ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"07" вересня 2015 р.Справа № 916/1720/15

За позовом: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "ФАНКОНІ"

про стягнення 87 447,92 грн.

Головуючий суддя Цісельський О.В.

судді Гут С.Ф.

ОСОБА_2

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_3 (за довіреністю)

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ: позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1, звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "ФАНКОНІ" 87 447,92 грн., де 35 970,99 грн. заборгованість, 7 952,04 грн. пеня, 43 524,89 грн. 0,5% за кожний календарний день користування від простроченої суми за невиконання грошового зобов'язання.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 27.04.2015р. позовну заяву (вх.№1819/15) прийнято до розгляду, порушено провадження у справі, присвоєно №916/1720/15 та справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

16.06.2015р. позивач звернувся до суду із заявою про збільшення розміру позовних вимог (вх.№2-3365/15) відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 35 970,99 грн., пеню в розмірі 11 085,95 грн., 0,5% за кожний календарний день користування від простроченої суми за невиконання грошового зобов'язання в розмірі 53 057,21 грн., яка судом прийнята до розгляду.

Письмове клопотання представника позивача про продовження строку розгляду справи (вх.№2-3363/15 від 16.06.2015р.) судом задоволено, у зв'язку з чим строк розгляду справи було продовжено до 08.07.2015р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 07.07.2015р. справу №916/1720/15 було призначено до колегіального розгляду.

Розпорядження керівника апарату господарського суду Одеської області від 07.07.2015р. №825 справу №916/1720/15 було призначено до повторного автоматичного розподілу.

На підставі повторного автоматичного розподілу, справу №916/1720/15 було передано на розгляд колегії суддів господарського суду Одеської області у складі: головуючий суддя Цісельський О.В., судді Гут С.Ф., Степанова Л.В.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 07.07.2015р. суддів господарського суду Одеської області у складі: головуючий суддя Цісельський О.В., судді Гут С.Ф., Степанова Л.В. прийняла справу №916/1720/15 до свого провадження та призначила до розгляду в судовому засіданні.

03.09.2015р. на адресу господарського суду Одеської області надійшла заява позивача про уточнення розміру позовних вимог (вх.№2-4818/15), відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 35 970,99 грн., пеню в розмірі 15 379,82 грн., 0,5% за кожний календарний день користування від простроченої суми за невиконання грошового зобов'язання в розмірі 65 107,30 грн., яка судом прийнята до розгляду.

Представник позивача заявлені позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення повернуте на адресу суду з відміткою про вручення останньому поштової кореспонденції, відзив на позов суду не надав, своїм правом на захист не скористався.

Як зазначено у третьому абзаці п.3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р., в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з ст.75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст.85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані позивачем докази, суд встановив:

03 січня 2014р. між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю "ФАНКОНІ" (Покупець) було укладено договір постави №1, згідно умов п.1.1. якого Постачальник приймає на себе зобов'язання поставити та передати у власність Покупця, а Покупець прийняти та оплатити товар найменування, кількість та вартість якого підтверджується супроводжувальними документами (накладними) на умовах цього Договору.

Відповідно до п.5.3. Договору Покупцю може бути надана відстрочка не більш 10 банківських днів з дня отримання товару. Відстрочка оплати вартості товару, що надається Постачальником, є комерційним кредитом. У разі несплати товару, вважається, що поставка здійснюється на умовах товарного кредиту та Покупець сплачує проценти за наданий кредит в розмірі 0,5% від вартості за кожен календарний день використання товарним кредитом, починаючи з дати поставки.

Пунктом 7.2. Договору у разі несвоєчасної оплати товару Покупець зобов'язаний сплатити Постачальнику на його вимогу пеню в розмір подвійної облікової ставки НБУ від вартості несплаченого товару за кожен день прострочки. Нарахування пені проводиться протягом всього строку прострочки виконання зобов'язання незалежно від його тривалості.

У відповідності до п.7.3. Договору у разі прострочки оплати поставленого товару Покупець, на вимогу Постачальника, зобов'язанй сплатити суму основного боргу з врахуванням індексу інфляції.

Цей Договір вступає в силу з моменту підписання його уповноваженими представниками сторін та діє до 31 грудня 2014 року. Якщо жодна із сторін або обидві сторони не виконуються або неналежно виконують свої зобов'язання за цим Договором, строк його дії продовжується до моменту належного виконання винною стороною (п.10.1. Договору).

На виконання умов вищенаведеного договору поставки позивачем було поставлено, а відповідачем було отримано товар на загальну суму 41 970,99 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткових накладних №1810 від 29.08.2014р. на суму 9 109,19 грн., №1811 від 29.08.2014р. на суму 11 944,31 грн., №1812 від 30.08.2014р. на суму 9 177,50 грн., №1813 від 30.08.2014р. на суму 11 501,97 грн., №1814 від 30.08.2014р. на суму 238,02 грн., проте відповідачем, вартість отриманого від позивача товару оплачена не в повному обсязі, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість в розмірі 35 970,99 грн.

Неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань в частині оплати вартості отриманого товару в розмірі 35 970,99 грн. і стало підставою для позивача звернутись до господарського суду Одеської області із даним позовом за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав:

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до частини першої статті 222 ГК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Стаття 620 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі невиконання боржником обов'язку передати кредиторові у власність або у користування річ, визначену індивідуальними ознаками, кредитор має право витребувати цю річ у боржника та вимагати її передання відповідно до умов зобов'язання. Кредитор втрачає право на витребування у боржника речі, визначеної індивідуальними ознаками, у разі, якщо ця річ вже передана третій особі у власність або в користування. Якщо річ, визначену індивідуальними ознаками, ще не передано, переважне право на її одержання має той з кредиторів, зобов'язання на користь якого виникло раніше, а коли це неможливо визначити, - кредитор, який першим пред'явив позов.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Стаття 712 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.656 Цивільного кодексу України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом. До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом.

За положеннями ст.662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Приписами ст.663 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Умовами ст.665 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Якщо продавець відмовився передати річ, визначену індивідуальними ознаками, покупець має право пред'явити продавцеві вимоги відповідно до статті 620 цього Кодексу.

Із змісту ст.693 Цивільного кодексу України вбачається, що якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобовязання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому ( п.1 ст. 656 Цивільного Кодексу України).

Приписами ст.553 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Стаття 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст.555 Цивільного кодексу України у разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов'язаний повідомити про це боржника, а в разі пред'явлення до нього позову - подати клопотання про залучення боржника до участі у справі. Якщо поручитель не повідомить боржника про вимогу кредитора і сам виконає зобов'язання, боржник має право висунути проти вимоги поручителя всі заперечення, які він мав проти вимоги кредитора. Поручитель має право висунути проти вимоги кредитора заперечення, які міг би висунути сам боржник, за умови, що ці заперечення не пов'язані з особою боржника. Поручитель має право висунути ці заперечення також у разі, якщо боржник відмовився від них або визнав свій борг.

Як вбачається з розрахунку заборгованості приведеного позивачем в позовній заяві та не спростованого відповідачем, останнім в порушення вищезазначених приписів чинного законодавства України та договору - зобовязання щодо сплати суми боргу на загальну суму 41 970,99 грн. не виконані, у зв'язку з чим стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума заборгованості в розмірі 35 970,99 грн.

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача 15 379,82 грн. пені, 65 107,30 0,5% за кожний календарний день користування від простроченої суми за невиконання грошового зобов'язання.

Оцінюючи вимоги про стягнення пені, суд зазначає наступне:

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є господарські санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання, або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною шостою статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Нарахування санкцій триває протягом шести місяців.

Проте законом або договором можуть бути передбачені інші умови нарахування.

Частина перша статті 223 ГК України передбачає, що при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені ЦК України, якщо інші строки не встановлено ГК України.

За змістом пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) передбачено спеціальну позовну давність в один рік.

Поняття позовної давності міститься в статті 256 ЦК України, відповідно до якої позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відтак частина шоста статті 232 ГК України передбачає строк та порядок, у межах якого нараховуються штрафні санкції, а строк, протягом якого особа може звернутись до суду за захистом свого порушеного права, встановлюється ЦК України.

Як було вище встановлено судом, за порушення зобов'язань за договором позивач нарахував відповідачу у відповідності до приписів договору пеню в сумі 15 379,82 грн., при цьому судом встановлено, що наданий позивачем розрахунок пені здійснений належним чином, у зв'язку з чим стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 15 379,82 грн. пені.

Оцінюючи позовні вимоги про стягнення з відповідача 65 107,30 грн. 0,5% за кожний календарний день користування від простроченої суми за невиконання грошового зобов'язання, суд зазначає наступне:

Стаття 694 Цивільного кодексу України встановлює, що договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. Товар продається в кредит за цінами, що діють на день продажу. Зміна ціни на товар, проданий в кредит, не є підставою для проведення перерахунку, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі невиконання продавцем обов'язку щодо передання товару, проданого в кредит, застосовуються положення статті 665 цього Кодексу. Якщо покупець прострочив оплату товару, проданого в кредит, продавець має право вимагати повернення неоплаченого товару. Якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати. Договором купівлі-продажу може бути передбачений обов'язок покупця сплачувати проценти на суму, що відповідає ціні товару, проданого в кредит, починаючи від дня передання товару продавцем. З моменту передання товару, проданого в кредит, і до його оплати продавцю належить право застави на цей товар.

Відповідно до п.5.3. Договору Покупцю може бути надана відстрочка не більш 10 банківських днів з дня отримання товару. Відстрочка оплати вартості товару, що надається Постачальником, є комерційним кредитом. У разі несплати товару, вважається, що поставка здійснюється на умовах товарного кредиту та Покупець сплачує проценти за наданий кредит в розмірі 0,5% від вартості за кожен календарний день використання товарним кредитом, починаючи з дати поставки.

Перевіривши розрахунок позивача 0,5% за кожний календарний день користування від простроченої суми за невиконання грошового зобов'язання, судом встановлено, що його здійснено належним чином, у зв'язку з чим з відповідача на користь позивача слід стягнути суму 0,5% за кожний календарний день користування від простроченої суми за невиконання грошового зобов'язання в розмірі заявленому позивачем, тобто в сумі 65 107,30 грн.

Відповідно до вимог ст.ст.32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищезазначені матеріали справи та проаналізовані положення чинного законодавства України, суд, вбачає доведеними та обґрунтованими заявлені позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, у звязку з чим стягненню з товариства з обмеженою відповідальністю "ФАНКОНІ" на користь позивача підлягає сума заборгованості, встановлена судом в розмірі 35 970,99 грн., сума пені, встановлена судом в розмірі 15 379,82 грн., сума 0,5% за кожний календарний день користування від простроченої суми за невиконання грошового зобов'язання, встановлена судом в розмірі 65 107,30 грн.

Відповідно до приписів ст.ст.44, 49 ГПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 2 329,16 грн.

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ФАНКОНІ" (65080, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, буд. 17, код ЄДРЮОФОП 38438017) на користь особи-підприємця ОСОБА_1 (68671, Одеська обл., Ізмаїльський район, с. Багате, вул. Осипенко, 8, ідентифікаційний код НОМЕР_1) 35 970 (тридцять п'ять тисяч дев'ятсот сімдесят) грн. 99 коп. заборгованості, 15 379 (п'ятнадцять тисяч триста сімдесят дев'ять) грн. 82 коп. пені, 65 107 (шістдесят п'ять тисяч сто сім) грн. 30 коп. 0,5% за кожний календарний день користування від простроченої суми за невиконання грошового зобов'язання, 2 329 (дві тисячі триста двадцять дев'ять) грн. 16 коп. витрат на оплату судового збору.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст.85 ГПК України.

Наказ видати в порядку ст.116 ГПК України

Повний текст рішення складено 14 вересня 2015 р.

Головуючий суддя О.В. Цісельський

Суддя С.Ф. Гут

Суддя Л.В. Степанова