КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2015 р. Справа№ 910/15537/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Власова Ю.Л.

Самсіна Р.І.

від позивача: Самокиш В.Ю.

від відповідача-1: не з'явився

від відповідача-2: не з'явився

від відповідача-3: Купер М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Бетон Нова" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.09.2014р. у справі №910/15537/14 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Товариством з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль"

до 1. Приватного акціонерного товариства "Бетон Нова",

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Централь-Строй",

3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбус",

про стягнення 163 900, 85 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 23.09.2014 по справі № 910/15537/14 позов ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" до ПАТ "Бетон Нова", ТОВ "Централь-Строй" та ТОВ "Укрбус" про стягнення 163 900, 85 грн.- задоволено повністю, а саме:

- стягнуто з ТОВ "Укрбус" на користь ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" заборгованість в сумі 46 244 грн. 66 коп. та 924 грн. 89 коп. судового збору;

- стягнуто солідарно з ПАТ "Бетон Нова" та ТОВ "Централь-Строй" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" заборгованість в сумі 163 900 грн. 85 коп.;

- провадження у справі № 910/15537/14 в частині стягнення з ТОВ "Укрбус" на користь ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" 117 656 грн. 19 коп. припинено;

- стягнуто з ПАТ "Бетон Нова" на користь ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" 1 092 грн. 67 коп. судового збору;

- стягнуто з ТОВ "Централь-Строй" на користь ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" 1 092 грн. 67 коп. судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що матеріалами справи підтверджується факт неналежного виконання відповідачами зобов'язань за договором та заборгованість відповідачів перед позивачем в сумі 163 900,85 грн. Крім того, судом встановлено, що 24.12.2012 ухвалою Господарського суду м. Києва порушено провадження у справі № 5011-44/18705-2012 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбус". На підставі ст.ст. 1, 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" Позивач в межах справи № 5011-44/18705-2012 звернувся до Господарського суду м. Києва із заявою з вимогами до Відповідача 3 на загальну суму 1 313 833,49 грн., за вісьма договорами фінансового лізингу № L1276-10/07, № L1276-10/07, № L1276-10/07, № L1277-10/07, № L1276-10/07, № L1276-10/07, № L1281-10/07, № L1282-10/07. В зв"язку з включенням даної суми до реєстру вимог кредиторів відповідача 3 провадження у справі в частині стягнення з Відповідача 3, як одного із солідарних боржників, 117 656,19 грн. заборгованості за Договором лізингу, припинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач-1 звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким в позові відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що:

- відповідача-1 не було належним чином повідомлено про розгляд справи судом першої інстанції;

- договір поруки від 31.10.2007, за умовами якого відповідач-1 поручився за виконання боржником своїх зобовґязань за договорами фінансового лізингу, - є припиненим внаслідок зміни без згоди відповідача-1 обсягу його відповідальності за договором поруки від 31.10.2007.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу ПАТ "Бетон Нова" по справі №910/15537/14 передано на розгляд судді Київського апеляційного господарського суду Станіку С.Р.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду Тищенко А.І. від 21.11.2014 для розгляду апеляційної скарги ПАТ "Бетон Нова" по справі №910/15537/14 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя: Станік С.Р., судді: Власов Ю.Л., Корсакова Г.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.11.2014 справу №910/15537/14 прийнято до провадження колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Власов Ю.Л., Корсакова Г.В. Розгляд справи №910/15537/14 призначено на 10.12.2014 об 11:40 год.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.12.2014 розгляд справи відкладено до 23.12.2014.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду Тищенко А.І. від 23.12.2014 справу № 910/15537/14 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду в складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Власов Ю.Л., Самсін Р.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.12.2014 справу №910/15537/14 прийнято до провадження колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Власов Ю.Л., Самсін Р.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.12.2014 розгляд справи відкладено до 21.01.2015.

В судовому засіданні 21.01.2015 представник позивача заперечував проти апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.

Позивач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу наголошував на тому, що підстави для задоволення апеляційної скарги з наведених апелянтом доводів - відсутні, оскільки рішенням Господарського суду міста Києва від 29.08.2013 у справі № 5011-8/17114-2012, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.11.2013, у задоволенні позову ПАТ Бетон Нова" відмовлено повністю з тих підстав, що укладення угод від 01.03.2009 до договорів фінансового лізингу не призвело до збільшення відповідальності поручителя.

В судовому засіданні 21.01.2015 представник відповідача-3 підтримав доводи апеляційної скарги Відповідача-1. Зокрема, вказував на те, що між боржником та поручителями укладені окремі договори поруки, а тому безпосередньо між поручителями відсутня спільна порука, а тому підстави для солідарного стягнення заборгованості з обох поручителів - відсутні.

Відповідач-1 в судове засідання 23.12.2014 своїх представників не направив, про день, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідач-2 в судове засідання 23.12.2014 своїх представників не направив, про день, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що ухвала про прийняття апеляційної скарги до провадження від 24.11.2014 була направлена відповідачу-2 та відповідачу-3 поштовим відправленням, але не вручена адресатам.

Крім того, у зв'язку з внесенням 01.12.2014 змін до інформаційного листа Вищого господарського суду України «Про Закон України Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» від 12.09.2014 N 01-06/1290/14, інформація про час і місце судових засідань, призначених відповідними ухвалами на 23.12.2014 та 21.01.2015, розміщено на сторінці Київського апеляційного господарського суду (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/).

Дослідивши наявні матеріали справи, враховуючи те, що відповідачі-2,3 були повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, неявка представників відповідачів-2,3 не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги, з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду, визначених ст. 102 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази,проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, та підтверджується наявними матеріалами справи, 31.10.2007 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" (далі - Позивач, Лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрбус" (далі - Відповідач 3, Лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу № L1276-10/07 (далі - Договір).

У відповідності до п. 1.1. Договору, Лізингодавець на підставі договорів купівлі-продажу (поставки) зобов'язався придбати у свою власність та передати на умовах фінансового лізингу без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у тимчасове володіння та користування за плату майно - предмет лізингу, найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого визначаються в Специфікації (Додаток № 2 до Договору лізингу), а Лізингоодержувач зобов'язався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах Договору.

У подальшому сторонами було внесено ряд змін до Договору та його додатків, зокрема, укладено Угоди про внесення змін до Договору фінансового лізингу від 01.03.2009, 04.01.2010, 01.04.2010, 02.07.2010, 01.10.2010, 01.03.2011, 01.11.2011, які є невід'ємними частинами Договору.

Згідно з п.1.2 Договору, строк лізингу складається з Періодів лізингу, зазначених в Графіку лізингових платежів (додаток № 1 до Договору) та не може бути менше одного року. Додаток № 1 до Договору - Графік лізингових платежів або Графік розрахунку заборгованості (далі - Графік) у відповідності до п.9.4 Договору є його невід'ємною частиною.

Пунктами 4.1 та 4.2 Договору встановлено, що лізингові платежі складаються з авансового лізингового платежу га поточних лізингових платежів, що включають суму, яка відшкодовує частину вартості Предмета лізингу та комісію Лізингодавця (Позивача). Розмір поточного лізингового платежу за певний період лізингу зазначається в Графіку (Додаток №1 до Договору).

У відповідності до Загальних умов фінансового лізингу (додаток № 4 до Договору) (далі - Загальні умови) Лізингоодержувач (Відповідач 3) сплачує поточні лізингові платежі щомісяця авансом до 8 числа поточного місяця на підставі рахунку Лізингодавця (Позивача), направленого на вказану в Договорі електронну адресу Лізингоодержувача або за допомогою факсимільного зв'язку. При чому, у разі неотримання рахунку Лізингодавця (Позивача) до 5 числа поточного місяця Лізингоодержувач (Відгговідач 3) зобов'язаний звернутися до Лізингодавця (Позивача) та отримати свій рахунок самостійно. В цьому випадку Лізингоодержувач (Відповідач 3) зобов'язаний оплатити рахунок до 10 числа поточного місяця (п.5.3 Загальних умов).

З пункту 5.4 Загальних умов вбачається, що Лізингоодержувач (Відповідач 3) сплачує поточні лізингові платежі починаючи з першого періоду лізингу. При цьому, першим періодом лізингу вважається календарний місяць, що слідує за місяцем, в якому Предмет лізингу був переданий Лізингоодержувачу (Відповідач 3) за Актом приймання-передачі. Зазначені у Графіку порядкові номери періодів лізингу відповідають календарним місяцям, які слідують за першим періодом лізингу в прямому порядку.

Пунктом 4.9 Договору лізингу передбачено, що всі визначені Договором платежі, за виключенням компенсації відсотків за фінансування придбання Предмета лізингу, Лізингоодержувач сплачує за правилами, наведеними в Графіку.

Згідно з пунктом 11.4.6 Договору, із змінами від 04.01.2010, розмір комісії для кожного періоду лізингу розраховується за ставкою 1150 USD Libor 1M плюс 6,405270% річних від заборгованості Лізингоодержувача, визначеної у грошовому еквіваленті іноземної валюти на початок відповідного періоду лізингу згідно Графіку (колонка "В" Додатку 1 до угоди). Розрахована таким чином сума комісії перераховується в гривні за Курсом НБУ на перший робочий день кожного лізингового періоду, плюс ставка до Пенсійного фонду з купівлі іноземної валюти, що діє на момент виставлення рахунку у розмірі, визначеному чинним законодавством, та комісія АТ "Райффайзен Банк Аваль" з купівлі валюти.

Відповідно до п. 4.10 Договору, із змінами від 04.01.2010, перерахунок лізингових платежів, розрахованих у грошовому еквіваленті іноземної валюти, здійснюється Лізингодавцем за Курсом НБУ на перший робочий день кожного лізингового періоду у відповідності з Графіком (Додаток 1 до Угоди), плюс ставка збору до Пенсійного фонду з купівлі іноземної валюти, що діє на момент виставлення рахунку у розмірі визначеному чинним законодавством, та комісія АТ "Райффайзен Банк Аваль" з купівлі валюти.

Також сторони Договору погодили, що зазначений в Графіку розмір поточних лізингових платежів у гривні розраховується за курсом НБУ до обраної згідно Договору іноземної валюти на перший робочий день першого лізингового періоду, а у випадку зміни на день складання рахунку Лізингодавця за другий та наступні лізингові періоди встановленого НБУ курсу гривні до обраної згідно Договору іноземної валюти, зазначені в цьому Графіку лізингові платежі за кожний з періодів лізингу змінюються пропорційно зміні курсу на день складання рахунку за відповідний лізинговий період.

Валютою для розрахунку лізингових платежів у гривні Сторони обрали долари США (п. 6.1.4. Загальних умов).

Відповідно до п. 6.1 Загальних умов, Лізингодавець (Позивач) має право в односторонньому порядку змінити суму лізингових платежів у наступних випадках (включаючи, але не обмежуючись):

6.1.1. У випадку зміни встановленого на день укладення Договору розміру ставки USD Libor на період 1 місяць, розмір комісії змінюється відповідно за кожний з періодів лізингу починаючи з такого чергового періоду лізингу.

6.1.2. У випадку зміни чинного законодавства щодо лізингової діяльності Лізингодавця, системи оподаткування, розміру податків, зборів, обов'язкових платежів, пов'язаних з Предметом лізингу та/або виконанням Лізингодавцем своїх обов'язків за Договором.

6.1.3. У разі перевищення розміру комісії Лізингодавця за Договором над подвійною обліковою ставкою Національного банку України, встановленою на день нарахування такої комісії за період, який минув з дня нарахування попереднього лізингового платежу за цим Договором, розраховану від вартості Предмета лізингу, комісія у складі лізингового платежу підлягає збільшенню на суму, яка дорівнює розміру ПДВ за ставкою 20%, нарахованому на таке перевищення.

6.1.4. Оскільки для розрахунку розміру лізингових платежів у гривні Сторони обрали долари США, то у випадку зміни на день складання рахунку за відповідний лізинговий період, встановленого Національним банком України курсу гривні до доларів США по відношенню до визначеного в п. 2. Графіку курсу, лізингові платежі змінюються пропорційно зміні курсу гривні до доларів США.

6.1.5. В інших випадках, визначених Договором та додатками до нього, в тому числі у разі виникнення у Лізингодавця додаткових витрат, які виникли в період дії цього Договору та пов'язані з ним.

Відповідно до п. 6.2. Загальних умов, змінений за правилами п. 6.1 Загальних умов розмір лізингових платежів зазначається у відповідному рахунку Лізингодавця (Позивача) та підлягає сплаті Лізингоодержувачем (Відповідачем 3) у безспірному порядку.

Таким чином, у випадку зміни встановленого НБУ курсу гривні до іноземної валюти, а також ставки фінансування на визначений період відбувається зміна розміру визначених у Графіку лізингових платежів. Розрахована таким чином сума підлягає сплаті Лізингоодержувачем (Відповідачем 3).

На виконання умов Договору, Позивач (Лізингодавець) придбав предмет лізингу за договором купівлі-продажу та передав їх у тимчасове володіння та користування Відповідачу 3 (Лізингоодержувачу), що підтверджується підписаним представниками Сторін актом приймання-передачі предмету лізингу.

Як встановлено судом першої інстанції, і з чим погоджується суд апеляційної інстанції, відповідач, в порушення умов Договору, свої зобов'язання належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість у розмірі 163 900,85 грн. за рахунками-фактурами №№ LC1276-10/07/32-063 від 01.08.2012, LC1276-10/07/33-065 від 03.09.2012, LC1276-10/07/34-066 від 01.10.2012, LC1276-10/07/35-068 від 01.11.2012, LC1276-10/07/36-070 від 03.12.2012, LC1276-10/07/37-072 від 03.01.2013, LC1276-10/07/38-074 від 01.02.2013.

З метою забезпечення виконання Лізингоодержувачем умов Договору лізингу, 31.10.2007 між Лізингодавцем та Закритим акціонерним товариством "Бетон Нова" (яке в подальшому перейменовано в Приватне акціонерне товариство «Бетон Нова») (далі - Відповідач 1 або Поручитель 1) укладено Договір поруки (далі - Договір поруки), відповідно до п. 1.2. якого Поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед Лізингодавцем відповідати по зобов'язанням Лізингоодержувача, які виникають за Договором лізингу, включаючи, але не обмежуючись наступним: сплатити лізингові та всі інші платежі на умовах договорів лізингу, неустойку (пеню, штрафи) в розмірі, строки та у випадках, передбачених договорами лізингу, а також виконати інші умови договорів лізингу в повному обсязі.

У подальшому, на виконання вимог Закону України "Про акціонерні товариства", Закрите акціонерне товариство "Бетон Нова" перейменовано на Приватне акціонерне товариство "Бетон Нова".

Крім того, з метою забезпечення виконання Лізингоодержувачем умов Договору лізингу, 31.10.2007 між Лізингодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Централь-Строй" (далі - Відповідач 2 або Поручитель 2) укладено Договір поруки (далі - Договір поруки 2), відповідно до п. 1.2. якого Поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед Лізингодавцем відповідати по зобов'язанням Лізингоодержувача, які виникають за Договорами лізингу, включаючи, але не обмежуючись наступним: сплатити лізингові та всі інші платежі на умовах договорів лізингу, неустойку (пеню, штрафи) в розмірі, строки та у випадках, передбачених договорами лізингу, а також виконати інші умови договорів лізингу в повному обсязі.

Положення Договору поруки 1 та Договору поруки 2 є подібними між собою.

Згідно з п.п. 2.1, 2.4, 3.1 Договорів поруки Відповідач 1 та Відповідач 2, у випадку невиконання Лізингоодержувачем взятих на себе зобов'язань за Договорами лізингу, несуть солідарну відповідальність перед Лізингодавцем у тому ж обсязі, що і Лізингоодержувач, включаючи сплату основного боргу за Договорами лізингу, нарахованих лізингових платежів та неустойки.

У випадку невиконання Лізингоодержувачем боргових зобов'язань перед Лізингодавцем за Договором лізингу, Лізингодавець мас право звернутись до Відповідача 1 та Відповідача 2 з вимогою про виконання боргових зобов'язань в повному обсязі чи в частині.

З метою досудового врегулювання спору Позивач звернувся до Поручителя 1 з листом-вимогою про виконання зобов'язань № 608 від 05.05.2014 та до Поручителя 2 з листами-вимогами про виконання зобов'язань № 609 та № 610 від 05.05.2014. Жодним з Відповідачів вимоги Позивача виконані не були.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 ст. 553, ст 554 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 Господарського кодексу України, лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів.

Частина 2 ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачає, що за договором фінансового лізингу (надалі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Як встановлено судом першої інстанції, і з чим погоджується суд апеляційної інстанції, матеріалами справи підтверджується факт неналежного виконання Відповідачами зобов'язань за Договором та заборгованість Відповідачів перед Позивачем в сумі 163 900,85 грн.

24.12.2012 ухвалою Господарського суду м. Києва порушено провадження у справі № 5011-44/18705-2012 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбус".

На підставі ст.ст. 1, 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" Позивач в межах справи № 5011-44/18705-2012 звернувся до Господарського суду м. Києва із заявою з вимогами до Відповідача 3 на загальну суму 1 313 833,49 грн., за вісьма договорами фінансового лізингу № L1276-10/07, № L1276-10/07, № L1276-10/07, № L1277-10/07, № L1276-10/07, № L1276-10/07, № L1281-10/07, № L1282-10/07.

Відповідно до абзацу 6 ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон), кредитор - юридична або фізична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника, щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам боржника, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів). Конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство. До конкурсних кредиторів відносяться також кредитори, вимоги яких до боржника виникли внаслідок правонаступництва за умови виникнення таких вимог до порушення провадження у справі про банкрутство. Поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

22.05.2013 ухвалою Господарського суду м. Києва у справі № 5011-44/18705-2012 затверджено реєстр вимог кредиторів Відповідача 3, кредиторські вимоги Позивача до Відповідача 3 включені до реєстру вимог кредиторів у повному обсязі, на суму 1 313 833,49 грн.

До загальної суми вимог включені, зокрема, 117 656,19 грн. заборгованості, що обліковується у боржника за договором фінансового лізингу L1276-10/07 у зв'язку із несплатою Відповідачем 3 рахунків-фактур №№ LC1276-10/07/32-063 від 01.08.2012, LC1276-10/07/33-065 від 03.09.2012, LC1276-10/07/34-066 від 01.10.2012, LC1276-10/07/35-068 від 01.11.2012, LC1276-10/07/36-070 від 03.12.2012, строк сплати яких настав до дня порушення справи про банкрутство Відповідача 3 (конкурсні вимоги).

Після порушення справи про банкрутство Відповідача 3, останньому, згідно з умовами Договору, на підставі рахунків-фактур №№ LC1276-10/07/37-072 від 03.01.2013, LC1276-10/07/38-074 від 01.02.2013 на сплату лізингових платежів за користування предметом лізингу під час провадження у справі про банкрутство, нараховано 46 244,66 грн. заборгованості (поточні вимоги).

Відтак, факт існування заборгованості Відповідача 3 в сумі 117 656,19 грн., підстави та порядок її нарахування підтверджені ухвалою Господарського суду м. Києва у справі № 5011-44/18705-2012 від 22.05.2013 та не потребують додаткового доказування.

В зв"язку з включенням даної суми до реєстру вимог кредиторів відповідача 3, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про припинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України в частині стягнення з Відповідача 3, як одного із солідарних боржників, 117656,19 грн. заборгованості за Договором лізингу.

Поточні вимоги в сумі 46 244,66 грн., які виникли вже після порушення провадження у справі, підтверджені належними матеріалами справи. не заперечуються сторонами і підлягають стягненню з ТОВ «Укрбус» на користь позивача.

Статтею 543 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Відповідно до статті 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1). Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 2). Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 3).

Отже, з урахуваннями вищенаведених приписів чинного законодавства, суд апеляційної інстанції вважає, що особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (частина третя статті 554 ЦК України). Ця норма не може бути застосована до правовідносин, що виникли з декількох договорів поруки, оскільки поручителі не несуть солідарної відповідальності один перед одним, якщо інше не передбачено договором, і таку поруку не можна вважати їхньою спільною. Таким чином, порука кількох осіб може бути визначена як спільна у разі укладення договору поруки декількома поручителями та встановлення умовами договору волевиявлення цих осіб щодо спільного забезпечення зобов'язання. Лише у такому випадку поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою (спільна порука).

Наведене узгоджується і з приписами п. 4.1.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 1 від 24.11.2014.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції помилково присуджено до солідарного стягнення з ПАТ "Бетон Нова" та ТОВ "Централь-Строй" на користь ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" заборгованість в сумі 163 900 грн. 85 коп., оскільки між ПАТ "Бетон Нова" та ТОВ "Централь-Строй" відсутня спільна порука по відношенню до боржника, а тому ПАТ "Бетон Нова" та ТОВ "Централь-Строй" не відповідають перед позивачем (як кредитором у відповідних зобов'язннях) солідарно з боржником (відповідачем 3) та не відповідають солідарно між собою, а відповідають кожний окремо перед кредитором солідарно з боржником.

Згідно з положеннями частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Суд, здійснюючи правосуддя, забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави (підпункт 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі про призначення судом більш м'якого покарання від 2 листопада 2004 року N 15-рп/2004). Тому в контексті статті 55 Конституції України органи судової влади здійснюють функцію захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних або юридичних осіб у сфері цивільних і господарських правовідносин.

Як зазначено в резолютивній частині Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002р. у справі щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 124 Конституції України, положення частини другої статті 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що права позивача, як кредитора, є порушеними відповідачем-3, як боржником за договорами фінансового лізингу (зі змінами і доповненнями, внесеними відповідними угодами), а також відповідачем -1 та відповідачем-2, як поручителями за окремими договорами поруки від 31.10.2007, відповідальність яких є окремою по відношенню один до одного, проте солідарною з боржником в межах обсягів відповідальності за договорами поруки, зокрема щодо зобов'язань лізингоодержувача, які виникли за договором лізингу, включаючи, але не обмежуючись наступним: сплати лізингових та всіх інших платежів на умовах договору лізингу, неустойки (пені, штрафів) в розмірі, строки та у випадках, передбачених договором лізингу, а також виконання інших умов договору лізингу в повному обсязі.

Виходячи з того, що загальний розмір заборгованості відповідача 3 за лізинговими платежами становить 163 900,85 грн., з яких припинено провадження в сумі 117 656,19 грн. у зв'язку з їх включенням до кредиторських вимог позивача у справі № 5011-44/18705-2012 про банкрутство відповідача-3, проте, які в свою чергу забезпечені порукою відповідача 1 та відповідача 2 у повному обсязі, а тому з боржника на користь позивача підлягає стягненню залишок заборгованості в розмірі 46 244,66 грн., а солідарному стягненню з боржника (відповідача 3) та відповідача1 (як поручителя за договором поруки від 31.10.2007), та солідарному стягненню з боржника та відповідача 2 (як поручителя за договором поруки від 31.10.2007) сума заборгованості в розмірі 163 900,85 грн.

Таким чином, оскільки наведена сума заборгованості 163 900,85 грн. підлягає солідарному стягненню з боржника та кожного поручителя окремо у повному обсязі, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції у відповідній частині підлягає зміні, а саме: стягненню солідарно з ТОВ «Укрбус» та ПАТ «Бетон Нова» на користь ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» підлягає заборгованість в сумі 163 900 (сто шістдесят три тисячі дев'ятсот) грн. 85 коп., а також стягненню солідарно з ТОВ «Укрбус» та ТОВ «Централь-Строй» на користь ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» підлягає заборгованість в сумі 163 900 (сто шістдесят три тисячі дев'ятсот) грн. 85 коп.

Довод апелянта про те, що договір поруки від 31.10.2007, за умовами якого відповідач-1 поручився за виконання боржником своїх зобовґязань за договорами фінансового лізингу, - є припиненим внаслідок зміни без згоди відповідача-1 обсягу його відповідальності за договором поруки від 31.10.2007, судом апеляційної інстанції відхиляється як необґрунтований з огляду на наступне.

З метою забезпечення виконання зобов'язань товариством з обмеженою відповідальністю "Укрбус" за вищезазначеними договорами фінансового лізингу між товариством з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" (лізингодавець) та приватним акціонерним товариством "Бетон Нова" (поручитель) укладено договір поруки від 31.10.2007.

Відповідно до пункту 1.2 договору поруки, поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед лізингодавцем відповідати по зобов'язанням лізингоодержувача, які виникають за договором лізингу, включаючи, але не обмежуючись наступним: сплатити лізингові та всі інші платежі на умовах договору лізингу, неустойку (пеню, штрафи) в розмірі, строки та у випадках, передбачених договором лізингу, а також виконати інші умови договору лізингу в повному обсязі.

Пунктом 1.4.1 договору поруки встановлено, що поручитель ознайомлений з положеннями договору лізингу, цілком розуміє його зміст та згоден виступати поручителем за борговими зобов'язаннями. Будь-яке посилання в тексті цього договору на положення лізингового договору є достатнім для виявлення волі кожної сторони щодо змісту такого посилання.

Отже, укладаючи договір поруки, поручитель був обізнаний про те, що вартість предметів лізингу може бути змінена, у зв'язку із чим складаються нові графіки платежів, які приймаються лізингоодержувачем у безспірному порядку, та погодився відповідати перед лізингодавцем за зобов'язаннями лізингоодержувача.

Приватне акціонерне товариство "Бетон Нова" вважаючи, що внаслідок укладання угод від 01.03.2009 та 04.01.2010 про внесення змін до Договорів фінансового лізингу, збільшено обсяг відповідальності поручителя, звернувся до суду з відповідним позовом про визнання припиненими правовідносин за Договором поруки від 31.10.2007.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.08.2013 у справі № 5011-8/17114-2012, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.11.2013, у задоволенні позову ПАТ Бетон Нова" відмовлено повністю з тих підстав, що укладення угод від 01.03.2009 до договорів фінасового лізингу не призвело до збільшення відповідальності поручителя, оскільки загальна база розрахунку лізингових платежів в цілому зменшилася. Стосовно угод від 04.01.2010 року до договорів лізингу від 31.10.2007, згідно п. 1 цих угод, у зв'язку із наявністю у лізингоодержувача простроченої заборгованості за договорами фінансового лізингу, сторони дійшли згоди здійснити реструктуризацію заборгованості шляхом збільшення такої заборгованості лізингоодержувача, яка є базою розрахунку лізингових платежів, на суму заборгованості за простроченими рахунками. Отже, угодами від 04.01.2010, сторонами не було збільшено зобов'язання лізингоодержувача щодо сплати лізингових платежів, а зміни стосувались лише сум до сплати в певному періоді, у зв'язку із простроченням лізингоодержувачем оплати лізингових платежів та здійснення реструктуризації боргу. Крім того, угодами від 04.01.2010 не було збільшено розмір лізингових платежів шляхом встановлення бази для розрахунку лізингових платежів у грошовому еквіваленті іноземної валюти, оскільки визначення розміру лізингового платежу у грошовому еквіваленті іноземної валюти не призводить до збільшення самого розміру лізингового платежу або вартості предмета лізингу, а лише визначає його доларовий еквівалент. Крім цього, сторонами не було визначено, що курс іноземної валюти визначений в угодах від 04.01.2010 буде збільшуватися та за рахунок цього буде збільшуватися вартість предмету лізингу та розміри лізингових платежів. Враховуючи викладене, укладення угод від 01.03.2009 та 04.01.2010 до договорів фінансового лізингу не призвело до збільшення розміру основного зобов'язання без згоди поручителя.

Також, доводи апелянта про те, що його не було належним чином повідомлено про розгляд справи судом першої інстанції судом апеляційної інстанції відхиляються з огляду на наступне.

Пунктом 6 інформаційного листа Вищого господарського суду України «Про Закон України Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» від 12.09.2014 N 01-06/1290/14 (зі змінами і доповненнями, внесеними інформаційним листом Вищого господарського суду України від 1 грудня 2014 року N 01-06/2052/14), визначено, що учасник судового процесу, який знаходиться на території проведення АТО, вважатиметься належним чином повідомленим про час і місце засідання господарського суду за таких умов.

1) Якщо відповідну ухвалу господарським судом надіслано поштою за місцезнаходженням учасника судового процесу, зазначеним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. При цьому слід мати на увазі, що згідно із статтею 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, вони вважаються достовірними, доки до них не внесено відповідних змін.

2) У разі коли учасник судового процесу не значиться у згаданому реєстрі, - якщо названу ухвалу господарським судом надіслано поштою за адресою, яку зазначено в заяві (скарзі), або за місцем проживання фізичної особи, або за місцезнаходженням відокремленого підрозділу юридичної особи (коли заяву пов'язано з його діяльністю).

3) Якщо у господарського суду наявні достовірні (тобто документально підтверджені підприємством зв'язку) відомості про неможливість здійснення поштових відправлень до певних населених пунктів чи місцевостей, то суд не вчиняє дій, зазначених у підпунктах 1 і 2 цього пункту. У такому разі, а також у випадках, коли поштові відправлення учасникам судового процесу все ж було надіслано, але їх повернуто підприємством зв'язку через неможливість вручення, суд здійснює відповідне повідомлення шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного зв'язку чи електронною поштою або з використанням інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. У такому разі на примірнику переданого тексту, що залишається у матеріалах справи, зазначаються дата і година його передачі і прізвища та ініціали осіб, які передали і прийняли текст. У матеріалах справи мають міститися документи, що підтверджують отримання учасником судового процесу повідомлення (завірений судом витяг з журналу реєстрації телефонограм, журналу реєстрації електронних поштових відправлень тощо).

4) За неможливості здійснити повідомлення учасника судового процесу і в такий спосіб - інформація про час і місце судового засідання розміщується на сторінці відповідного суду (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/). У такому разі на роздрукованій сторінці з мережі Інтернет, на якій розміщено інформацію про час та місце засідання господарського суду, зазначаються дата розміщення інформації, прізвище та ініціали судді, у провадженні якого знаходиться відповідна справа, а також вчиняється його підпис.

Якщо господарським судом вжито відповідних заходів щодо повідомлення учасника судового процесу, який знаходиться на території проведення АТО, у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування прийнятого судового рішення з посиланням на пункт 2 частини третьої статті 104 або пункт 2 частини другої статті 111-10 ГПК.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, юридичним місцезнаходженням апелянта є Донецька обл. м. Дебальцево, яке знаходиться на території проведення АТО.

В свою чергу, судом першої інстанції ухвали про порушення провадження у справі та про відкладення були передані для відправлення поштовій установі, проте, поштові відправлення не були прийняті до пересилання у зв'язку проведенням бойових дій у зоні АТО, про що в справі наявний лист УДППЗ «Укрпошта» в особі Київської міської дирекції № 50-06/620 від 23.07.2014.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Частина 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду за результатами перегляду справи в апеляційному порядку, не обмежуючись доводами апеляційної скарги, дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині солідарного стягнення з поручителів (відповідача-2 та відповідача-1) суми заборгованості боржника (відповідача-3) а саме: стягненню солідарно з ТОВ «Укрбус» та ПАТ «Бетон Нова» на користь ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» підлягає заборгованість в сумі 163 900 (сто шістдесят три тисячі дев'ятсот) грн. 85 коп., а також стягненню солідарно з ТОВ «Укрбус» та ТОВ «Централь-Строй» на користь ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» підлягає заборгованість в сумі 163 900 (сто шістдесят три тисячі дев'ятсот) грн. 85 коп. В решті рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

У відповідності до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати за подачу апеляційної скарги підлягають покладенню на позивача та апелянта порівну.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Бетон Нова" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.09.2014р. у справі №910/15537/14 - задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.09.2014р. у справі №910/15537/14 - змінити.

3. Резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 23.09.2014р. у справі №910/15537/14 викласти в наступній редакції:

«Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбус" (04119, м. Київ, вул. Якіра, 13-б; ідентифікаційний код 34926028) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" (04073, м. Київ, просп. Московський, 9, корп. 5, офіс 101; ідентифікаційний код 34480657) заборгованість в сумі 46 244 (сорок шість тисяч двісті сорок чотири) грн. 66 коп. та 924 (дев'ятсот двадцять чотири) грн. 89 коп. судового збору.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбус" (04119, м. Київ, вул. Якіра, 13-б; ідентифікаційний код 34926028) та Приватного акціонерного товариства "Бетон Нова" (84791, Донецька обл., м. Дебальцеве, смт. Миронівський, вул. Радянська, 42; ідентифікаційний код 32406629) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" (04073, м. Київ, просп. Московський, 9, корп. 5, офіс 101; ідентифікаційний код 34480657) заборгованість в сумі 163 900 (сто шістдесят три тисячі дев'ятсот) грн. 85 коп.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбус" (04119, м. Київ, вул. Якіра, 13-б; ідентифікаційний код 34926028) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Централь-Строй" (83023, м. Донецьк, вул. Автотранспортників, 4; ідентифікаційний код 34926028) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" (04073, м. Київ, просп. Московський, 9, корп. 5, офіс 101; ідентифікаційний код 34480657) заборгованість в сумі 163 900 (сто шістдесят три тисячі дев'ятсот) грн. 85 коп.

Провадження у справі № 910/15537/14 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбус" (04119, м. Київ, вул. Якіра, 13-б; ідентифікаційний код 34926028) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" (04073, м. Київ, просп. Московський, 9, корп. 5, офіс 101; ідентифікаційний код 34480657) 117 656 (сто сімнадцять тисяч шістсот п'ятдесят шість) грн. 19 коп. припинити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Бетон Нова" (84791, Донецька обл., м. Дебальцеве, смт. Миронівський, вул. Радянська, 42; ідентифікаційний код 32406629) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" (04073, м. Київ, просп. Московський, 9, корп. 5, офіс 101; ідентифікаційний код 34480657) 1 092 (одну тисячу дев'яносто дві) грн. 67 коп. судового збору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Централь-Строй" (83023, м. Донецьк, вул. Автотранспортників, 4; ідентифікаційний код 34926028) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" (04073, м. Київ, просп. Московський, 9, корп. 5, офіс 101; ідентифікаційний код 34480657) 1 092 (одну тисячу дев'яносто дві) грн. 67 коп. судового збору.».

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" (04073, м. Київ, просп. Московський, 9, корп. 5, офіс 101; ідентифікаційний код 34480657) на користь Приватного акціонерного товариства "Бетон Нова" (84791, Донецька обл., м. Дебальцеве, смт. Миронівський, вул. Радянська, 42; ідентифікаційний код 32406629) 819 вісімсот дев'ятнадцять) грн. 50 коп. судового збору за подачу апеляційної скарги.

5. Доручити господарському суду міста Києва видати накази на виконання даної постанови.

6. Матеріали справи повернути до місцевого господарського суду.

7. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України в порядку та строки, встановлені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді Ю.Л. Власов

Р.І. Самсін