ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.09.15р. Справа № 904/5493/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АККУ-ЕНЕРГО"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ"

про стягнення заборгованості 65 240,28 грн. за договором про продаж продукції

Суддя Юзіков С.Г.

Представники:

Позивача - Зоценко П.О., довіреність №б/н від 15.07.15р.; Божко О.О., довіреність №б/н від 15.07.15р.

Відповідача - не з'явився (про час і місце засідання суду сповіщений належно)

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 65 240,28 грн. за договором про продаж продукції, з яких: 40 401,60 грн. - основного боргу, 8 693,54 грн. - пені, 630,93 грн. - 3 % річних, 15 514,21 грн. - збитків від інфляції, мотивуючи порушенням Відповідачем договірних зобов'язань у частині оплати.

Відповідач позов заперечує, мотивуючи тим, що згідно зі Специфікацією № 1 Товар поставляється на умовах СРТ м. Нікополь, склад Покупця (Інкотермс 2000). За Інкотермс 2000 щодо умов поставки СРТ пунктом А. 8. "Докази поставки, транспортні документи або еквівалентні електронні повідомлення" зазначено, що продавець зобов'язаний за власний рахунок надати покупцю, якщо так прийнято, звичайний(-і) транспортний(-і) документ(-и) відповідного транспорту, щодо якого укладено договір перевезення у відповідності зі статтею А.3 (наприклад, оборотний коносамент, необоротну морську накладну, документ внутрішнього водного транспорту, повітряну, залізничну чи автотранспортну накладну, або транспортні документи змішаного перевезення). Зазначеного документу Відповідач не отримував та до справи такий документ Позивачем не додано. Крім того, згідно з п. 3.4 Договору разом з Товаром Постачальник передає Покупцю наступні документи: рахунок-фактуру, товарну накладну, товарно-транспортну накладну, податкову накладну, сертифікат якості виробника, інші документи (за необхідності). Позивач надав Господарському суду копію рахунку на оплату за замовленням № СФ-ДН/09129 від 08.09.2014р., проте доказів направлення зазначеного рахунку чи отримання його Відповідачем у справі не представлено. Посилання, що міститься у видатковій накладній № РН-09240010 від 24 вересня 2014р. на те, що Покупець прийняв Товар за супровідними документами (ТТН, рахунок, податкова накладна, сертифікат відповідності, техпаспорт, інструкція по експлуатації) згідно умов Договору, є узагальненими, та не уточнюють які саме документи за номерами та датами могли бути отримані Покупцем і чи стосуються ці документи отриманого за Договором поставки № Т 20140052 від 18.07.14р. Товару. Крім того, Довіреність № 9798 від 24.09.14р. уповноважує спеціаліста ТОВ "ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ" Диченко Д.Є. на отримання від ТОВ "АККУ-ЕНЕРГО" лише акумулятора, і не надає йому права отримання документів. Отже, відповідно до п. 4.4. Договору Покупець вправі збільшити строк оплати поставленого Товару пропорційно часу прострочення надання всіх документів.

Також, у відзиві на позов Відповідач зауважує, що навіть якщо Позивач вважає, що заборгованість за Договором у Відповідача виникла, штрафні санкції та відповідальність за порушення грошового зобов'язання ним нараховані з порушенням умов Договору та діючого законодавства. Так, відповідно до листа Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 № 62-97р. при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Якщо Позивач вважає, що прострочення платежу почалось 24.11.2014р. то розрахунок індексу інфляції він мав би здійснити з грудня 2014р., а не з листопада, як зазначено у доданому до Позовної заяви Розрахунку стягуваної суми. Стосовно вимоги Позивача про стягнення з Відповідача пені, зазначено, що відповідно до п. 2.1. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом. При укладенні Договору поставки № Т 20140052 від 18.07.2014р. сторони домовились, що у разі несвоєчасного здійснення розрахунків за договором Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від несплаченої суми за кожен день прострочки (п. 7.5. Договору). Тобто, Сторони не визначили у Договорі розмір пені у відсотках, як це передбачено вимогами законів, а лише обмежили її розмір подвійною обліковою ставкою НБУ, що не дозволяє встановити конкретний розмір пені, погоджений сторонами та який підлягає застосуванню при нарахуванні санкцій. Таким чином, оскільки сторони не узгодили в договорі конкретний розмір пені, то нарахування Позивачем пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України є неправомірним.

Розгляд справи відкладався.

Відповідач явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив. Відповідач повідомлений належним чином про час і місце слухання справи, про що свідчать наявні у матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення № 53 0, 53 3.

За пропозицією суду, Позивач повідомляв Відповідачеві про час і місце засідання суду, про що надав докази.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Оскільки явка у судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників Позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

18.07.14р. сторонами укладено Договір № Т 20140052, за п. 1.1 якого на умовах, викладених в розділах Договору, Постачальник зобов'язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити продукцію матеріально-технічного призначення, надалі іменовану Товар. Найменування, асортимент, номенклатура, сортамент, кількість Товару вказані в Специфікаціях, оформлених у вигляді Додатків до Договору, які є невід'ємною його частиною.

Згідно з п. 3.4 Договору, разом з Товаром Постачальник передає Покупцеві наступні документи:

- рахунок - фактуру;

- товарну накладну;

- товарно-транспортну накладну (якщо Товар поставляється ж/д або автомобільним транспортом);

- податкову накладну;

- сертифікат якості виробника;

- інші документи (при необхідності: паспорт, інструкцію по експлуатації та ін.);

- документи , обумовлені відповідною специфікацією до договору .

Згідно з п. 3.9 Договору датою поставки Товару і датою переходу права власності є дата підписання Сторонами Акту прийому - передачі або дата, зазначена Покупцем у товарно-транспортній накладній при прийомі Товару. Сторони у Специфікації можуть визначити інші умови переходу права власності на Товар і дати поставки.

Пунктом 4.4 Договору сторони погодили, що покупець має право збільшити термін оплати поставленого Товару відповідно до часу прострочення надання всіх документів.

У пункті 7.5 Договору сторони встановили, що у випадку несвоєчасного здійснення розрахунку за Договором, Покупець виплачує Постачальнику пеню в розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який нараховується пеня, від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Загальна вартість товару визначена п. 2.1 Договору та Специфікацєю №1 і становить 40 401,60 грн. з ПДВ.

24.09.14р. Позивачем поставлено Відповідачеві Товар на суму 40 401,60 грн. з ПДВ. Підтвердженням цього є підписана сторонами видаткова накладна № РН-0924010 від 24.09.14р. та довіреність №9798 від 24.09.14р. на представника Відповідача. У видатковій накладній зазначено, що Постачальник передав, а Покупець прийняв Товар за супровідними документами (ТТН, рахунок, податкова накладна, сертифікат відповідності, техпаспорт, інструкція по експлуатації) згідно умов Договору.

Відповідно до п.4.1 Договору та Специфікації №1, Покупець повинен був здійснити розрахунок за товар протягом 60 календарних днів з моменту поставки Товару та надання Постачальником рахунку. Відповідно, дата остаточного розрахунку - 23.11.14р., проте, за даними Позивача, гроші за Товар він не отримав. Починаючи з 16.12.14р., на ім'я комерційного директора Покупця Позивачем надіслано три листи з проханням розрахуватися за поставлений Товар. Відповіді на листи Позивач не одержав, борг за Товар Відповідач не погасив. Позивач Відповідачеві направив претензію № 23/01/15 від 26.01.15р., але відповідь на претензію не надійшла, борг залишається непогашеним.

За розрахунком Позивача, станом на 11.06.15р. борг Відповідача перед Позивачем становить 40 401,60 грн. з ПДВ.

На прострочений борг Відповідача Позивачем нараховані: 8 693,54 грн. - пені за період прострочення з 23.11.14р. по 21.05.15р., 630,93 грн. - 3 % річних за період з 23.11.14р. по 31.05.15р., 15 514,21 грн. - збитків від інфляції за період з 23.11.14р. по 31.05.15р.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобов'язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення містить ст. 712 ЦК України.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Заперечення Відповідача про ненастання у Позивача строку вимоги судом не приймаються, оскільки у видатковій накладній № РН-09240010 від 24.09.14р., підписаній представником Відповідача, вказано, що Покупець прийняв Товар за супровідними документами (ТТН, рахунок, податкова накладна, сертифікат відповідності, техпаспорт, інструкція по експлуатації), тобто такі документи прийняті Відповідачем, оскільки ним прийнято Товар. Крім того, Відповідач не надав суду доказів звернення до Позивача з вимогою про вручення необхідних документів, зокрема рахунку на оплату поставлено Товару й відмови чи відсутності реагування Позивача на звернення Відповідача.

Перевіривши розрахунки Позивача, господарський суд визнає їх обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи в частині основного боргу.

Щодо решти розрахунку, суд погоджується з позицією Відповідача про те, що збитки від інфляції та річні нараховані Позивачем невірно, оскільки з урахуванням умов Договору, прострочення відповідача почалося з 25.11.14р., а розрахунки Позивач провів з 23.11.14р.

При цьому, за перерахунком суду 3 % річних становлять 620,97 грн., а збитки від інфляції за період з грудня 2014р. по травень 2015р. перевищують нарахування Позивача, тому суд вважає, що збитки від інфляції з простроченої суми підлягають стягненню за розрахунком Позивача.

Також, суд погоджується з Відповідачем, що оскільки умовами Договору не визначено розмір пені у встановлений чинним законодавством спосіб, а лише обмежено її розмір подвійною обліковою ставкою НБУ, що не дозволяє встановити конкретний розмір пені, погоджений сторонами. Таким чином, оскільки сторони не узгодили в Договорі конкретний розмір пені, то нарахування Позивачем пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України є неправомірним, а вимога про її стягнення задоволенню не підлягає.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню у розмірі 40 401,60 грн. - основного боргу, 620,97 грн. - 3 % річних, 15 514,21 грн. - збитків від інфляції, решта позовних вимог задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст. 49 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на обидві сторони, пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-84, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ" (53201, м. Нікополь, пр. Трубників, 56, код 355373 63) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АККУ-ЕНЕРГО" (03680, м.Київ, бульвар Івана Лепсе, 4, корп. 20, код 319 027 69) 40 401,60 грн. - основного боргу, 620,97 грн. - 3 % річних, 15 514,21 грн. - збитків від інфляції, 1 583,27 грн. - судового збору.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту.

Суддя С.Г. Юзіков

Рішення підписане__________________