КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2015 р. Справа№ 910/7471/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Баранця О.М.

суддів: Калатай Н.Ф.

Чорної Л.В.

при секретарі Квятківська Н.А.

за участю представників:

від прокуратури: Колодчина Р.В.

від позивача: Бондар М.В

від відповідача: не з'явились;

від третьої особи не з'явився

розглянувши Заступника прокурора міста Києва

апеляційну скаргу

на рішення

господарського суду м. Києва

від 08.06.2015 року

у справі № 910/7471/15-г (суддя Отрош І.М.)

За позовом Прокурора Солом'янського району міста Києва в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву

до Орендного підприємства Науково-дослідний інститут будівельного виробництва

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Приватне підприємство "Зодчий Київ"

про стягнення 530300 грн. 29 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.06.2015 року у позові відмовлено.

Стягнуто з Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву (01032, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, буд. 50-Г; ідентифікаційний код: 19030825) в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 10606 (десять тисяч шістсот шість) грн. 01 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, заступник прокурора міста Києва звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2015 року у та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.07.2015 р. апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2015 року прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Розпорядженням заступника голови Київського апеляційного господарського суду змінено склад колегії суду.

В судове засідання 28.07.2015 року представники відповідача та третьої особи не з'явилися. Розгляд справи було відкладено на 01.09.2015 року.

Розпорядженням секретаря палати Київського апеляційного господарського суду змінено склад колегії суду.

В судове засідання 01.09.2015 року представники відповідача та третьої особи не з'явилися. Розгляд справи було відкладено на 15.09.2015 року.

Розпорядженням секретаря палати Київського апеляційного господарського суду змінено склад колегії суду.

В судове засідання 15.09.2015 року представники відповідача та третьої особи не з'явилися.

Колегія суддів вважає за можливе здійснювати розгляд справи без участі представників відповідача та третьої особи, враховуючи що останні належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів даної справи, 17.06.1993 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву (орендодавець) та Організацією орендарів Науково-дослідного інституту будівельного виробництва Міністерства будівництва та архітектури (орендар) укладено Договір оренди № 89, який Додатковим договором № 6 від 10.07.2007 року був викладений у новій редакції.

Відповідно до п. 1.1 Договору в редакції Додаткового договору № 6 від 10.07.2007 року, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування цілісний майновий комплекс Науково-дослідного інституту будівельного виробництва за адресами: м. Київ, просп. Червонозоряний, 51 та м. Київ, вул. Максима Кривоноса (будівля фотодрукувальної лабораторії) (надалі - підприємство). Склад і вартість майна, що передається в оренду, визначено відповідно до акту оцінки, зведеного акту інвентаризації, протоколу засідання комісії з оцінки та передавального балансу підприємства, складеного станом на 30.04.2007 року, і становить: первісна вартість основних засобів - 92015616,10 грн.; залишкова вартість основних засобів - 48575875,63 грн.

Згідно з п. 2.1 Договору в редакції Додаткового договору № 6 від 10.07.2007 року, орендар вступає у строкове платне користування підприємством у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору та акту приймання-передачі підприємства.

Відповідно до п. 3.1 Договору в редакції Додаткового договору № 6 від 10.07.2007 року, орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, по якому є інформація про індекс інфляції - червень 2007 року, 249712 грн. 06 коп). Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством. Орендна плата за перший місяць оренди, липень 2007 року, визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Відповідно до п. 3.2 Договору в редакції Додаткового договору № 6 від 10.07.2007 року, орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Згідно з п. 3.3 Договору в редакції Додаткового договору № 6 від 10.07.2007 року, орендна плата перераховується орендарем до державного бюджету до 10 числа місяця, наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції.

Згідно з п. 3.5 Договору в редакції Додаткового договору № 6 від 10.07.2007 року, орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету відповідно до чинного законодавства України, з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Відповідно до п. 6.6 Договору в редакції Додаткового договору № 6 від 10.07.2007 року, орендар має право передавати за письмовою згодою орендодавця окремі інвентарні одиниці або їх частини, що входять до складу орендованого майна, у суборенду фізичним та юридичним особам в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Відповідно до п. 7.1 Договору в редакції Додаткового договору № 6 від 10.07.2007 року, орендодавець зобов'язується передати орендарю в оренду цілісний майновий комплекс згідно з цим Договором за актом приймання-передачі майна, який підписується одночасно з цим Договором.

Згідно з п. 10.1 Договору в редакції Додаткового договору № 6 від 10.07.2007 року, він укладений строком на 5 (п'ять) років, що діє з 10.07.2007 року до 10.07.2012 року включно.

17.11.2011 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву (орендодавець) та Орендним підприємством Науково-дослідний інститут будівельного виробництва (орендар) укладено Договір про розірвання Договору оренди цілісного майнового комплексу Науково-дослідного інституту будівельного виробництва від 17.06.1993 № 89, пунктом 2 якого сторони визначили, що Договір вважається розірваним з 19.11.2011; фактичною датою припинення користування орендарем об'єктом оренди є дата підписання акта приймання-передачі (повернення) цілісного майнового комплексу Науково-дослідного інституту будівельного виробництва від орендаря до іншого підприємства, яке визначає правонаступник органу, який до укладення договору оренди здійснював повноваження з управління відповідним майном, за згодою орендодавця.

31.07.2012 року за актом приймання-передачі державної частки цілісного майнового комплексу Орендного підприємства Науково-дослідний інститут будівельного виробництва, відповідач передав, а Державне підприємство Науково-дослідний інститут будівельного виробництва прийняло державну частку у своєму майні (цілісний майновий комплекс за адресами: м. Київ, просп. Червонозоряний, 51 та м. Київ, вул. Максима Кривоноса, 2-Б (належним чином засвідчена копія вказаного акту знаходиться в матеріалах справи).

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 287 Господарського кодексу України, орендодавцем щодо державного та комунального майна є Фонд державного майна України, його регіональні відділення - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке є державною власністю, а також іншого майна у випадках, передбачених законом.

04.06.2008 року, за згодою Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву (орендодавець), між Орендним підприємством Науково-дослідний інститут будівельного виробництва (орендар/балансоутримувач) та Приватним підприємством "Зодчий Київ" (суборендар) укладено Договір суборенди № 37/08 державного нерухомого майна, орендованого в складі цілісного майнового комплексу науково-дослідний інститут будівельного виробництва.

Відповідно до п. 1.1 Договору суборенди, оренда передає, а суборендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлові приміщення, загальною площею 755,81 кв.м., розміщене за адресою: м. Київ, просп. Червонозоряний, 51 на 1 поверсі та у підвалі інженерного корпусу будівлі, що знаходиться на балансі Науково-дослідного інституту будівельного виробництва (балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку станом на 29.02.2008 року і становить 5256045 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 2.1 Договору суборенди, суборендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у Договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору та акту приймання-передавання майна.

Згідно з п. 3.1 Договору суборенди, суборендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року №786, і становить без ПДВ за базовий місяць суборенди - лютий 2008 року, 26280 грн. 23 коп. Різниця між нарахованою платою за базовий місяць суборенди та тією її частиною, що отримує орендар (перевищення), погоджується з орендодавцем і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, по якому є інформація про індекс інфляції) - лютий 2008 року, 17558 грн. 38 коп. Суборендна плата та перевищення за перший місяць суборенди, червень 2008 року, встановлюється шляхом коригування суборендної плати та перевищення за базовий місяць суборенди на індекс інфляції за березень, квітень, травень, червень місяці 2008 року.

Відповідно до п. 3.2 Договору суборенди в редакції Договору № 3 від 30.12.2008 року, суборендна плата та перевищення за кожний звітний місяць визначаються шляхом коригування суборендної плати та перевищення за попередній місяць на індекс інфляції за звітний місяць. Суборендна плата та перевищення за січень 2009 року визначаються шляхом коригування їх величин за грудень 2008 року на індекс інфляції за січень

Відповідно до п. 3.3 Договору суборенди в редакції Договору № 3 від 30.12.2008 року, суборендна плата нараховується суборендарем згідно рахунку, виставленому орендарем з урахуванням індексу інфляції за звітний місяць, в повному обсязі до 12 числа місяця, наступного за звітним на розрахунковий рахунок орендаря.

У разі користування майном протягом неповного календарного місяця (першого та/або останнього місяців оренди) добова суборенда плата та перевищення за дні користування визначається згідно з чинною Методикою розрахунку на основі суборендної плати та перевищення за відповідні місяці пропорційно дням користування (п. 3.4 Договору суборенди).

Відповідно до п. 3.6 Договору суборенди, перерахування суборендної плати в повному обсязі здійснюється суборендарем самостійно впродовж п'яти днів, починаючи від дня виставлення рахунку орендарем на розрахунковий рахунок орендаря. Перевищення суборендної плати над тією її частиною, що отримує орендар, перераховується орендарем до державного бюджету до 12 числа місяця, наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції.

Згідно з абз. 2 п. 3.7 Договору суборенди, перевищення суборендної плати над тією її частиною, що отримує орендар, перерахована орендарем несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується з орендаря до державного бюджету, відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Відповідно до п. 7.1 Договору суборенди, орендар зобов'язаний передати суборендарю в суборенду майно згідно з цим Договором за актом приймання-передавання майна, який підписується одночасно з цим Договором.

Згідно з п. 7.2 Договору суборенди в редакції Договору № 3 від 30.12.2008 року, перевищення суборендної плати над тією частиною, що отримує орендар, перераховується орендарем до Державного бюджету до 15 числа місяця, наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції.

Відповідно до п. 7.3 Договору суборенди в редакції Договору № 3 від 31.12.2008 року, орендар зобов'язаний подавати Регіональному відділенню Фонду державного майна України по м. Києву копії платіжних доручень з відміткою банку про перерахування перевищення суборендної плати над тією частиною, що отримує орендар, до Державного бюджету України до 15 числа кожного місяця, наступного за звітним. Відповідальність за достовірність наданої інформації покладається на директора та головного бухгалтера орендаря.

Згідно з п. 10.1 Договору суборенди, цей договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з моменту погодження Регіональним відділенням розрахунку суборендної плати та перевищення по 04.05.2011 року, але не довше строку дії договору оренди цілісного майнового комплексу.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між Орендним підприємством Науково-дослідний інститут будівельного виробництва та Приватним підприємством "Зодчий Київ" договору, даний правочин за своєю правовою природою є договором суборенди (піднайму) державного майна.

До договору піднайму застосовуються положення про договір найму (частина 3 статті 774 Цивільного кодексу України).

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з п. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Згідно з частиною 3 статті 283 Господарського кодексу України об'єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об'єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб'єктам господарювання.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина 6 статті 283 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з частиною 2 статті 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до п. 2 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна, договір оренди припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; приватизації об'єкта оренди орендарем (за участю орендаря); банкрутства орендаря; загибелі об'єкта оренди; ліквідації юридичної особи, яка була орендарем або орендодавцем.

Згідно з п. 1 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Відповідно до статті 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

За актом приймання-передавання державного нерухомого майна за адресою: м. Київ, просп. Червонозоряний, 51 орендованого в складі цілісного майнового комплексу Науково-дослідний інститут будівельного виробництва від 04.06.2008 року Орендне підприємство Науково-дослідний інститут будівельного виробництва передало, а Приватне підприємство "Зодчий Київ" прийняло в строкове платне користування нерухоме майно - нежитлові приміщення, загальною площею 755,81 кв.м., розміщене за адресою: м. Київ, просп. Червонозоряний, 51 на 1 поверсі та у підвалі інженерного корпусу будівлі, що орендоване орендарем в складі цілісного майнового комплексу і обліковується на його балансі, а саме: інженерний корпус, перший поверх, площею 555,80 кв.м., та інженерний корпус, підвал, площею 200,01 кв.м., що разом становить 755,81 кв.м.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.01.2010 року у справі №40/385 за позовом Орендного підприємства Науково-дослідний інститут будівельного виробництва до Приватного підприємства "Зодчий Київ" про розірвання Договору суборенди державного нерухомого майна № 37/08 від 04.06.2008 року та виселення, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.05.2010 року, позовні вимоги задоволено повністю; розірвано Договір суборенди державного нерухомого майна №37/08 від 04.06.2008 року, укладений між Орендним підприємством Науково-дослідний інститут будівельного виробництва та Приватним підприємством "Зодчий Київ"; виселено Приватне підприємство "Зодчий Київ" із займаних нежитлових приміщень загальною площею 755,81 кв. м., що розташовані за адресою: м. Київ, проспект Червонозоряний, 51 на першому поверсі та в підвалі інженерного корпусу, балансоутримувачем яких є Науково-дослідний інститут будівельного виробництва, якими Приватне підприємство "Зодчий Київ" користувалося на підставі Договору суборенди державного нерухомого майна № 37/08 від 04.06.2008 року.

14.07.2010 року на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2010 року та постанови Київського апеляційного господарського суду від 20.05.2010 року видано наказ, яким наказано виселити Приватне підприємство "Зодчий Київ" із займаних нежитлових приміщень загальною площею 755,81 кв. м., що розташовані за адресою: м. Київ, проспект Червонозоряний, 51 на першому поверсі та в підвалі інженерного корпусу, балансоутримувачем яких є Науково-дослідний інститут будівельного виробництва, якими Приватне підприємство "Зодчий Київ" користувалося на підставі Договору суборенди державного нерухомого майна № 37/08 від 04.06.2008 року.

Відповідно до акту державного виконавця від 10.08.2010 року встановлено, що наказ Господарського суду міста Києва від 14.07.2010 року виконаний повно та фактично (належним чином засвідчена копія акту знаходиться в матеріалах справи).

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що, на думку прокурора та позивача, відповідач не у повному обсязі перерахував до Державного бюджету України частину суборендної плати (перевищення, різницю між нарахованою платою за базовий місяць суборенди та тією її частиною, що отримує орендар, відповідно до п. 3.1 Договору суборенди) за період з травня 2009 року по серпень 2010 року у загальному розмірі 336734 грн. 18 коп.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Укладений між сторонами договір є договором піднайму (суборенди), до якого, згідно до ч. 3 ст. 774 Цивільного кодексу України, застосовуються положення про договір найму, за якими наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України).

У відповідності до частини 2 статті 22 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар має право передати в суборенду нерухоме та інше окреме індивідуально визначене майно (окремі верстати, обладнання, транспортні засоби, нежилі приміщення тощо), якщо інше не передбачено договором оренди. При цьому строк надання майна у суборенду не може перевищувати терміну дії договору оренди.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що плата за суборенду цього майна, яку отримує орендар, не повинна перевищувати орендної плати орендаря за майно, що передається в суборенду. Різниця між нарахованою платою за суборенду і тією її частиною, яку отримує орендар, спрямовується до державного або місцевого бюджету. Контроль за визначенням розміру плати за суборенду та спрямуванням її (в частині, що перевищує суму орендної плати за майно, яке передається в суборенду) до відповідного бюджету покладається на орендодавців, зазначених у статті 5 цього Закону.

Правові відносини між Орендним підприємством Науково-дослідний інститут будівельного виробництва та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву регулюються Договором оренди № 89 від 17.06.1993 року, який Додатковим договором № 6 від 10.07.2007 року був викладений у новій редакції.

Зокрема, порядок визначення розміру орендної плати та строк її сплати врегульовані у розділі 3 Договору оренди № 89 від 17.06.1993 року в редакції Додаткового договору № 6 від 10.07.2007 року.

Правові ж відносини між Орендним підприємством Науково-дослідний інститут будівельного виробництва та Приватним підприємством "Зодчий Київ" регулюються Договором суборенди № 37/08 державного нерухомого майна, орендованого в складі цілісного майнового комплексу науково-дослідний інститут будівельного виробництва, від 04.06.2008 року.

Так, порядок визначення суборендної плати, строки та порядок її сплати визначені у розділі 4 Договору суборенди.

Разом з тим, відповідно до п. 3.6 Договору суборенди, перерахування суборендної плати в повному обсязі здійснюється суборендарем самостійно впродовж п'яти днів, починаючи від дня виставлення рахунку орендарем на розрахунковий рахунок орендаря. Перевищення суборендної плати над тією її частиною, що отримує орендар, перераховується орендарем до державного бюджету до 12 числа місяця, наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції.

Згідно з абз. 2 п. 3.7 Договору суборенди, перевищення суборендної плати над тією її частиною, що отримує орендар, перерахована орендарем несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується з орендаря до державного бюджету, відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Однак, станом на час розгляду справи, відповідачем не перераховано до Державного бюджету України суму перевищення суборендної плати за період з травня 2009 року по серпень 2010 року включно, внаслідок чого виник спір у справі.

Умовами договору визначено, що у разі припинення (розірвання) договору суборенди суборендар сплачує суборендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії договору суборенди не звільняє суборендаря від обов'язку сплатити заборгованість за суборендою платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За змістом ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 7.2 Договору суборенди в редакції Договору № 3 від 30.12.2008, перевищення суборендної плати над тією частиною, що отримує орендар, перераховується орендарем до Державного бюджету до 15 числа місяця, наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції.

Статтею 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Враховуючи викладене, ненадходження коштів від суборендаря не є підставою для звільнення орендаря від виконання покладеного на нього обов'язку перераховувати перевищення суборендної плати до державного бюджету, про що дійшов помилкового висновку суд першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 336734,18 грн. суми перевищення орендної плати підлягають задоволенню, оскільки невжиття з боку орендаря заходів щодо примусового стягнення заборгованості по суборендній платі, яка утворилась в подальшому, не звільняє останнього від виконання обов'язків зі сплати відповідної різниці за оренду та суборенду.

Крім цього, позивач просив стягнути з відповідача 151672,69 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розмір інфляційних втрат, судова колегія приходить до висновку про те, що позовна вимога про стягнення з відповідача 151672,69 грн. інфляційних втрат підлягає задоволенню повністю.

Щодо вимог про стягнення пені в розмірі 41893,42 грн. колегія суддів дійшла висновку про відмову в їх задоволенні з огляду на п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

28.05.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Прокурора Солом'янського району міста Києва надійшла заява про зміну предмету позову шляхом доповнення, в якій прокурор просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 540402 грн. 32 коп., з яких 336734 грн. 18 коп. суми основного боргу, 151672 грн. 69 коп. інфляційних втрат, 41893 грн. 42 коп. пені та 10102 грн. 03 коп. штрафу.

В пункті 3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу. Невідповідність згаданої заяви вимогам цих норм процесуального права є підставою для її повернення з підстав, передбачених частиною першою статті 63 ГПК.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

У разі подання позивачем заяви, направленої на одночасну зміну предмета і підстав позову, господарський суд повинен відмовити в задоволенні такої заяви і, приєднавши її до матеріалів справи та зазначивши про цю відмову в описовій частині рішення (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи), розглянути по суті раніше заявлені позовні вимоги, якщо позивач не відмовляється від позову. Позивач при цьому не позбавлений права звернутися з новим позовом у загальному порядку.

Зважаючи на те, що заявлені прокурором вимоги щодо стягнення з відповідача штрафу у розмірі 10102 грн. 03 коп. є зміною одночасно і предмету і підстави позову (з огляду на те, що при поданні позовної заяви вимога про стягнення штрафу заявлена не була та підставою для стягнення штрафу є, зокрема, порушення п. 3.8 Договору суборенди № 37/08 державного нерухомого майна, орендованого в складі цілісного майнового комплексу науково-дослідний інститут будівельного виробництва, від 04.06.2008), суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні вказаної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно із частиною 1 статті 36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин в їх сукупності.

Приписами статті 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Тож, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції та часткове задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва на рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2015 року у справі №910/7471/15-г задольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2015 року у справі №910/7471/15-г скасувати та прийняти нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Орендного підприємства Науково-дослідний інститут будівельного виробництва (03680, м. Київ, проспект Червонозоряний, 51, ) на користь Державного бюджету України (УДКСУ у Шевченківському районі м. Києва, код 37995466, банк одержувача - ГУ ДКСУ у м. Києві, р/р 0011, МФО 820019, КЕКД 22080200) 336734,18 грн. суму перевищення суборендної плати та 151672,69 грн. інфляційні нарахування.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

3. Стягнути з Орендного підприємства Науково-дослідний інститут будівельного виробництва (03680, м. Київ, проспект Червонозоряний, 51, ) в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 9768,14 грн.

4. Стягнути з Орендного підприємства Науково-дослідний інститут будівельного виробництва (03680, м. Київ, проспект Червонозоряний, 51, ) в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 4884,07 грн. за подання апеляційної скарги.

5. Видачу наказів доручити Господарському суду м. Києва.

6. Справу № 910/7471/15-г повернути до Господарського суду міста Києва.

7. Копію постанови направити сторонам, прокуратурі та третій особі.

Головуючий суддя О.М. Баранець

Судді Н.Ф. Калатай

Л.В. Чорна

Повний текст постанови складено 15.09.2015 року.