ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"07" вересня 2015 р. Справа № 911/2564/15

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю Кроналайн, м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю Радкомінвест, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, смт Чабани

про стягнення 293006,10 грн

Суддя Третьякова О.О.

Представники сторін:

Позивача ОСОБА_1, довіреність б/№ від 18.06.2015,

Відповідача ОСОБА_2, довіреність №19/08 від 19.08.2015.

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області з позовною заявою звернулось товариство з обмеженою відповідальністю Кроналайн (далі - Позивач) до товариства з обмеженою відповідальністю Радкомінвест (далі Відповідач) про стягнення 293006,10 грн основного боргу.

Позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на порушення Відповідачем строків оплати продукції за Договором поставки б/№ від 05.01.2014 (далі Договір).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.06.2015 порушено провадження у справі №911/2564/15 та призначено її до розгляду на 11.08.2015 о 10:40 год.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.08.2015 розгляд справи у зв'язку з неявкою сторін та врахуванням клопотання Позивача відкладено на 20.08.2015.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.08.2015 на підставі ст.69 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду спору у справі №911/2564/15 з врахуванням клопотанням Позивача №69/юр від 19.08.2015 (вх суду №19308/15 від 20.08.2015) про відкладення розгляду справи на іншу дату з метою надання витребуваних судом документів та продовження розгляду спору, продовжено по 07.09.2015, розгляд справи відкладено на 02.09.2015.

Через канцелярію Господарського суду Київської області Позивачем в порядку ст.22 Господарського процесуального кодексу України подано заяву б/№ від 01.09.2015 (за вх. суду №20327/15 від 02.09.2015) про збільшення розміру позовних вимог, яка прийнята судом до розгляду і відповідно до якої Позивачем заявлено до стягнення з Відповідача 493389,27 грн, з яких 293006,10 грн основного боргу, 52893,62 грн пені, 12105,46 грн 3% річних та 135384,09 грн інфляційних втрат.

В судовому засіданні 02.09.2015 оголошено перерву до 07.09.2015.

Через канцелярію Господарського суду Київської області Позивачем в порядку ст.22 Господарського процесуального кодексу України подано заяву б/№ від 01.09.2015 (за вх. суду №20327/15 від 02.09.2015) про зменшення розміру позовних вимог, яка прийнята судом до розгляду і відповідно до якої Позивачем заявлено до стягнення з Відповідача 432903,13 грн, з яких 263006,10 грн основного боргу, 22407,48 грн пені, 12105,46 грн 3% річних та 135384,09 грн інфляційних втрат. Отже, нова ціна позову складає 432903,13 грн.

Відповідачем підтверджено наявність основної заборгованісті, однак проти стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат останній заперечував та просив розстрочити виконання рішення на 3 місяці.

Керуючись ст.85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 07.09.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представників сторін, суд

встановив:

Між товариством з обмеженою відповідальністю Кроналайн (далі Позивач, Постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю Радкомінвест (далі Відповідач, Покупець) укладено Договір поставки б/№ від 05.01.2014 (далі Договір).

Згідно з п.п.1.1., 1.2., 1.3. Договору Постачальник зобовязується поставити у зумовлені строки другій стороні Покупцеві товар, а Покупець зобовязується прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму відповідно до умов цього Договору. Договір поставки укладається на розсуд сторін. Предметом поставки є визначені родовими ознаками вироби з найменуванням, зазначеним у специфікаціях, погоджених сторонами.

Відповідно до пунків 2.1., 2.2, 2.3. Договору ціни на товар, що поставляється Постачальником, є вільними договірними і вказуються у специфікації та видатковій накладній. Ціни встановлюються в гривнях. Загальна сума Договору визначається сукупністю специфікацій та видаткових накладних, з урахуванням ПДВ 20%.

Як зазначається в п.п.3.1., 3.2. Договору поставка здійснюється на умовах самовивезення товару зі складу Постачальника, але сторони вправі обумовити у специфікації інші, відмінні від цих умови постачання товару. Право власності на товар переходить до Покупця в момент отримання товару від Постачальника за видатковою накладною, яка має бути оформлена належним чином.

Загальна кількість товару, що підлягає поставці, вартість товару визначаються у специфікації. Кількість товару, який підлягає поставці за цим Договором, встановлюється в загальноприйнятих одиницях вимірювання (п.п.4.1., 4.2. Договору).

Згідно з п.4.2. Договору оплата здійснюється на умовах відстрочення платежу на 10 (десять) календарних днів, шляхом безготівкового переказу на поточний рахунок Постачальника, вказаний у реквізитах Постачальника в цьому Договорі або шляхом виписки Покупцем та передачі Постачальнику простого товарного векселя.

На виконання умов Договору за період з 04.02.2014 по 06.10.2014 Позивач передав, а Відповідач прийняв товар на загальну суму 299693,44 грн, що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними №30у від 04.02.2014 на суму 13984,50 грн, №33у від 05.02.2014 на суму 26143,86 грн, №52в від 07.02.2014 на суму 1928,38 грн, №67в від 10.02.2014 на суму 1780,40 грн, №121у від 11.02.2014 на суму 5261,34 грн, №141в від 17.02.2014 на суму 8861,56 грн, №142в від 17.02.2014 на суму 33619,40 грн, №179в від 17.02.2014 на суму 48336,00 грн, №159в від 18.02.2014 на суму 4872,80 грн, №233в від 27.02.2014 на суму 2573,06 грн, №49в від 11.03.2014 на суму 31634,17 грн, №95у від 11.03.2014 на суму 24480,00 грн, №76в від 13.03.2014 на суму 6173,78 грн, №114в від 19.03.2014 на суму 4968,78 грн, №123в від 20.03.2014 на суму 1739,58 грн, №160в від 26.03.2014 на суму 2400,18 грн, №179в від 27.03.2014 на суму 1358,26 грн, №176в від 26.06.2014 на суму 9010,30 грн, №2у від 01.08.2014 на суму 12317,51 грн, №45у від 08.08.2014 на суму 9172,18 грн, №46у від 08.08.2014 на суму 17536,76 грн, №18у від 03.09.2014 на суму 23278,64 грн, №111в від 06.10.2014 на суму 8262,00 грн, та відповідними довіреностями на отримання матеріальних цінностей, копії яких містяться в матеріалах справи.

Як вбачається з пояснень сторін, наданих в судових засіданнях, та довідки вих. №КІ3-52/196 від 01.09.2015 з рахунків Позивача, відкритих в публічному акціонерному товаристві Перший Український ОСОБА_3, за період з 01.01.2014 по 31.08.2015, в порушення своїх договірних зобовязань Відповідач оплату отриманого товару згідно з Договором поставки за вищезазначеними видатковими накладними до моменту звернення Позивача з позовом до суду в повному обсязі не здійснив, крім видаткової накладної №30у від 04.02.2014 на суму 13984,50 грн, зобовязання по оплаті товару за якою Відповідачем частково виконано у розмірі 6687,34 грн.

Відтак, за Відповідачем утворилась заборгованість в сумі 293006,10 грн, яка також відображена в підписаному сторонами та скріпленими їх печатками акті звірки взаєморозрахунків станом на 27.01.2015, та з вимогою про стягнення якої (заборгованості) Позивач звернувся до суду.

Відповідач розмір основної заборгованості в сумі 293006,10 грн також підтвердив листом до Позивача №118/15 від 15.07.2015, копія якого наявна в матеріалах справи, та в якому останній зазначає, що зобовязується погасити вказану заборгованість та просить її реструктуризувати з розстрочкою платежів строком на 6 календарних місяців.

Однак в процесі розгляду спору Відповідач здійснив на користь Позивача проплату в сумі 30000,00 грн, що підтверджується довідкою №КІ3-52/196 від 01.09.2015 з рахунку Позивача, відкритого в публічному акціонерному товаристві «Перший Український ОСОБА_3», у звязку з чим Позивачем зменшено позовні вимоги, відтак до стягнення з Відповідача заявлено 263006,10 грн основного боргу.

З правової позиції, викладеної в п.3.10. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 за №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вбачається, що передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення. При цьому питання щодо повернення зайво сплаченої суми судового збору у зв'язку із зменшенням позовних вимог вирішується господарським судом на загальних підставах і в порядку, визначеному законодавством.

Крім того, як зазначається в абз.4 п.4.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 за №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зменшення позивачем суми позову, в тому числі й з підстав необґрунтованості первісного розрахунку ціни позову, не є відмовою від позову. В такому випадку припинення провадження в частині зменшення відповідної суми не здійснюється, - про таке зменшення зазначається в описовій частині судового рішення, а предметом спору стає вимога про стягнення суми в зменшеному розмірі.

Таким чином судом розглядається вимога Позивача про стягнення з Відповідача основного боргу в сумі 263006,10 грн.

Згідно з ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами для виникнення прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму, як це передбачено ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не виникає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст.692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи, що Відповідач в обумовлений Договором строк свої грошові зобовязання перед Позивачем в повному обсязі не виконав, станом на день прийняття рішення основна заборгованість складала заявлений розмір з урахуванням її зменшення, суд вважає, що Позивач правомірно звернувся до суду з вимогою про стягнення з Відповідача 263006,10 грн основного боргу і така вимога підлягає судом задоволенню.

У звязку з неналежним виконанням Відповідачем своїх грошових зобовязань за Договором Позивач заявляє до стягнення з Відповідача 22407,48 грн пені за загальний період прострочки з 19.06.2014 по 17.04.2015; 12105,46 грн 3% річних за загальний період прострочки з 15.02.2014 по 01.09.2015 та 135384,09 грн інфляційних втрат за загальний період прострочки з 17.10.2014 по 01.09.2015.

Як зазначено в ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст.612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Виходячи з умов Договору, зокрема з п.8.1. Договору щодо оплати товару на умовах відстрочення платежу на 10 (десять) календарних днів з дати поставки, вимог ст.ст. 530, 692 Цивільного кодексу України, керуючись положеннями ст.253 Цивільного кодексу України, згідно з якою перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок, суд встановив, що останній день виконання Відповідачем обовязку по оплаті товару, отриманого за видатковою накладною №30у від 04.02.2014 на суму 13984,50 грн 14.02.2014, №33у від 05.02.2014 на суму 26143,86 грн 15.02.2014, №52в від 07.02.2014 на суму 1928,38 грн 17.02.2014, №67в від 10.02.2014 на суму 1780,40 грн 20.02.2014, №121у від 11.02.2014 на суму 5261,34 грн 21.02.2014, №141в від 17.02.2014 на суму 8861,56 грн - 27.02.2014, №142в від 17.02.2014 на суму 33619,40 грн - 27.02.2014, №179в від 17.02.2014 на суму 48336,00 грн - 27.02.2014, №159в від 18.02.2014 на суму 4872,80 грн - 28.02.2014, №233в від 27.02.2014 на суму 2573,06 грн - 09.03.2014, №49в від 11.03.2014 на суму 31634,17 грн - 21.03.2014, №95у від 11.03.2014 на суму 24480,00 грн - 21.03.2014, №76в від 13.03.2014 на суму 6173,78 грн - 23.03.2014, №114в від 19.03.2014 на суму 4968,78 грн - 29.03.2014, №123в від 20.03.2014 на суму 1739,58 грн 30.03.2014, №160в від 26.03.2014 на суму 2400,18 грн - 05.04.2014, №179в від 27.03.2014 на суму 1358,26 грн - 06.04.2014, №176в від 26.06.2014 на суму 9010,30 грн - 06.07.2014, №2у від 01.08.2014 на суму 12317,51 грн -11.08.2014, №45у від 08.08.2014 на суму 9172,18 грн 18.08.2014, №46у від 08.08.2014 на суму 17536,76 грн - 18.08.2014, №18у від 03.09.2014 на суму 23278,64 грн - 13.09.2014, №111в від 06.10.2014 на суму 8262,00 грн -16.10.2014.

Враховуючи часткові проплати Відповідача, встановлені судом терміни виконання Відповідачем обовязку по оплаті отриманого товару, суд визначив початок періоду та суми прострочки за кожною видатковою накладною:

- №30у від 04.02.2014 сума простроченого платежу в розмірі 13984,50 грн з 15.02.2014 (по 17.02.2014), сума простроченого платежу в розмірі 7297,16 грн з 18.02.2014,

- №33у від 05.02.2014 - сума простроченого платежу в розмірі 26143,86 грн з 16.02.2014,

- №52в від 07.02.2014 - сума простроченого платежу в розмірі 1928,38 грн з 18.02.2014,

- №67в від 10.02.2014 - сума простроченого платежу в розмірі 1780,40 грн з 21.02.2014,

- №121у від 11.02.2014 - сума простроченого платежу в розмірі 5261,34 грн з 22.02.2014,

- №141в від 17.02.2014 - сума простроченого платежу в розмірі 8861,56 грн з 28.02.2014 ,

- №142в від 17.02.2014 - сума простроченого платежу в розмірі 33619,40 грн з 28.02.2014,

- №179в від 17.02.2014 - сума простроченого платежу в розмірі 48336,00 грн з 28.02.2014,

- №159в від 18.02.2014 - сума простроченого платежу в розмірі 4872,80 грн з 29.02.2014,

- №233в від 27.02.2014 - сума простроченого платежу в розмірі 2573,06 грн з 10.03.2014 ,

- №49в від 11.03.2014 - сума простроченого платежу в розмірі 31634,17 грн з 22.03.2014,

- №95у від 11.03.2014 - сума простроченого платежу в розмірі 24480,00 грн з 22.03.2014,

- №76в від 13.03.2014 - сума простроченого платежу в розмірі 6173,78 грн з 24.03.2014,

- №114в від 19.03.2014 - сума простроченого платежу в розмірі 4968,78 грн з 30.03.2014,

- №123в від 20.03.2014 - сума простроченого платежу в розмірі 1739,58 грн з 31.03.2014,

- №160в від 26.03.2014 - сума простроченого платежу в розмірі 2400,18 грн з 06.04.2014,

- №179в від 27.03.2014 - сума простроченого платежу в розмірі 1358,26 грн з 07.04.2014,

- №176в від 26.06.2014 - сума простроченого платежу в розмірі 9010,30 грн з 07.07.2014,

- №2у від 01.08.2014 - сума простроченого платежу в розмірі 12317,51 грн з 12.08.2014,

- №45у від 08.08.2014 - сума простроченого платежу в розмірі 9172,18 грн з 19.08.2014,

- №46у від 08.08.2014 - сума простроченого платежу в розмірі 17536,76 грн з 19.08.2014,

- №18у від 03.09.2014 - сума простроченого платежу в розмірі 23278,64 грн з 14.09.2014,

- №111в від 06.10.2014 - сума простроченого платежу в розмірі 8262,00 грн з 17.10.2014.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ч.1 ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

В ч.2 ст.217 Господарського кодексу України зазначається, що у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ст.230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства, як це передбачено ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України.

Частиною 6 ст.232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Згідно з п.1 ч.2 ст.258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до п.10.3. Договору за порушення грошових зобовязань за цим Договором винна сторона сплачує постраждалій стороні штрафні санкції у наступних розмірах: у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період порушення винною стороною, від суми невиконаного грошового зобовязання за кожний день порушення виконання, 3% річних та інфляційні.

Судом встановлено, що Позивачем невірно здійснено нарахування пені за видатковою накладною №30у від 04.02.2014, адже враховуючи часткову проплату Відповідача сума простроченого платежу зменшена і станом на 19.06.2014 складає 7297,16 грн, а також невірно вказано кінцеві дати прострочення за видатковими накладними №33у від 05.02.2014, №159в від 18.02.2014, №233в від 27.02.2014, №76в від 13.03.2014, №114в від 19.03.2014, №123в від 20.03.2014, №160в від 26.03.2014, №179в від 27.03.2014, №176в від 26.06.2014, оскільки при зазначенні строків прострочення не враховано приписи п.8.1 Договору та вимоги ст.232 Господарського кодексу України, ст.253 Цивільного кодексу України.

Враховуючи умови Договору, встановлені судом суми заборгованості та періоди прострочки по оплаті отриманого товару за кожною окремою видатковою накладною, часткові проплати Відповідача, заявлений Позивачем період нарахування пені, вимоги ч.6 ст.232 Господарського кодексу України щодо обмеженого строку нарахування штрафних санкцій, п.1 ч.2 ст.258 Цивільного кодексу України щодо застосування позовної давності до вимог про стягнення неустойки, дату звернення до суду Позивача з позовом, суд здійснив власний розрахунок, що наведений нижче:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
№30у від 04.02.2014
7297.1619.06.2014 - 16.07.2014289.5000 %0.052 %*106.36
7297.1617.07.2014 - 15.08.20143012.5000 %0.068 %*149.94
№33у від 05.02.2014
26143.8619.06.2014 - 16.07.2014289.5000 %0.052 %*381.06
26143.8617.07.2014 - 16.08.20143112.5000 %0.068 %*555.11
№52в від 07.02.2014
1928.3819.06.2014 - 16.07.2014289.5000 %0.052 %*28.11
1928.3817.07.2014 - 18.08.20143312.5000 %0.068 %*43.59
№67в від 10.02.2014
1780.4019.06.2014 - 16.07.2014289.5000 %0.052 %*25.95
1780.4017.07.2014 - 21.08.20143612.5000 %0.068 %*43.90
№121у від 11.02.2014
5261.3419.06.2014 - 16.07.2014289.5000 %0.052 %*76.69
5261.3417.07.2014 - 22.08.20143712.5000 %0.068 %*133.34
№141в від 17.02.2014
8861.5619.06.2014 - 16.07.2014289.5000 %0.052 %*129.16
8861.5617.07.2014 - 28.08.20144312.5000 %0.068 %*260.99
№142в від 17.02.2014
33619.4019.06.2014 - 16.07.2014289.5000 %0.052 %*490.01
33619.4017.07.2014 - 28.08.20144312.5000 %0.068 %*990.16
№179в від 17.02.2014
48336.0019.06.2014 - 16.07.2014289.5000 %0.052 %*704.51
48336.0017.07.2014 - 28.08.20144312.5000 %0.068 %*1423.59
№159в від 18.02.2014
4872.8019.06.2014 - 16.07.2014289.5000 %0.052 %*71.02
4872.8017.07.2014 - 29.08.20144412.5000 %0.068 %*146.85
№233в від 27.02.2014
2573.0619.06.2014 - 16.07.2014289.5000 %0.052 %*37.50
2573.0617.07.2014 - 10.09.20145612.5000 %0.068 %*98.69
№49в від 11.03.2014
31634.1719.06.2014 - 16.07.2014289.5000 %0.052 %*461.08
31634.1717.07.2014 - 22.09.20146812.5000 %0.068 %*1473.37
№95у від 11.03.2014
24480.0019.06.2014 - 16.07.2014289.5000 %0.052 %*356.80
24480.0017.07.2014 - 22.09.20146812.5000 %0.068 %*1140.16
№76в від 13.03.2014
6173.7819.06.2014 - 16.07.2014289.5000 %0.052 %*89.98
6173.7817.07.2014 - 24.09.20147012.5000 %0.068 %*296.00
№114в від 19.03.2014
4968.7819.06.2014 - 16.07.2014289.5000 %0.052 %*72.42
4968.7817.07.2014 - 30.09.20147612.5000 %0.068 %*258.65
№123в від 20.03.2014
1739.5819.06.2014 - 16.07.2014289.5000 %0.052 %*25.35
1739.5817.07.2014 - 30.09.20147612.5000 %0.068 %*90.55
№160в від 26.03.2014
2400.1819.06.2014 - 16.07.2014289.5000 %0.052 %*34.98
2400.1817.07.2014 - 06.10.20148212.5000 %0.068 %*134.80
№179в від 27.03.2014
1358.2619.06.2014 - 16.07.2014289.5000 %0.052 %*19.80
1358.2617.07.2014 - 07.10.20148312.5000 %0.068 %*77.22
№176в від 26.06.2014
9010.3008.07.2014 - 16.07.201499.5000 %0.052 %*42.21
9010.3017.07.2014 - 12.11.201411912.5000 %0.068 %*734.40
9010.3013.11.2014 - 07.01.20155614.0000 %0.077 %*387.07
№2у від 01.08.2014
12317.5112.08.2014 - 12.11.20149312.5000 %0.068 %*784.61
12317.5113.11.2014 - 05.02.20158514.0000 %0.077 %*803.17
12317.5106.02.2015 - 12.02.2015719.5000 %0.107 %*92.13
№45у від 08.08.2014
9172.1819.08.2014 - 12.11.20148612.5000 %0.068 %*540.28
9172.1813.11.2014 - 05.02.20158514.0000 %0.077 %*598.08
9172.1806.02.2015 - 19.02.20151419.5000 %0.107 %*137.21
№46у від 08.08.2014
17536.7619.08.2014 - 12.11.20148612.5000 %0.068 %*1032.99
17536.7613.11.2014 - 05.02.20158514.0000 %0.077 %*1143.49
17536.7606.02.2015 - 19.02.20151419.5000 %0.107 %*262.33
№18у від 03.09.2014
23278.6416.09.2014 - 12.11.20145812.5000 %0.068 %*924.77
23278.6413.11.2014 - 05.02.20158514.0000 %0.077 %*1517.89
23278.6406.02.2015 - 03.03.20152619.5000 %0.107 %*646.70
23278.6404.03.2015 - 14.03.20151130.0000 %0.164 %*420.93
№111в від 06.10.2014
8262.0017.10.2014 - 12.11.20142712.5000 %0.068 %*152.79
8262.0013.11.2014 - 05.02.20158514.0000 %0.077 %*538.73
8262.0006.02.2015 - 03.03.20152619.5000 %0.107 %*229.53
8262.0004.03.2015 - 17.04.20154530.0000 %0.164 %*611.16

Оскільки, вірна сума пені, за розрахунком суду, складає 22028,16 грн, вимога Позивача про стягнення з Відповідача 22407,48 грн пені підлягає частковому задоволенню в сумі 22028,16 грн.

Згідно з ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що здійснений Позивачем розрахунок 3% річних за накладною №30у від 04.02.2014 на суму простроченого платежу 13984,50 грн за період з 15.02.2014 по 17.02.2014 є арифметично вірним та обґрунтованим.

Однак останнім, в подальшому, за загальний період з 18.02.2014 по 01.09.2015, нараховано 3% річних за 23-ма вищезазначеними видатковими накладними без врахування зменшення (внаслідок часткої проплати Відповідача) суми простроченого платежу за видатковою накладною №30у від 04.02.2014, що складає 7297,16 грн, а отже, Позивачем у розрахунку невірно вказано загальні суми прострочених платежів станом на відповідні дати.

Враховуючи умови Договору, встановлені судом суми заборгованості та періоди прострочки по оплаті отриманого товару за кожною окремою видатковою накладною, часткові проплати Відповідача, заявлений Позивачем період нарахування 3% річних, суд здійснив власний розрахунок, що наведений нижче:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
13984.5015.02.2014 - 17.02.201433 %3.45
35369.4018.02.2014 - 20.02.201433 %8.72
37149.8021.02.2014 - 21.02.201413 %3.05
42411.1422.02.2014 - 27.02.201463 %20.92
133228.1028.02.2014 - 28.02.201413 %10.95
138100.9001.03.2014 - 11.03.2014113 %124.86
140673.9612.03.2014 - 21.03.2014103 %115.62
196788.1322.03.2014 - 24.03.201433 %48.52
202961.9125.03.2014 - 31.03.201473 %116.77
209670.2701.04.2014 - 07.04.201473 %120.63
213428.7108.04.2014 - 07.07.2014913 %1596.33
222439.0108.07.2014 - 11.08.2014353 %639.89
234756.5212.08.2014 - 18.08.201473 %135.07
261465.4619.08.2014 - 15.09.2014283 %601.73
284744.1016.09.2014 - 06.10.2014213 %491.48
293006.1007.10.2014 - 16.10.2014103 %240.83
293006.1017.10.2014 - 01.09.20153203 %7706.46
Оскільки, вірна сума 3% річних, за розрахунком суду, становить 11985,28 грн, вимога Позивача про стягнення з Відповідача 12105,46 грн 3% річних підлягає частковому задоволенню в сумі 11985,28 грн.

Враховуючи умови Договору, встановлені судом суми заборгованості та періоди прострочки по оплаті отриманого товару за кожною окремою видатковою накладною, часткові проплати Відповідача, заявлений Позивачем період нарахування інфляційних втрат, суд здійснив власний розрахунок, що наведений нижче:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період№Інфляційне збільшення суми боргуІСума боргу з врахуванням індексу інфляціїі
17.10.2014 - 01.09..101.450131852.75424858.85
Оскільки, вірна сума інфляційних втрат, за розрахунком суду, становить 131852,75 грн, вимога Позивача про стягнення з Відповідача 135384,09 грн інфляційних втрат підлягає частковому задоволенню в сумі 131852,75 грн.

За таких обставин, суд вважає, що вимоги Позивача про стягнення з Відповідача 263006,10 грн основного боргу, 22028,16 грн пені, 11985,28 грн 3% річних та 131852,75 грн інфляційних втрат є правомірними, обґрунтованими, документально підтвердженими, Відповідачем не запереченими і належним чином не спростованими, а отже, такими, що підлягають задоволенню. В інших вимогах позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що під час судового засідання 07.09.2015 Відповідач просив розстрочити виконання рішення на 3 місяці.

Згідно з п.6 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Відповідно до ст.121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Згідно з приписами п.7.1.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 за №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

З правової позиції, викладеної в п.7.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 за №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" вбачається, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Як зазначається в п. 7.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 за №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" заяву про надання відстрочки, розстрочки, зміну способу і порядку виконання рішення слід розглядати за правилами ГПК у межах розглянутої господарським судом справи. Зокрема, заявник повинен подати докази надіслання другій стороні копії цієї заяви і доказів на її обґрунтування, сторони мають бути повідомлені про час і місце розгляду заяви тощо. У разі неподання заявником доказів надіслання другій стороні відповідних копій заява і додані до неї документи не пізніше трьох днів з дати надходження заяви повертаються заявникові без розгляду на підставі пункту 6 частини першої статті 63, статті 121 ГПК, про що виноситься ухвала.

Однак, Відповідачем відповідну заяву про розстрочення рішення не подано, а заявлено дану вимогу усно в ході судового засідання. Крім того, всупереч вимогам законодавства, Відповідач жодних документів в підтвердження необхідності рострочення рішення суду не надав, тому суд позбавлений можливості розглянути дане питання, адже повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини Відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Пунктом 7.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 за №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" передбачено, що господарський суд на підставі статті 121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання. Оскільки згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання. Також не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом.

Тому, суд вважає за необхідне зазначити, що Відповідач не позбавлений можливості звернутись з відповідною заявою у встановленому законодавством порядку.

При вирішенні питанні розподілу судових витрат, судом досліджено,що заява про збільшення позовних вимог подана Позивачем після 01.09.2015, тобто після внесення змін до Закону України «Про судовий збір» відповідно до якого ставка судового збору за подання позову становить 1,5% від ціни позову, виходячи з нової ціни позову, вимога про стягнення 432903,13 грн підлягає оплаті 6493,55 грн судового збору.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України відшкодування понесених Позивачем витрат по сплаті судового збору покладається судом на Відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 6433,09 грн.

Як зазначається в абз.5 п.4.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 за №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зменшення розміру позовних вимог згідно з пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" є підставою для повернення відповідної суми судового збору; що ж до інших судових витрат, то в такому разі вони у відповідній частині покладаються на позивача. Якщо ж таке зменшення пов'язане з частковим визнанням та задоволенням позову відповідачем після подання позову, то судовий збір у відповідній частині з урахуванням припису частини другої статті 49 ГПК може бути покладений на відповідача.

Відповідно до п.1. ч.1 та ч.2 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Відтак вимога Позивача про повернення зайво сплаченого судового збору підлягає задоволенню у розмірі 2372,32 грн.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 2, 43, 33, 34, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Радкомінвест (08162, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, смт Чабани, вул. Машинобудівників, буд. 1, код 35324921) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Кроналайн (04073, м. Київ, Оболонський р-н, провулок Куренівський, буд. 17, код 32645517) 263006,10 грн (двісті шістдесят три тисячі шість гривень десять копійок) основного боргу, 22028,16 грн (двадцять дві тисячі двадцять вісім гривень шістнадцять копійок) пені, 11985,28 грн (одинадцять тисяч девятсот вісімдесят пять гривень двадцять вісім копійок) 3% річних, 131852,75 грн (сто тридцять одну тисячу вісімсот пятдесят дві гривні сімдесят пять копійок) інфляційних втрат та 6433,09 грн (шість тисяч чотириста тридцять три гривні девять копійок) витрат по сплаті судового збору.

3. В інших позовних вимогах відмовити.

4. Повернути товариству з обмеженою відповідальністю Кроналайн (04073, м. Київ, Оболонський р-н, провулок Куренівський, буд. 17, код 32645517) з Державного бюджету України 2372,32 грн (дві тисячі триста сімдесят дві гривні тридцять дві копійки) зайво сплаченого судового збору за платіжним дорученням №2714 від 01.09.2015, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи № 911/2564/15.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 14 вересня 2015 року

Суддя О.О. Третьякова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.