА_5 виставлено Відповідачу на оплату рахунки-фактури з відшкодування частини вартості предмету лізингу та комісії Лізингодавця на загальну суму 2 551 679, 95 грн. (а.с.35-45).

Проте, як вбачається з матеріалів справи, Відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань за Договором і п. п. 1.1, 1.4 Додаткової Угоди, та виставлені Позивачем рахунки на суму 2 551 679, 95 грн. в строк до 31.05.2014 не сплатив.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, відносно того, що Відповідачем було не виконано боргове зобовязання за цим Договором, оскільки як вбачається з Довідки (а.с.46) на поточний рахунок Позивача за період з 28.02.2014 по 06.06.2014 та з 07.06.2014 по 26.03.2015 грошові кошти від Відповідача на погашення заборгованості згідно рахунків-фактур за Договором лізингу не надходили.

Згідно ч. 1 ст. 292 ГК України лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів.

Відповідно до ч. 2 статті 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, з огляду на вищенаведене апеляційний господарський суд погоджується з висновками суду першої інстанції про встановлення заборгованості Відповідача за Договором лізингу, яка до теперішнього часу погашена не була, що підтверджується матеріалами справи: Довідкою від 26.03.2015, згідно якої за період з 28.02.2014 по 06.06.2014 та з 07.06.2014 по 26.03.2015 грошові кошти від Відповідача на погашення заборгованості згідно рахунків-фактур за Договором лізингу не надходили.

Відповідач доказів сплати лізингових платежів в повному обсязі як суду першої так і апеляційної інстанції не надав.

Виходячи з вищенаведеного судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції правомірно стягнуто з Відповідача на користь Позивача суму основного боргу у розмірі 2 551 679, 95 грн.

Також колегія суддів наголошує на тому, що, враховуючи причини невиконання зобов'язання з боку Відповідача, апеляційний суд не приймає вказані Відповідачем посилання про настання дії форс-мажорних обставин та погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як зазначено у п.7.1 та 7.2 Договору сторони звільняються від відповідальності у разі виконання зобов'язання або невиконання своїх обов'язків за Договором, якщо вказані затримки чи невиконання виникли внаслідок обставин непереборної сили (форм-мажорних обставин). До обставин непереборної сили належить: війна, страйки, пожежі, вибухи, повені чи інші стихійні лиха, дії чи бездіяльність органів влади та/або управління України чи інших країн, які безпосередньо вливають на виконання Сторонами їх обов'язків за Договором. Сторони зобов'язані письмово, не пізніше 48 годин з моменту настання обставин непереборної сили, повідомити одна одну про настання таких обставин, якщо вони перешкоджають належному виконанню цього Договору. Підтвердженням настання обставин непереборної сили є офіційне підтвердження таких обставин Торгово-промисловою палатою України.

Колегія суддів зазначає, що Сертифікат №4818 торгово-промислової палати України отриманий Відповідачем лише 29.07.2015, відповідно до якого період дії форс-мажорних обставин настав з 26.05.2014.

Отже, Сертифікатом ТПП України засвідчено форс-мажорні обставини щодо зобов'язання, строк якого встановлено 31.05.2014р, а саме: забезпечення належного зберігання, охорони, збереження майна, належне обслуговування та сервіс майна, надання Лізингодавцю вільного доступу до майна, сплати щомісячних лізингових платежів.

Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість Відповідача зі сплати лізингових платежів на підставі рахунків виникла у період з 08.07.2011 по 31.01.2013, тобто є простроченою заборгованістю, яка виникла до настання форс-мажорних обставин.

Тому судова колегія враховує посилання Відповідача на неможливість виконати зобов'язання у строк, встановлений додатковою угодою, а саме до 31.05.2014, не звільняє його від обв'язку виконання цього зобов'язання, оскільки за підтвердження настання форс-мажорних обставин останній може бути звільнений лише від відповідальності у разі затримки виконання або невиконання своїх обов'язків.

Тому колегія суддів вважає оскаржуване рішення місцевого господарського суду в цій частині також цілком вірним та обґрунтованим, а також також таке, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Що стосується інших доводів викладених в апеляційній скарзі, які на думку Відповідача є підставою для скасування оскаржуваного рішення, то вони судовою колегією до уваги не приймаються, оскільки їм була надана належна правова оцінка судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні, а також ці доводи спростовуються доказами, які містяться в матеріалах справи.

На підставі викладеного, а також з огляду на те, що наведені в апеляційній скарзі обставини висновків суду першої інстанції не спростовують, апеляційний суд вважає, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим, а тому скасуванню не підлягає.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати за подання апеляційної скарги відносяться на скаржника.

Керуючись статями 49, 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю АЛЬТКОМ Інвест-Строй, м. Донецьк залишити без задоволення, а рішення господарського суду Донецької області від 30.07.2015 по справі №908/2906/15 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий О.А. Скакун

Судді: К.І. Бойченка

ОСОБА_3

Надр. 5 прим:

1 у справу

1 позивачу

1 відповідачу

1 ДАГС

1 ГСДО