номер провадження справи 7/70/14-12/109/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2015 Справа № 908/3435/14

Господарський суд Запорізької області у складі колегії суддів: головуючий суддя Смірнов О.Г., судді - Соловйов В.М., Давиденко І.В.,

За участю секретаря судового засідання Утюж С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу № 908/3435/14

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ", м. Запоріжжя

про стягнення 30 058,82 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - Данилевський О.М., довіреність № 14-89 від 18.04.14 р.

від відповідача - не з'явився

З метою усунення суперечностей у доводах та доказах сторін, у судових засіданнях 16.06.2015 року та 14.07.2015 року згідно вимог ст. 77 ГПК України були оголошені перерви до 14.07.2015 року та до 28.07.2015 року, без винесення процесуальних документів суду, за наслідком яких були складені протоколи відповідно до вимог ст. 811 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 28.07.2015 року за обопільним клопотанням представників сторін строк розгляду справи був продовжений на підставі ст. 69 ГПК України на п'ятнадцять календарних днів до 12.08.2015 року.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Запорізької області № 01-04/388/15 від 11.08.2015 року призначений розгляд справи № 908/3435/14 колегіально у складі трьох суддів: головуючий суддя - Смірнов О.Г., судді - Соловйов В.М., Давиденко І.В.

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ" про стягнення пені в сумі 18100,12 грн., штрафу в сумі 3646,78 грн., трьох процентів річних в сумі 3613,12 грн., інфляційних витрат в сумі 4698,80 грн., що разом складають 30058,82 грн., за договором про закупівлю природного газу № 14/ТЕ-13 від 08.02.2012 року.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 28.01.2015 року у справі № 908/3435/14 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ" задоволено, а саме: вирішено стягнути з Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" пеню в сумі 18100,12 грн., штраф в сумі 3646,78 грн., три проценти річних в сумі 3613,12 грн., інфляційні втрати в сумі 4698,80 грн., судовий збір в сумі 1827,00 грн.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18.03.2015 року зазначене рішення залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 12.05.2015 року постанову Харківського апеляційного господарського суду від 18.03.2015 року та рішення господарського суду Запорізької області від 28.01.2015 року у справі № 908/3435/14 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду Запорізької області.

Судом прийнято до уваги, що вказівки, які містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи відповідно до вимог статті 111-12 ГПК України. Так, під час нового розгляду спору у даній справі судом обов'язково повинні бути досліджені спільні протокольні рішення «Про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету (т. 1 а.с. 86-161, том 2 а.с. 1-40) щодо проведення розрахунків відповідачем за спожитий в 2012 році природний газ за договором № 14/ТЕ-13 від 08.02.2012 року, сторонами яких є у тому числі позивач та відповідач, а також повинно бути з'ясовано питання щодо можливості відповідача, з урахуванням застосованої сторонами процедури, встановленої Порядком проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію (який затверджений наказом Міністерства палива та енергетики України, НАК "Нафтогаз України", Державного казначейства України від 03.02.2009 року № 55/57/43), здійснювати розрахунки з оплати вартості отриманого протягом 2012 року згідно з договором № 14/ТЕ-13 від 08.02.2012 року природного газу до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідач у справі - Публічне акціонерне товариство "Мотор Січ", 17.10.2014 року надав суду в порядку ст. 59 ГПК України, відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує, мотивуючи свою позицію наступним:

- вказує, що позовні вимоги не ґрунтуються на фактичних обставинах, які мали місце в 2012 році і врегульовувались спеціальними нормативно-правовими актами, виконання яких в наслідку викликало кілька денну затримку в повній оплаті поставленого газу в звітному місяці, а також такі вимоги не відповідають певним положенням договору купівлі-продажу природного газу №14/ТЕ-13 від 08.02.2012 року;

- додатковою угодою № 2 від 30.11.2012 року до договору № 14/ТЕ-13 від 08.02.2012 року згідно домовленості сторін було виключено положення про додаткову сплату Покупцем штрафу у розмірі 7 відсотків від суми простроченого платежу за прострочення понад 30 днів, отже позивачем в позові такий штраф протиправно розрахований і заявлений до відшкодування в сумі 3646,78 грн.;

- мета укладання договору купівлі-продажу природного газу № 14/ТЕ-13 від 08.02.2012 року з позивачем є суспільно вагомою і пов'язана з виробництвом теплової енергії, яка споживається населенням та релігійними організаціями, тобто фактично відповідач є посередником в ланці отримання населенням теплової енергії;

- відповідальність відповідача з забезпечення населення тепловою енергією вимагає одночасно виконувати не тільки вимоги договору № 14/ТЕ-13 від 08.02.2012 року, а й вимоги низки спеціальних законодавчих актів, якими передбачається процедура розрахунку і надання населенню не тільки теплової енергії, а і пільг, субсидій та компенсацій на оплату тепло-, водопостачання, зокрема такими актами є: постанова Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005 року, якою затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій і наказ Міністерства палива та енергетики, НАК "Нафтогаз України", Державного казначейства України від 03.02.2009 року № 55/57/43, яким затверджено Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію;

- сторонами таких взаємовідносин є не тільки АТ «Мотор Січ», але й ПАТ НАК "Нафтогаз України", а тому положення таких законодавчих актів є обов'язковими до виконання цими суб'єктами;

- вважає, що при розв'язанні даного спору слід врахувати положення постанови КМУ від 11.01.2005 року № 20, якою передбачений Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій;

- вказує, що наказом Міністерства палива та енергетики України, НАК "Нафтогаз України", Державного казначейства України від 03.02.2009 року № 55/57/43, затверджено Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, який визначає взаємовідносини між органами Державної казначейської служби України, головними фінансовими управліннями обласних державних адміністрацій (далі - головні фінансові управління), Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, НАК "Нафтогаз України", ДП «Енергоринок» та іншими учасниками розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, що проводяться відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005 року;

- вказаний Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію передбачає наступне:

· розрахунки, передбачені в пункті 1.1. цього Порядку, проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню (далі - акти звіряння) або договорів, що визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) (далі - договори) та спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання (п. 1.2. Порядку);

· усі учасники розрахунків зобов'язані забезпечувати підписання спільних протокольних рішень на проведення розрахунків протягом 2-х робочих днів з дня отримання таких спільних протокольних рішень (п. 1.5. Порядку);

· постачальники та транспортувальники ресурсів (надавані товарів, послуг), які виявили бажання здійснити розрахунки відповідно до Порядку, затвердженого постановою КМУ від 11.01.2005 року № 20 складають щомісяця до 10-го числа з розпорядниками коштів акти звіряння, а у разі проведення відповідних розрахунків з попередньої оплати ресурсів (товарів, послуг) на строк не більше одного місяця постачальники та транспортувальники ресурсів (надавані товарів, послуг) визначають договірну величину споживання ресурсів (товарів, послуг), про що укладають відповідний договір з розпорядниками коштів, один примірник акту звіряння або договору надається місцевому фінансовому органу для складання зведеного реєстру актів звіряння та договорів (п. 2.1. Порядку);

· зведені реєстри актів звіряння або договорів підписуються керівниками місцевих фінансових органів і постачальників та транспортувальників ресурсів та надаються відповідним головним фінансовим управлінням (п. 2.2. постанови);

· відповідні фінансові управління узагальнюють отримані дані та подають їх щомісяця до 20-го числа у формі узгоджених з постачальниками та транспортувальниками ресурсів (надавачами товарів, послуг) спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків разом з відповідними реєстрами актів звіряння або договорами;

· спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків підписуються усіма учасниками розрахунків (п. 2.4. Порядку);

· відповідні головні фінансові управління надають головним управлінням Державної казначейської служби довідку-заявку на перерахування субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг і житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати, до 20-го числа поточного місяця у частині розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію (п. 2.5. Порядку);

· не пізніше ніж за 2 дні до проведення розрахунків усі учасники розрахунків, які підписали спільні протокольні рішення, надають до Державної казначейської служби України та його територіальних органів, в яких відкрито їх рахунки, платіжні доручення на перерахування коштів відповідно до узгодженого спільного протокольного рішення;

· розпорядники коштів за рахунок отриманих субвенцій із загального фонду Державного бюджету України здійснюють розрахунки за природний газ, теплопостачання та електроенергію шляхом перерахування коштів на рахунки постачальників та транспортувальників ресурсів (п. 2.7. Порядку);

· на підставі платіжних доручень органи Державної казначейської служби України перераховують кошти на рахунки теплопостачальних та газопостачальних організацій, які відкриті в органах Державної казначейської служби України, останнім отримувачем коштів від постачальників ресурсів при розрахунках за теплопостачання, джерелом якого є природний газ, є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (п. 2.8. Порядку);

· розрахунки учасників розрахунків здійснюються як в рахунок погашення заборгованості за природний газ, так і в рахунок оплати вартості планових обсягів постачання природного газу у поточному місяці (п.п. 28.9. п. 2.8. Порядку);

- враховуючи положення Порядку, зокрема пункту 2.1. і підпункту 2.8.9 пункту 2.8. взаєморозрахунки між постачальниками та транспортувальниками ресурсів і розпорядниками коштів, виділених з державного бюджету на надання пільг, субсидій та компенсацій населенню, відбуваються двома шляхами: шляхом складання актів звірки у разі проведення розрахунків, які здійснюються в рахунок погашення заборгованості за природний газ або шляхом укладення договору у разі проведення розрахунків з попередньої оплати ресурсів (оплата вартості планових обсягів постачання природного газу у поточному місяці);

- наголошує, що всі сторони кожного укладеного у 2012 році спільного протокольного рішення, в тому числі позивач і відповідач, не укладали з розпорядником коштів договір про визначення договірної величини споживання ресурсів і проведення відповідних розрахунків з попередньої оплати ресурсів (товарів, послуг), а тому розрахунки між ними могли здійснюватися виключно в рахунок погашення заборгованості за природний газ на підставі складених і підписаний актів звірки;

- в підтвердження наведеного свідчить зазначення в преамбулі кожного спільного протокольного рішення, складеного для проведення розрахунків (в тому числі між позивачем та відповідачем) з надання пільг і субсидій населенню в 2012 році, зазначена мета його укладення - погашення взаємної заборгованості;

- вказує, що АТ «Мотор Січ», як одна зі сторін у відносинах з перерахування по ланцюгу субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам для надання пільг, субсидій та компенсацій населенню, зобов'язана виконувати вищенаведені положення постанови КМУ від 11.01.2005 року № 20 і наказу Міністерства палива та енергетики України, НАК "Нафтогаз України", Державного казначейства України від 03.02.2009 року № 55/57/43, оскільки згідно змісту п. 4 всіх спільних протокольних рішень, сторони, що їх підписали, несуть відповідальність за недотримання вимог таких законодавчих актів;

- згідно реквізитів спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків а природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету на надання пільг, субсидій і компенсацій населенню (далі - СПР), їх підписання всіма сторонами відбулося:

· СПР № 900 від 20.03.2012 року про організацію взаєморозрахунків в сумі 280787,78 грн. за лютий 2012 року;

· СПР № 1205 від 18.04.2012 року про організацію взаєморозрахунків в сумі 275377,79 грн. за березень 2012 року;

· СПР № 1532 від 16.05.2012 року про організацію взаєморозрахунків в сумі 224607,14 грн. за квітень 2012 року;

· СПР № 1534 від 16.05.2012 року про організацію взаєморозрахунків в сумі 69076,26 грн. за грудень 2011 року, січень-квітень 2012 року;

· СПР № 2154 від 18.07.2012 року про організацію взаєморозрахунків в сумі 172716,56 грн. за червень 2012 року;

· СПР № 2478 від 21.08.2012 року про організацію взаєморозрахунків в сумі 84451,15 грн. за липень 2012 року;

· СПР № 2570 від 18.09.2012 року про організацію взаєморозрахунків в сумі 23785,96 грн. за травень - серпень 2012 року;

· СПР № 2571 від 18.09.2012 року про організацію взаєморозрахунків в сумі 74982,02 грн. за серпень 2012 року;

· СПР № 2747 від 17.10.2012 року про організацію взаєморозрахунків в сумі 73799,99 грн. за вересень 2012 року;

· СПР № 3206 від 18.12.2012 року про організацію взаєморозрахунків в сумі 173896,92 грн. за жовтень - листопад 2012 року;

· СПР № 3204 від 18.12.2012 року про організацію взаєморозрахунків в сумі 15449,61 грн. за вересень - листопад 2012 року;

· СПР № 2319 від 21.01.2013 року про організацію взаєморозрахунків в сумі 260988,14 грн. за грудень 2012 року;

- кожне спільне протокольне рішення як і платіжні доручення про перерахування Акціонерним товариством «Мотор Січ» позивачу отриманих по ланцюгу коштів як вартість пільг і субсидій населенню, містить посилання на договір, укладений між АТ «Мотор Січ» та ПАТ «НАК «Нафтогаз України», вказаним підтверджується, що погашення зобов'язань АТ «Мотор Січ» перед ПАТ «НАК «Нафтогаз України» в розмірі отриманих по ланцюгу сум пільг та субсидій населенню, відбувається в межах укладеного між позивачем та відповідачем договору № 14/ТЕ-13 від 08.02.2012 року;

- вважає, що спочатку відповідач зобов'язаний виконати умови вищенаведених спеціальних законодавчих актів, здійснити взаєморозрахунки для можливості отримання населенням пільг по оплаті теплової енергії, оскільки у зворотному випадку реалізувати таке право на пільги є неможливим;

- наявність щомісячної залишкової заборгованості відповідача перед позивачем за поставлений природний газ, який використовується виключно для забезпечення населення тепловою енергією, обґрунтовується здійсненням взаєморозрахунків на підставі підписаних сторонами спільних протокольних рішень в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року № 20, що відбувалося за межами строку, передбаченого п. 4.1. договору № 14/ТЕ-13 від 08.02.2012 року;

- наголошує, що день проведення взаєморозрахунків між відповідачем і позивачем, які здійснювалися на підставі укладених спільних протокольних рішень був одночасно днем погашення заборгованості за поставлений позивачем газ за договором № 14/ТЕ-13 від 08.02.2012 року;

- в діях відповідача очевидно відсутня вина в порушенні зобов'язання перед позивачем відносно остаточних розрахунків за поставлений газ в строку, передбачений договором і викликана виключно необхідністю виконання законодавчих вимог в галузі можливості надання населенню пільг і субсидій на теплову енергію і виконання у зв'язку з цим постанови КМУ від 11.01.2005 року № 20;

- вказує, що відповідач вжив всіх належних від нього заходів щодо належного виконання зобов'язань, передбачених спеціальними нормативно-правовими актами (постанова КМУ від 11.01.2005 року № 20 та наказом Міністерства палива та енергетики України, НАК "Нафтогаз України", Державного казначейства України від 03.02.2009 року № 55/57/43), оскільки негайно після отримання коштів від попередньої сторони, визначеної спільним протокольним рішенням, перерахував гроші останній стороні спільного протокольного рішення - позивачу;

- при цьому виконання вимог вказаних спеціальних нормативно-правових актів щодо необхідності здійснення взаєморозрахунків з ПАТ «НАК «Нафтогаз» для надання населенню пільг, субсидій і компенсацій одночасно є розрахунком вартості поставленого природного газу за договором № 14/ТЕ-13 від 08.02.2012 року;

- договір купівлі-продажу природного газу № 14/ТЕ-13 від 08.02.2012 року не містить положення про те, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність незалежно від наявності її вини;

- вважає позовні вимоги про притягнення відповідача до відповідальності шляхом стягнення пені, інфляційних втрат, трьох відсотків річних і штрафу, стягнення якого договором не передбачено, не відповідають вимогам цивільного і господарського законодавства, оскільки на кожен звітний місяць 2012 року як і загалом на 2012 рік у відповідача за договором № 14/ТЕ-13 від 08.02.2012 року перед позивачем взагалі не було заборгованості за поставлений газ, а кілька денні затримки були пов'язані виключно з необхідністю виконання законодавчих вимог з проведення взаєморозрахунків для можливості отримання населенням пільг;

- нарахування позивачем пені в сумі 18100,12 грн. здійснено без обґрунтування позивачем збитків, які він поніс від кількаденних затримок остаточного розрахунку за поставлений газ;

- з посиланням на положення ст. 233 ГК України вказує, що заявлені позивачем в позовній заяві до стягнення з відповідача штрафні санкції (пеня) вважає надмірно великими порівняно з ймовірними і на сьогодні недоведеними збитками позивача, враховуючи при цьому обставини, що по-перше, ступінь виконання зобов'язання відповідача перед позивачем на всі звітні періоди - повний, по друге, кілька денна затримка в оплаті була викликана виключно захистом прав населення на отримання пільг і субсидій на оплату теплової енергії, і виконання вимог законодавства з дотримання порядку проведення взаєморозрахунків для надання населенню зазначених пільг, по-третє, такі суми заборгованості неможливо вважати заборгованістю в «чистому вигляді», оскільки її існування потребує сам позивач, адже він зацікавлений в свою чергу здійснити взаєморозрахунки з Державним бюджетом для можливості погашення своїх податкових зобов'язань за рахунок Державного бюджету;

- вказує, що нарахування інфляційних витрат, розрахованих позивачем, зроблено останнім вибірково, без врахування місяців, в яких мала місце дефляція, всупереч абзацу 3 п. 3.2. ст. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», відтак мета пред'явлення позивачем позову - банальне збагачення за рахунок відповідача;

- стверджує, що позовні вимоги є такими, що не відповідають певним положенням договору № 14/ТЕ від 08.02.2012 року і додатків до нього, не узгоджуються з положеннями нормативно-правових актів в сфері надання населенню пільг і компенсацій за теплову енергію і не відповідають вимогам Цивільного і Господарського кодексів в частині наявності підстав для притягнення відповідача до господарської відповідальності. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Безпосередньо судовому засіданні 11.11.2014 року представник відповідача надав суду доповнення до відзиву на позовну заяву, в якому зазначає, що підписання позивачем та відповідачем в 2012 році спільних протокольних рішень і виконання їх положень, а також низки спеціальних законодавчих актів: постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005 року, якою затверджений Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій, та наказу Міністерства палива та енергетики України, НАК "Нафтогаз України", Державного казначейства України від 03.02.2009 року № 55/57/43, яким затверджений Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, засвідчує, що сторони фактично погодились, що залишок оплати поставленого газу за договором № 14/ТЕ-13 від 08.02.2012 року, підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі кожного підписаного спільного протокольного рішення. При цьому вказує, що дії сторін з питань остаточних розрахунків за договором № 14/ТЕ-13 від 08.02.2012 року за їх взаємною згодою і домовленістю з метою надання населенню права на отримання пільг з оплати теплової енергії, були підпорядковані вимогам спільних протокольних рішень і спеціальних вищезазначених нормативно-правових актів. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Разом з тим представник відповідача з посиланням на приписи ст. 233 ГК України та п. 3 ст. 83 ГПК України надав клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, за змістом якого просить зменшити на 99 відсотків розмір пені, заявлений ПАТ «НАК «Нафтогаз України» до стягнення з АТ «Мотор Січ» до 181,00 грн. В обґрунтування поданого клопотання відповідач зазначає, що причини несвоєчасного перерахування ним на рахунок позивача остаточного розрахунку за поставлений природний газ за договором купівлі-продажу природного газу № 14/ТЕ-13 від 08.02.2012 року мають істотне значення, оскільки пов'язані з виконанням ним вимог низки спеціальних нормативно-правових актів, зокрема: постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005 року та наказу Міністерства палива та енергетики України, НАК "Нафтогаз України", Державного казначейства України від 03.02.2009 року № 55/57/43. Вказує, що здійснення взаєморозрахунків на підставі підписаних сторонами спільних протокольних рішень в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року № 20, відбувалося за межами строку, передбаченого п. 4.1. договору № 14/ТЕ-136 від 08.02.2012 року, оскільки підписання і виконання спільних протокольних рішень залежить від часу виділення з Державного бюджету коштів, призначених на надання населенню пільг для сплати теплової енергії і за рахунок яких здійснюються взаєморозрахунки, в тому числі між відповідачем і позивачем в межах договору № 14/ТЕ-13 від 08.02.2012 року. При цьому зазначає, що в його діях відсутня вина в порушенні зобов'язання перед позивачем відносно остаточних розрахунків за поставлений газ в строк, передбачений договором, і викликана виключно необхідністю виконання законодавчих вимог в галузі надання можливості населенню пільг і субсидій на теплову енергію і виконання в зв'язку цим постанови КМУ від 11.01.2005 року № 20. Вказує, що відповідач зобов'язаний виконати умови спеціальних законодавчих актів, здійснити взаєморозрахунки для можливості отримання населенням пільг по оплаті теплової енергії, оскільки у зворотному випадку реалізувати таке право на пільги є неможливим. Отже, наявність заборгованості за договором № 14/ТЕ-13 від 08.02.2012 року є результатом взаємовідносин з наданням населенню пільг, сторонами яких в рівній мірі є в тому числі і позивач і відповідач. Вважає, що позовні вимоги про притягнення відповідача до відповідальності шляхом стягнення розрахованої позивачем пені у зв'язку з затримкою оплати, як наслідок виконання приписів нормативно-правових актів як відповідачем так і позивачем, порушує базовий принцип справедливості. При цьому вказує, що позивач, нараховуючи пеню в повному обсязі в сумі 18100,12 грн. фактично заперечив правомірність виконання відповідачем і власне, позивачем приписів наведених спеціальних нормативно-правових актів зі здійснення взаєморозрахунків для надання населенню пільг. Разом з тим зазначає, що нарахування позивачем пені в сумі 18100,12 грн. здійснено без обґрунтування позивачем збитків, які він поніс від затримок остаточного розрахунку з поставлений газ в 2012 році. Стверджує, що намагання позивача стягнути з відповідача грошові кошти за договором № 14/ТЕ-13 від 08.02.2012 року, які не мають жодного відношення до вартості поставленого природного газу у в умовах відсутності будь-якої заборгованості, свідчить про наявність ознак в діях ПАТ «НАК «Нафтогаз» України про намагання збагатитись за рахунок відповідача.

28.11.2014 року від позивача у справі надійшли заперечення на відзив в порядку ст. 22 ГПК України, в яких останній щодо посилань відповідача на підписання сторонами спільних протокольних рішень зазначає, що, оскільки, умовами договору від 08.02.2012 №14/ТЕ-13 (далі - договір) чітко встановлений порядок розрахунків за отриманий природний газ (п. 4.1 договору), жодних додаткових угод щодо зміни даного пункту не було укладено, вважає, що відсутні підстави для звільнення відповідача від відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Крім того, вказує, що договір не має жодного посилання на залежність розрахунків від своєчасності надання субвенцій державою. При цьому зазначає, що даний договір є двостороннім лише між ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та ПАТ "Мотор Січ" і обов'язок відповідача сплатити кошти ставиться в залежність лише від однієї умови - факту поставки природного газу, жодних інших умов для настання у відповідача обов'язку сплатити кошти спірний договір не містить, як не містить він і посилання на виконання іншими суб'єктами зобов'язань перед відповідачем. Вважає посилання відповідача на спільні протокольні рішення як на підставу для відмови у позовних вимогах необґрунтованими та такими, що не відповідають чинному законодавству. Стосовно клопотання відповідача про зменшення неустойки, позивач просить суд врахувати те, що відповідно до загальнодоступних даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідач займається підприємницькою діяльністю у декількох сферах, зокрема "Виробництво повітряних і космічних літальних апаратів, супутнього устаткування", "Виробництво інших готових металевих виробів", "Виробництво електродвигунів, генераторів і трансформаторів". Вказує, що здійснюючи підприємницьку діяльність, відповідач повинен самостійно нести всі ризики: як щодо дотримання норм чинного законодавства України, так і щодо належного виконання добровільно взятих на себе договірних зобов'язань, а також самостійно нести юридичну відповідальність за допущені у своїй діяльності правопорушення. При цьому зазначає, що укладаючи договір на поставку природного газу, відповідач усвідомлював всі ризики та свідомо, з доброї волі, погодився на умови поставки, в тому числі і щодо нарахування пені, спеціальним законом, що регулює відносини між позивачем та відповідачем, є Закон України "Про засади функціонування ринку природного газу" від 8 липня 2010 року. Разом з тим, вказує, що Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" перебуває у вкрай тяжкому фінансовому стані, наведені обставини підтверджуються звітом про фінансові результати за 2013 рік, згідно якого, збитки позивача становлять 12521324 тис. грн. Також зазначає, що здійснюючи покладене державою завдання з забезпечення галузей національної економіки та з забезпечення населення природним газом, компанія діє у жорстких рамках затверджених тарифів на закупівлю та постачання природного газу споживачам. Підтвердженням скрутного становища з розрахунками контрагентів НАК "Нафтогаз України" є міри, до яких змушена долучатись держава у особі Кабінету Міністрів, зокрема, мова йде про Розпорядження КМУ від 17 липня 2013 р. № 618-р "Деякі питання діяльності Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" у 2013 році". Поряд з цим вказує, що через несвоєчасність розрахунків та заборгованість споживачів природного газу компанія, як гарантований постачальник газу, змушена залучати комерційні кредити за ринковими відсотковими ставками, що складають 20-24% річних для забезпечення потреб споживачів газу, єдиним джерелом часткової компенсації понесених Національною акціонерної компанією "Нафтогаз України" втрат, завданих несвоєчасними розрахунками за газ, є стягнення з боржників пені у розмірі, передбаченому умовами договорів. Вказує, що згідно балансу за 2013 рік довгострокова кредиторська заборгованість перед банками становить 21249001 тис. грн. Також позивач зазначає, що НАК "Нафтогаз України" як підприємство державного сектору економіки є об'єктом, що має стратегічне значення для економіки, суспільства і безпеки держави, відсутність можливості вчасно розрахуватись за природний газ та як наслідок - відсутність можливості вчасно надати послуги з постачання природного газу спричинить значні соціально та економічно негативні наслідки для всієї України. Вказує, що зменшення судом розміру пені спричинить позивачу збитки та дозволить відповідачу у подальшому безкарно порушувати договірні умови. Просить задовольнити позовні вимоги.

На адресу суду від відповідача надійшов контррозрахунок пред'явлених до стягнення сум індексу інфляції, відповідно до якого інфляційне збільшення суми заборгованості враховуючи дефляцію складає 2722,37 грн.

15.12.2014 року до суду від відповідача надійшов контррозрахунок інфляційного збільшення суми заборгованості, в якому останній зазначає, що період, протягом якого підлягає нарахуванню індекс інфляції, виник лише по поставкам в травні 2012 року природного газу. При цьому вказує, що враховуючи інфляційні процеси, які існували в червні - липні 2012 року, була наявна дефляція, яка позбавляє позивача права розрахувати інфляційне збільшення суми боргу, оскільки фактично дефляція таку суму боргу зменшила на 104,76 грн. Просить відмовити в задоволенні вимог позивача про стягнення нарахованих ним інфляційних витрат повністю, оскільки інфляційне збільшення суми заборгованості так і не відбулось. Разом з тим від відповідача також надійшов котррозрахунок трьох відсотків річних, сума яких згідно його розрахунку становить 3441,08 грн.

27.01.2015 року на адресу суду від відповідача надійшли додаткові доповнення до відзиву на позовну заяву, згідно з якими, відповідач підтримуючи позицію, викладену ним в відзиві на позовну заяву, зазначає наступне:

- виходячи з диспозиції ст. 625 ЦК України її положення застосовуються у випадку наявності боргу, який підлягає сплаті з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, отже індекс інфляції та три проценти річних нерозривно пов'язані з боргом і їх стягнення залежить від існування на момент пред'явлення вимоги самого боргу;

- на період існування кількаденного щомісячного боргу з остаточного розрахунку за поставлений природний газ позивачем жодного разу не заявлялась вимога про погашення такої заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, позивачем була прийнята оплата за поставлений газ без жодних умов і додаткових вимог;

- з січня 2013 року до дати подання позову, та навіть до сьогоднішнього дня жодної заборгованості відповідача перед позивачем за договором № 14/ТЕ-13 від 08.02.2012 року не існує;

- вимога про сплату інфляційних нарахувань та процентів річних повинна бути заявлена під час, коли грошове зобов'язання не припинено;

- виконання АТ «Мотор Січ» зобов'язань з повної оплати всього обсягу поставленого природного газу і прийняття такої оплати ПАТ «НАК «Нафтогаз України» без пред'явлення вимоги про погашення супутніх до оплати вартості газу нарахувань - індексу інфляції і трьох відсотків річних, припиняє права і обов'язки, передбачені договором поставки № 14/ТЕ-13 від 08.02.2012 року;

- фактично позивач під час прийняття повної оплати вартості газу не заявив вимоги про необхідність її оплати з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, що свідчило про добровільну відмову позивача отримати борг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних;

- вважає, що права і обов'язки за договором між сторонами в січні 2013 року припинились, в тому числі припинилось у позивача право вимагати додаткових нарахувань - індексу інфляції та трьох відсотків річних;

- зобов'язання між АТ «Мотор Січ» та ПАТ «НАК «Нафтогаз України» за договором № 14/ТЕ-13 від 08.02.2012 року припинені в січні 2013 року повною оплатою вартості поставленого в 2012 році природного газу, а тому стягнення в 2015 році по припиненим зобов'язанням за приписами ст. 625 ЦК України, вже є неможливим;

- позивачем не надано до матеріалів даної справи доказів понесення ним матеріальних втрат, як наслідок дій відповідача з виконання вимог нормативно-правових актів щодо надання населенню пільг, зокрема збільшення державою податкових зобов'язань позивачу в 2012 - січні 2013 року, як і не доведено причинний зв'язок між діями відповідача і неіснуючими матеріальними втратами позивача. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

15.06.2015 року до суду від відповідача надійшли письмові пояснення в порядку ст. 22 ГПК України, в яких останній зазначає наступне:

- ПАТ «НАК «Нафтогаз України» звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з АТ «Мотор Січ» виключно інфляційних нарахувань, трьох відсотків річних, пені і штрафу, розрахованих в 2015 році на повністю виконані АТ «Мотор Січ» в січні 2013 року зобов'язання з оплати вартості газу, поставленого за договором про закупівлю природного газу № 14/ТЕ-13 від 08.02.2012 року;

- додатковою угодою № 2 від 30.11.2012 року до договору № 14/ТЕ-13 від 08.02.2012 року згідно домовленості сторін було виключено положення про додаткову сплату Покупцем штрафу у розмірі 7 відсотків від суми простроченого платежу за прострочення понад 30 днів;

- в даному разі позивач і відповідач окрім виконання умов договору зобов'язані одночасно дотримуватися вимог спеціальних нормативно-правових актів, якими є: постанова Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005 року, якою затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій і наказ Міністерства палива та енергетики, НАК "Нафтогаз України", Державного казначейства України від 03.02.2009 року № 55/57/43, яким затверджено Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію;

- сторонами таких взаємовідносин є не тільки АТ «Мотор Січ», але й ПАТ НАК "Нафтогаз України", а тому положення таких законодавчих актів є обов'язковими до виконання цими суб'єктами;

- вважає, що при розв'язанні даного спору слід врахувати положення постанови КМУ від 11.01.2005 року № 20, якою передбачений Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій, а також наказ Міністерства палива та енергетики, НАК "Нафтогаз України", Державного казначейства України від 03.02.2009 року № 55/57/43, яким затверджено Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію;

- враховуючи положення постанови КМУ № 20 і Порядку, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики, НАК "Нафтогаз України", Державного казначейства України від 03.02.2009 року № 55/57/43, населення має змогу скористатися правом на отримання від держави пільг на оплату теплової енергії лише у випадку виконання позивачем і відповідачем вимог наведених спеціальних законодавчих актів, зокрема:

· формування заборгованості за поставлений газ між суб'єктами, які приймають участь у поставці і транспортуванні газу;

· підписання позивачем і відповідачем з розпорядником коштів та іншими сторонами угод у формі спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ за теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету;

· здійснення позивачем і відповідачем між собою взаєморозрахунків в рахунок погашення заборгованості за поставлений за договором № 14/ТЕ-13 від 08.02.2012 року природний газ на підставі складених і підписаних актів звірки, як це передбачено п. 2.1. та п.п. 2.8.9. п. 2.8. Порядку, затвердженого наказом від 03.02.2009 року № 55/57/43;

- на виконання вимог наведених приписів позивач і відповідач щомісяця укладали спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету на надання пільг, субсидій і компенсацій населенню;

- кожне спільне протокольне рішення як і платіжні доручення про перерахування Акціонерним товариством «Мотор Січ» позивачу отриманих по ланцюгу коштів як вартість пільг і субсидій населенню, вказують, що такі розрахунки між сторонами, по-перше, здійснюються в межах договору № 14/ТЕ-13 від 08.02.2012 року, укладеного між АТ «Мотор Січ» та ПАТ «НАК «Нафтогаз України», і по -друге, є одночасно процедурою погашення зобов'язань АТ «Мотор Січ» з остаточної оплати вартості поставленого ПАТ «НАК «Нафтогаз України» природного газу у визначеному місяці в розмірі отриманих по спільному протокольному рішенню сум пільг і субсидій населенню;

- наголошує, що день проведення взаєморозрахунків між відповідачем і позивачем, які здійснювалися на підставі укладених спільних протокольних рішень був одночасно днем погашення заборгованості за поставлений позивачем газ за договором № 14/ТЕ-13 від 08.02.2012 року;

- відносини між сторонами, що виникали з приводу погашення суми заборгованості, що майже щомісяця формувалася в межах договору № 14/ТЕ-13 від 08.02.2012 року, підпадали під регулювання спеціальних законодавчих приписів постанови КМУ № 20 і Порядку, затвердженого наказом № 55/57/43, а не договору № 14/ТЕ-13 від 08.02.2012 року;

- фактично в межах договору формувався не борг АТ «Мотор Січ», а державний борг з надання пільг населенню на оплату теплової енергії, який за схемою, передбаченою нормативно-правовими актами, повинен здійснюватися в межах спільних протокольних рішень і прямих контрактів між їх учасниками;

- при цьому порядок вибору схем надання пільг населенню залежить виключно від розпорядника бюджетних коштів, який виконує бюджетну програму з надання населенню пільг по оплаті теплової енергії на підставі наданого йому бюджетного асигнування на взяття бюджетного зобов'язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження;

- підписання позивачем та відповідачем в 2012 році спільних протокольних рішень і виконання їх положень, а також низки спеціальних законодавчих актів: постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005 року, якою затверджений Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій, та наказу Міністерства палива та енергетики України, НАК "Нафтогаз України", Державного казначейства України від 03.02.2009 року № 55/57/43, яким затверджений Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, засвідчує, що сторони фактично погодились, що залишок оплати поставленого газу за договором № 14/ТЕ-13 від 08.02.2012 року, підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі кожного підписаного спільного протокольного рішення;

- отже, дії сторін з питань остаточних розрахунків за договором № 14/ТЕ-13 від 08.02.2012 року за їх взаємною згодою і домовленістю з метою надання населенню права на отримання пільг з оплати теплової енергії, були підпорядковані вимогам спільних протокольних рішень і спеціальних вищезазначених нормативно-правових актів;

- вважає, що спільні протокольні рішення (далі - СПР), як письмові угоди, є змінами до договору, оскільки їх положеннями визначається процедура здійснення остаточних місячних платежів за поставлений природний газ за договором № 14/ТЕ-13 від 08.02.2012 року, вони оформлені письмово та підписані уповноваженими представниками сторін позивача і відповідача;

- вказує, що в підтвердження відсутності існування заборгованості з оплати за поставлений газ за договором та того, що процедура здійснення остаточних щомісячних платежів за поставлений природний газ за договором була підпорядкована СПР і спеціальним нормативно-правовим актам, свідчать дії позивача, а саме: позивачем не було впроваджено ніякого обмеження в постачання природного газу протягом 2012 року в порядку п. 4.2. Договору, розірвання в односторонньому порядку договору позивач згідно з умовами п. 6.4.3. Договору не ініціював, позивачем не було заявлено в порядку п. 11.6. Договору жодної вимоги до відповідача про необхідність забезпечення виконання зобов'язання, не було визначено виду забезпечення зобов'язання, а також позивач не застосував згідно з п. 4.3. Договору право зарахувати кошти, які надійшли від Покупця (в оплату вартості газу наступного місяця) в погашення заборгованості за газ, поставлений в минулому місяці;

- актами звірки станом на 31.12.2012 року і на 30.09.2014 року і роздруківкою по операціям позивача з відповідачем, наданою до позовної заяви ПАТ «НАК «Нафтогаз України», із зазначенням заборгованості і сальдо за договором в розмірі « 0», засвідчується факт підтвердження позивачем, по-перше, відсутності у АТ «Мотор Січ»будь-якої заборгованості, в тому числі і заборгованості зі сплати неустойки, по-друге, погашення АТ «Мотор Січ» в повному обсязі вартості поставленого газу;

- відповідно до наданого до матеріалів справи акту звірки взаємних розрахунків, підписаного сторонами спору, 31.01.2013 року відповідач повністю розрахувався за поставлений у 2012 році природний газ з позивачем, оплата в повному обсязі прийнята позивачем без жодних заперечень і вимог про необхідність додатково сплатити пеню, штраф, індекс інфляції, три відсотка річних, відтак дія положень договору в цілому припинилась саме 31.01.2013 року;

- акти звірки, як боргові документи, зафіксували виконання відповідачем та прийняття позивачем 31 січня 2013 року повної оплати по договору № 14/ТЕ-13 від 08.02.2012 року, сальдо станом на 31.01.2013 року за актом звірки склало « 0,00 грн.», отже актами звірки не визначено жодної заборгованості, зокрема заборгованості відповідача перед позивачем зі сплати пені, штрафу, індексу інфляції, трьох відсотків річних, у зв'язку з зазначеним відносини сторін за договором № 14/ТЕ-13 від 08.02.2012 року припинились 31.01.2013 року;

- стверджує, що повне виконання АТ «Мотор Січ» договірних зобов'язань з повної сплати вартості природного газу в терміни, визначені договором, призвело б до порушення прав інших осіб, а саме населення з отримання наданих державою пільг, вказане було б порушенням вимог ст. 13 ЦК України, що є неприпустимим;

- заявлені вимоги позивача до відповідача засвідчують про зловживання ПАТ «НАК «Нафтогаз України» своїм правом, а такі дії в наслідку, виходячи з приписів ч. 3 ст. 16 ЦК України, можуть переконати суд в необхідності прийняття рішення про відмову захищати цивільне право та інтерес особи в разі порушення нею положень ч.ч. 2 - 5 ст. 13 ЦК України;

- вважає позовні вимоги такими, що не відповідають певним положенням договору, не узгоджуються з положеннями нормативно-правових актів у сфері надання населенню пільг і компенсацій за теплову енергію і не відповідають вимогам цивільного і господарського кодексів в частині наявності підстав для притягнення відповідача до господарської відповідальності.

До господарського суду 16.06.2015 року від позивача у справі надійшли пояснення згідно ст. 22 ГПК України, в яких останній зазначає наступне:

- умовами договору від 08.02.2012 №14/ТЕ-13 (далі - договір) чітко встановлений порядок розрахунків за отриманий природний газ (п. 4.1 договору), жодних додаткових угод щодо зміни даного пункту не було укладено, тому відсутні підстави для звільнення відповідача від відповідальності за прострочення виконання зобов'язання;

- договір не має жодного посилання на залежність розрахунків від своєчасності надання субвенцій державою;

- даний договір є двостороннім лише між ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та ПАТ "Мотор Січ" і обов'язок відповідача сплатити кошти ставиться в залежність лише від однієї умови - факту поставки природного газу, жодних інших умов для настання у відповідача обов'язку сплатити кошти спірний договір не містить, як не містить він і посилання на виконання іншими суб'єктами зобов'язань перед відповідачем;

- укладені між сторонами спільні протокольні рішення (далі - СПР) за своєю правовою природою не є додатковими угодами договору купівлі-продажу природного газу від 08.02.2012 року № 14/ТЕ-13, оскільки:

· укладені між 5-ма сторонами,

· предметом рішень є організація розрахунків для перерахування субвенцій відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року № 20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій»,

· відсутні будь-які посилання на зміну порядку розрахунків між сторонами Договору,

· відсутні будь-які посилання на волевиявлення сторін спору щодо визнання протокольних рішень додатковими угодами/формою зміни порядку та способу здійснення розрахунку Договору;

- вважає, що СПР не є договором взагалі, а лише формою погодження сторонами порядку перерахування коштів, жодних доказів зворотного відповідачем не було надано;

- щодо висновків, зазначених у постанові ВГСУ від 12.05.2015 року у справі № 908/3435/14 позивач зазначає наступне:

· посилання суду на обов'язковість складання акту звірки розрахунків для здійснення перерахунків коштів в межах дії СПР не відповідає дійсності, оскільки розрахунки проводяться або на підставі актів звіряння, або на підставі договорів, що визначають величину щомісячного споживання ресурсів;

· СПР за своєю природою не є договором та не містить будь-яких пунктів щодо зміни порядку та строків розрахунків;

· вважає, що судом не надано належної правової оцінки СПР, що суттєво впливає на розгляд справи;

· щодо посилання суду на неповний розгляд справи судами попередніх інстанцій у зв'язку з тим, що не було з'ясовано питання щодо можливості відповідача з урахуванням СПР здійснювати своєчасну оплату за природний газ позивач вказує, що положенням ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання;

- наголошує на відсутності будь-яких правових підстав, у тому числі і через укладання між сторонами СПР, для звільнення від відповідальності через прострочення виконання зобов'язання згідно Договору.

30.06.2015 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання, в якому останній просить приєднати до матеріалів справи для відома копію рішення Господарського суду Запорізької області у справі № 908/2215/15-г від 02.06.2015 року, яким розв'язаний аналогічний спір між АТ «Мотор Січ» та ПАТ «НАК «Нафтогаз України», що виник у відносинах з поставки газу для потреб населення, але в іншому періоді, а саме у 2013 році.

До суду 27.07.2015 року від відповідача надійшли додаткові письмові пояснення згідно ст. 22 ГПК України, в яких останній додатково зазначає наступне:

- вказує, що статтею 534 ЦК України передбачено, що у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором:

· у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням

виконання;

· у другу чергу сплачуються проценти і неустойка;

· у третю чергу сплачується основна сума боргу;

- договором №14/ТЕ-13 від 08.02.2012 року не передбачено іншої черговості з виконання грошового зобов'язання АТ «МОТОР СІЧ» перед ПАТ «НАК «Нафтогаз України»;

- акти звірки станом на 31.12.2012 року і на 30.09.2014 року, а також роздруківка по операціям позивача з відповідачем, надана до позовної заяви ПАТ «НАК «Нафтогаз України», з зазначенням заборгованості і сальдо по Договору в розмірі « 0», засвідчують факт підтвердження позивачем, по-перше, відсутності у АТ «Мотор Січ» будь-якої заборгованості, в тому числі заборгованості зі сплати неустойки, а, по-друге, погашення АТ «Мотор Січ» в повному обсязі третьої черги - погашення вартості поставленого газу, щоб було неможливим у випадку наявності заборгованості за другою чергою (заборгованості зі сплати неустойки);

- відповідно наданого до матеріалів даної справи позивачем розрахункового документу - актів звірки і роздруківки операцій по договору, відповідач повністю розрахувався за поставлений в 2012 році природний газ з позивачем, тобто здійснив розрахунки за третьою чергою;

- під час дії Договору позивачем жодного разу не заявлялась вимога про погашення заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми;

- наголошує, що з січня 2013 року до дати подання позову жодної заборгованості відповідача перед позивачем по договору не існує, а тому не може мати місця і вимога про виконання зобов'язань, передбачених ст. 625 ЦК України;

- вимога про сплату інфляційних нарахувань та процентів річних повинна бути заявлена у випадку наявності боргу і під час, коли грошове зобов'язання не припинено, оскільки відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом;

- вважає, що виконання АТ «Мотор Січ» зобов'язань з повної оплати вартості всього обсягу поставленого природного газу і прийняття такої оплати ПАТ «НАК Нафтогаз України» шляхом віднесення такої оплати до третьої черги - припинило права і обов'язки сторін, передбачені договором поставки;

- права і обов'язки за договором між сторонами в січні 2013 року припинились, в тому числі припинилось у позивача право вимагати урахувати на суму виконаної оплати додаткові нарахування - індекс інфляції і три відсотки річних;

- з приводу необхідності врахувати при розгляді даної справи надані до матеріалів справи спільні протокольні рішення відповідач посилається на позицію вищої судової інстанції при розгляді аналогічної справи, викладену в постанові Вищого господарського суду України від 26.03.2015 року у справі № 924/1808/14, в якій зазначено зокрема, що укладенням договору про організацію взаєморозрахунків та підписанням спільних протокольних рішень, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012 року № 13/2703-ТЕ-34 (наведену правову позицію у подібних правовідносинах викладено в постановах Верховного суду України від 09.09.2014 року у справі № 5011-35/1272-2012-42/527-2012Ю від 16.09.2014 року у справі № 5011-42/1230-2012-69/542-2012, від 23.09.2014 року у справі № 5011-35/1271-2012, від 30.09.2014 року у справі № 5011-35/1534-2012-42/553-2012, від 30.09.2014 року у справі № 922/2339/13).

04.08.2015 року на адресу суду від відповідача надійшло додаткове нормативне обґрунтування, в якому останній зазначає наступне:

- згідно Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію від 03.02.2009 року № 55/57/43, який є спеціальним нормативно-правовим актом, приписи якого зобов'язані виконувати і позивач і відповідач, зокрема пп. 2.8.9. п.2.8 передбачено, що «Розрахунки учасників розрахунків здійснюються у рахунок погашення заборгованості за природний газ»;

- в межах даної справи між учасниками розрахунків - ПАТ "НАК «Нафтогаз України" і АТ «МОТОР СІЧ», - існувала щомісяця (на суму визначених Державою пільг для населення) заборгованість за природний газ, поставлений за договором від 08.02.2012 року №14/ТЕ-13, яка погашалась шляхом виконання позивачем і відповідачем вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20 і Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого Наказом Міністерства палива та енергетики України, НАК «Нафтогаз України», Державного казначейства України від 03.02.2009 року №55/57/43;

- виконання наведених законодавчих актів оформлювалося підписанням ПАТ "НАК «Нафтогаз України" і АТ «МОТОР СІЧ» спільних протокольних рішень, в яких сторони добровільно погодили, що погашення такої заборгованості за природний газ відбувається в межах договору №14/ТЕ-13, укладеного між ними 08.02.2012 року;

- вказує, що законодавством (Бюджетним кодексом України) і підзаконними актами, прийнятими на виконання закону (Постанова Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року № 20 і Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затверджений Наказом Міністерства палива та енергетики України, НАК «Нафтогаз України», Державного казначейства України від 03.02.2009 року №55/57/43), визначено обов'язок держави із забезпечення населення пільгами і субсидіями на оплату тепло-, водопостачання і закріплено порядок їх надання, який є наступним:

· з Державного бюджету виділяється субвенція за заявками облдержадміністрацій, які в подальшому розподіляються між місцевими бюджетами, зокрема між головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів в особі керівників виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення;

· розпорядники коштів складають щомісяця з постачальниками і транспортувальниками ресурсів акт звіряння і направляють його місцевому фінансовому органу для складання і підписання ним зведеного реєстру актів звіряння;

· після складання і підписання зведеного реєстру актів звіряння такий реєстр надається головному фінансовому управлінню, який на підставі узагальнення реєстру оформлює спільне протокольне рішення за формою, затвердженою Порядком від 03.02.2009 року №55/57/43;

- при цьому в кожному спільному протокольному рішенні зазначено, що мета його укладення - організація взаєморозрахунків з метою погашення взаємної заборгованості, в зв'язку з чим кошти перераховуються (в даному випадку) за природний газ 2012 року згідно з договором від 08.02.2012 року №14/ТЕ-13 (прямий договір між позивачем і відповідачем) на підставі Постанови КМУ від 11.01.2005 року №20 (п.2.9, 2.32 СПР);

· тільки після підписання спільного протокольного рішення всім ланцюгом учасників (в тому числі позивачем і відповідачем), відбувається перерахування органом Державного казначейства коштів на пільги і субсидії населенню, на рахунки постачальників ресурсів, які відкриті в органах Державної казначейської служби України на підставі виставлених ними платіжних доручень, призначення платежу яких - оплата згідно Постанови КМУ від 11.01.2005 року №20 за АТ «МОТОР СІЧ» за спожитий газ і транспортування в (лютому - грудні) 2012 року, згідно договору від 08.02.2012р. №14/ТЕ-13.Спільне протокольне рішення №___, дата;

- АО «МОТОР СІЧ» і ПАТ «НАК «Нафтогаз України», уклавши на виконання наведених спеціальних нормативно-правових актів спільні протокольні рішення тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору про закупівлю природного газу №14/ТЕ-13 від 08.02.2012 року (в межах виділених пільг і субсидій населенню), а тому у позивача відсутні підстави для стягнення пені, передбаченої договором та застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України;

- вказує, що наведена позиція ґрунтується на Постановах Вищого господарського суду від 26.03.2015 року у справі №924/1808/14, від 22.07.2015 року у справі №915/2030/14, від 17.06.2015року у справі № 920/1503/14, копії яких відповідач долучив до матеріалів справи.

Безпосередньо в судовому засіданні 03.09.2015 року представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання 03.09.2015 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Втім, до початку судового засідання 03.09.2015 року надіслав на адресу суду розрахунок за поставлений природний газ за період з лютого 2012 року по грудень 2013 року за договором №14/ТЕ-13 від 08.02.2012 року, за даними якого сальдо на 31.01.2013 року по АТ «Мотор Січ» складає 0,00 грн.

З'ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, приймаючи до уваги доводи позивача, заперечення відповідача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 08.02.2012 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", далі Продавець, та Публічним акціонерним товариством "Мотор Січ", далі Покупець, був укладений договір купівлі-продажу природного газу № 14/ТЕ-13, далі - Договір.

До вказаного Договору між сторонами були укладені додаткова угода № 1 від 20.07.2012 року та додаткова угода № 2 від 30.11.2012 року.

Відповідно до п. 1.1 договору, Продавець зобов'язується поставити Покупцеві імпортований природний газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"), далі-газ, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити природний газ в обсязі, зазначеному у п. 1.2 договору. Газ, що постачається за цим договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та релігійними організаціями. Використання газу покупцем для інших потреб не є предметом цього договору.

Згідно з п. 1.2. Договору (в редакції Додаткової угоди № 1 від 20.07.2012 року до Договору) Продавець передає Покупцю в період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року природний газ в обсязі до 9882,793 тис. (дев'ять мільйонів вісімсот вісімдесят дві тисячі сімсот дев'яносто три) куб. м.

За змістом п. 3.1. Договору загальна вартість цього Договору на дату його укладання становить 13124730,00 грн., крім того ПДВ - 2624946,00 грн., разом з ПДВ - 15749676,00 грн. (п'ятнадцять мільйонів сімсот сорок дев'ять тисяч шістсот сімдесят шість грн. 60 коп.).

Додатковою угодою № 1 від 20.07.2012 року сторони дійшли згоди з 01 липня 2012 року викласти п. 3.1. ст. 3 Договору в іншій редакції, згідно якої ціна договору (сума договору) складається із сум вартості місячних поставок газу за цим Договором та на дату укладання цієї угоди становить - 10784057,37 грн., крім того ПДВ - 2154495,24 грн., разом з ПДВ - 12938552,61 грн.

Порядок здійснення оплати сторони визначили в розділі IV Договору, зокрема у п. 4.1. Договору. Так, вказаним пунктом передбачено, що оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Умовами п. 4.3. - 4.5. Договору передбачено, що у платіжних дорученнях Покупець повинен обов'язково зазначати номер договору, дату його підписання, призначення платежу. За наявності заборгованості за цим договором Продавець зараховує кошти, що надішли від Покупця, як погашення заборгованості за спожитий газ, поставлений в минулі періоди за цим договором, незалежно від зазначеного в платіжному дорученні призначення платежу. Кошти, які надійшли від Покупця, будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором. Звіряння розрахунків здійснюється сторонами на підставі відомостей про фактичну оплату вартості спожитого газу Покупцем та акта приймання-передачі газу протягом 10 днів з моменту вимоги однієї із сторін. Зазначене оформляється актом звіряння, з урахуванням вартості робіт з відключення та відповідних оплат, у разі виконання таких робіт.

Відповідно до п. 5.1. - 5.2. Договору термін поставки газу: з 1 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року включно. Місце поставки газу: продавець передає газ Покупцеві на комерційному вузлі/вузлах обліку газу Покупця або за відсутності їх у Покупця - на вузлі/вузлах обліку газорозподільного підприємства (надалі - пункти приймання-передачі). Право власності на газ переходить від Продавця до Покупця в пунктах приймання-передачі. Після переходу права власності на газ Покупець несе всі ризики і бере на себе всю відповідальність, пов'язану з правом власності на газ.

Підпунктами 6.1.1., 6.1.2. п. 6.1. Договору передбачені обов'язки Покупця, а саме: своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений газ та підписувати акт приймання-передачі газу, поставленого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці поставки.

Порядок приймання-передачі газу сторони узгодили в Додатку № 1 до Договору, зокрема в розділі 2, а саме в п. 2.2., 2.3. Так, вказаним пунктом Додатку № 1 до Договору визначено, що приймання-передача газу, поставленого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці поставки газу, оформлюється актом приймання-передачі газу, в якому зазначаються фактичні обсяги спожитого газу, його ціна та вартість. Акт приймання-передачі газу складається на підставі технічних актів приймання-передачі газу між газорозподільним підприємством та Покупцем, з урахуванням планового обсягу поставки, наданого Продавцем. Не пізніше 5 числа місяця, наступного за місяцем поставки, Покупець зобов'язується надати Продавцю для підпису два примірники акта приймання-передачі газу, підписані та скріплені печаткою Покупця і погоджені газорозподільним підприємством, копію технічних актів приймання-передачі газу. У разі відмови Покупця від надання та/або підписання 3-стороннього акта приймання-передачі газу, фактично переданим вважається обсяг газу, зазначений в наданому Продавцю газорозподільним підприємством реєстрі фактично про транспортованих обсягів газу.

Пунктом 11.3. Договору встановлено, що всі зміни і доповнення до цього Договору повинні бути оформлені відповідно до вимог Закону України «Про здійснення державних закупівель», підписані повноважними представниками сторін та скріплені печатками сторін, крім випадків, передбачених п. 11.2. цього Договору.

Відповідно до п. 10.1. Договору цей Договір набирає чинності з дати підписання та скріплення печатками сторін, але не раніше ніж через 14 днів (п'ять робочих днів у разі застосування процедури закупівлі з підстав, визначених пунктом 3 частини другої статті 39 Закону України «Про здійснення державних закупівель») з дня опублікування у державному офіційному друкованому виданні з питань державних закупівель повідомлення про акцепт пропозиції за результатами застосування процедури закупівлі в одного учасника, поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01 січня 2012 року, і діє у частині поставки газу до 31 грудня 2012 року включно, а у частині розрахунків - до їх повного здійснення.

Так, на виконання умов Договору, позивач поставив відповідачу за період з лютого 2012 року по грудень 2012 року імпортований природний газ на загальну суму 11801998,12 грн., що підтверджується підписаними сторонами у справі без зауважень та заперечень актами прийому-передачі природного газу, засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи, зокрема:

- актом приймання-передачі природного газу від 29.02.2012 року в обсязі 6,528 тис.куб.м. за лютий 2012 року на суму 8546,46 грн.;

- актом приймання-передачі природного газу від 29.02.2012 року в обсязі 2315,694 тис.куб.м. за лютий 2012 року на суму 3031706,59 грн.;

- актом приймання-передачі природного газу від 31.03.2012 року в обсязі 1626,932 тис.куб.м. за березень 2012 року на суму 2129979,37 грн.;

- актом приймання-передачі природного газу від 31.03.2012 року в обсязі 4,502 тис.куб.м. за березень 2012 року на суму 5894,01 грн.;

- актом приймання-передачі природного газу від 30.04.2012 року в обсязі 551,830 тис.куб.м. за квітень 2012 року на суму 722455,84 грн.;

- актом приймання-передачі природного газу від 30.04.2012 року в обсязі 0,776 тис.куб.м. за квітень 2012 року на суму 1015,94 грн.;

- актом приймання-передачі природного газу від 31.05.2012 року в обсязі 0,264 тис.куб.м. за травень 2012 року на суму 345,63 грн.;

- актом приймання-передачі природного газу від 31.05.2012 року в обсязі 284,435 тис.куб.м. за травень 2012 року на суму 372382,31 грн.;

- актом приймання-передачі природного газу від 30.06.2012 року в обсязі 0,218 тис.куб.м. за червень 2012 року на суму 285,40 грн.;

- актом приймання-передачі природного газу від 30.06.2012 року в обсязі 221,614 тис.куб.м. за червень 2012 року на суму 290137,06 грн.;

- актом приймання-передачі природного газу від 31.07.2012 року в обсязі 0,230 тис.куб.м. за липень 2012 року на суму 301,12 грн.;

- актом приймання-передачі природного газу від 31.07.2012 року в обсязі 213,115 тис.куб.м. за липень 2012 року на суму 279010,15 грн.;

- актом приймання-передачі природного газу від 31.08.2012 року в обсязі 195,576 тис.куб.м. за серпень 2012 року на суму 256048,11 грн.;

- актом приймання-передачі природного газу від 31.08.2012 року в обсязі 0,220 тис.куб.м. за серпень 2012 року на суму 288,03 грн.;

- актом приймання-передачі природного газу від 30.09.2012 року в обсязі 0,235 тис.куб.м. за вересень 2012 року на суму 307,66 грн.;

- актом приймання-передачі природного газу від 30.09.2012 року в обсязі 226,303 тис.куб.м. за вересень 2012 року на суму 296275,90 грн.;

- актом приймання-передачі природного газу від 27.11.2012 року в обсязі 316,060 тис.куб.м. за жовтень 2012 року на суму 413785,75 грн.;

- актом приймання-передачі природного газу від 31.10.2012 року в обсязі 0,474 тис.куб.м. за жовтень 2012 року на суму 620,56 грн.;

- актом приймання-передачі природного газу від 30.11.2012 року в обсязі 3,245 тис.куб.м. за листопад 2012 року на суму 4248,34 грн.;

- актом приймання-передачі природного газу від 30.11.2012 року в обсязі 1207,133 тис.куб.м. за листопад 2012 року на суму 1580378,52 грн.;

- актом приймання-передачі природного газу від 31.12.2012 року в обсязі 1833,920 тис.куб.м. за грудень 2012 року на суму 2400968,06 грн.;

- актом приймання-передачі природного газу від 31.12.2012 року в обсязі 5,360 тис.куб.м. за грудень 2012 року на суму 7017,31 грн.

Позивач в позові вказує, що відповідач в порушення умов договору оплату за поставлений газ здійснював несвоєчасно та у зв'язку з несвоєчасним виконанням відповідачем умов договору щодо оплати отриманого природного газу просить стягнути з останнього пеню в сумі 18100,12 грн., штраф в сумі 3646,78 грн., три відсотки річних в сумі 3613,12 грн. та інфляційні витрати в сумі 4698,80 грн.

Судом дана належна правова кваліфікація правовідносинам сторін. За своєю правовою природою між сторонами укладено договір купівлі-продажу, різновидом якого ж договір на постачання продукту, яким виступає природний газ. У Цивільному кодексі України 2003 року договору поставки присвячено лише одна стаття (ст. 712), а тому можливо керуватися вимогами про договір купівлю-продаж, коли інше не встановлено договором, законом або витикає із характеру правовідносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України). Тобто, положення про порядок оплати товару, ціні, тарі, споживчої теплової енергії потрібно брати із загальних положень присвячених договору купівлі-продажу, а саме використовувати вимоги ст. ст. 655-697 ЦК України.

Втім, потрібно дотримуватися статті 55 ГК України, де зазначено, що сторонами договору поставки можуть бути лише суб'єкти господарювання. Фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження свідчать про те, що учасниками судового процесу є суб'єкти господарювання, тому до спірних правовідносин слід застосувати норми права, які регулюють питання постачання продукції - теплової енергії, зокрема договір постачання. Частина 1 ст. 265 ГК України передбачає, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. У частині 2 статті 266 ГК України визначено, що предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Разом з тим, спеціальним законом, що регулює відносини сторін є Закон України «Про засади функціонування ринку природного газу» № 2467-VI від 08.07.2010 року.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» визначено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов'язується поставити споживачеві природний газ, якісні характеристики якого визначено стандартами, в обсязі та порядку, передбачених договором, а споживач зобов'язується сплачувати вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Приписами п. 2 ч. 2 ст. 19 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» передбачений обов'язок споживача природного газу, а саме: забезпечувати своєчасну оплату в повному обсязі послуг з постачання природного газу згідно з умовами договорів.

Як вбачається з письмових пояснень відповідача, які містяться в матеріалах справи, останній вказує, що заборгованість за природний газ, поставлений за договором від 08.02.2012 року № 14/ТЕ-13, щомісяця погашалась шляхом виконання вимог низки спеціальних законодавчих актів, якими передбачається процедура розрахунку і надання населенню пільг, субсидій та компенсацій на оплату тепло-, водопостачання. Так, до вказаних спеціальних нормативно-правових актів відповідач відносить Постанову Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року № 20, якою затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій, та Наказ Міністерства палива та енергетики України, НАК «Нафтогаз України», Державного казначейства України від 03.02.2009 року №55/57/43, яким затверджений Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог наведених законодавчих нормативно-правових актів між позивачем та відповідачем щомісяця в період з березня 2012 року по січень 2013 року були укладені спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, а саме: спільні протокольні рішення № 900 від 20.03.2012 року, № 1205 від 18.04.2012 року, № 1532 від 16.05.2012 року, № 1534 від 16.05.2012 року, № 2154 від 18.07.2012 року, № 2478 від 21.08.2012 року, № 2570 від 18.09.2012 року, № 2571 від 18.09.2012 року, № 2747 від 17.10.2012 року, № 3206 від 18.12.2012 року, № 3204 від 18.12.2012 року, № 2319 від 21.01.2013 року.

Так, на виконання зазначених спільних протокольних рішень було здійснено погашення заборгованості за поставлений в період з лютого 2012 року по грудень 2012 року природний газ відповідно до договору на загальну суму 1729919,32 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи засвідченими копіями платіжних доручень (том 1 а.с. 93, 102, 111, 126, 134, 142, 154, 161; т. 2 а.с. 8, 16, 32, 40), з яких вбачається наступне: оплата на суму 280787,78 грн. проведена 28.03.2012 року, оплата на суму 275377,79 грн. проведена 26.04.2012 року, оплата на суму 224607,14 грн. проведена 22.05.2012 року, оплата на суму 69076,26 грн. проведена 22.05.2012 року, оплата на суму 172716,56 грн. проведена 24.07.2012 року, оплата на суму 84451,15 грн. проведена 28.08.2012 року, оплата на суму 23785,96 грн. проведена 21.09.2012 року, оплата на суму 74982,02 грн. проведена 21.09.2012 року, оплата на суму 73799,99 грн. проведена 23.10.2012 року, оплата на суму 173896,92 грн. проведена 24.12.2012 року, оплата на суму 15449,61 грн. проведена 24.12.2012 року, оплата на суму 260988,14 грн. проведена 31.01.2013 року.

Таким чином, на підставі вказаних спільних протокольних рішень, відповідач за поставлений природний газ розрахувався у повному обсязі. Однак позивач стверджує що розрахунки відбулися несвоєчасно, з порушенням строків, передбачених Договором, що підтверджує роздруківкою операцій за Договором по підприємству «Мотор Січ» з 01.01.2012 року по 30.06.2014 року, яка міститься в матеріалах справи (т. 1 а.с. 46-47). У зв'язку з вищевказаним позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача пені, штрафу, трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

Відповідно до ст. ст. 11, 509, 525, 526, 530, 629 Цивільного кодексу України та ст. ст. 174, 193 Господарського кодексу України договір є підставою виникнення зобов'язань, які повинні виконуватись належним чином і в установлений законом строк. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Загальні положення про купівлю-продаж, а саме ст. ст. 662-663,689, 691-692 Цивільного кодексу України передбачають, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором та у встановлений договором строк. В свою чергу, покупець зобов'язаний прийняти товар та оплатити його за ціною, встановленою в договорі та в обумовлений строк.

Як зазначено вище, п. 4.1. Договору передбачено, що оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Так, дослідивши правову природу вищезазначених спільних протокольних рішень в аспектах їх змісту та форми, суд дійшов висновку, що останні не є правочинами, спрямованими на зміну умов Договору. Спільні протокольні рішення не вносять жодних змін і доповнень до Договору у відповідності з п. 11.3 Договору. Зокрема, зі змісту спільних протокольних рішень не вбачається волевиявлення обох сторін щодо внесення змін до Договору, в т. ч. порядку здійснення взаєморозрахунків між сторонами.

Дані спільні протокольні рішення і платіжні доручення про перерахування відповідачем позивачу отриманих по ланцюгу коштів, як вартість пільг та субсидій населенню лише вказують, що такі розрахунки між сторонами є одночасно процедурою погашення зобов'язань відповідача з остаточної оплати вартості поставленого природного газу у визначеному місяці в розмірі отриманих по спільному протокольному рішенні сум пільг і субсидій населенню, проте вказані розрахунки здійснювались не в межах Договору, а відповідно до нього.

Посилання відповідача на те, що підписання сторонами в період з березня 2012 року по січень 2013 року спільних протокольних рішень і виконання їх положень, а також положень Постанови Кабінету Міністрів України № 20 і Порядку, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України, НАК «Нафтогаз України», Державного казначейства України від 03.02.2009 року №55/57/43, враховуючи зміст спільних протокольних рішень і первинних документів, складених на їх виконання, а також на виконання умов Договору, засвідчує, що сторони фактично погодились, що залишок оплати поставленого природного газу по Договору, підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі кожного спільного протокольного рішення, судом не приймаються, оскільки, в спільних протокольних рішеннях зазначається, що вони укладалися з метою погашення саме заборгованості відповідно до Договору.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач був зобов'язаний оплатити повну вартість отриманого газу в установлений п. 4.1. Договору строк.

Разом з тим, наявність спільних протокольних рішень не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін відповідно до Договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання і не позбавляє кредитора (позивача) права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України та ч. 1 ст. 230 ГК України. Тому заперечення відповідача щодо відсутності підстав для застосування господарської відповідальності, передбаченої нормами вказаних статтей ЦК України та ГК України, є безпідставними та судом не приймаються.

Фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження свідчать, що відповідач розрахувався з позивачем у повному обсязі за поставлений природний газ з порушенням встановленого умовами п. 4.1. Договору строку.

В силу загальної норми, передбаченої у статті 599 ЦК України, та спеціальної норми, визначеної у частині першій ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивачем доведено суду факт порушення з боку відповідача строків оплати поставленого природного газу за договором. Відповідач доказів своєчасної оплати газу, у строки, передбачені п. 4.1 Договору суду не надав.

Оскільки з боку відповідача мало місце несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, що спричинило звернення з позовом до суду, позивач просить суд стягнути з останнього пеню за загальний період з 14.03.2012 року по 31.01.2013 року в сумі 18100,12 грн. та штраф в сумі 3646,78 грн. згідно наданого розрахунку, на підставі п. 7.3. Договору. Так, вказаним пунктом Договору (в редакції станом на дату укладання Договору) передбачено, що у разі порушення Покупцем умов п. 4.1. цього Договору, Покупець зобов'язується (крім суми заборгованості) сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 (семи) відсотків від суми простроченого платежу.

З посиланням на приписи статті 625 ЦК України позивач вказує на прострочення грошового зобов'язання з боку відповідача, в зв'язку з чим намагається стягнути з нього три проценти річних за загальний період з 14.03.2012 року по 31.01.2013 року в сумі 3613,12 грн. та інфляційні втрати за період: березень 2012 року, вересень 2012 року, та з листопада 2012 року по січень 20132 року в сумі 4698,80 грн.

Згідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п. 3 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов'язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановлених законом або договором мір відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 216, ч. 1, 4 ст. 217, ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

За приписом ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Законом України від 22.11.1996 року № 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено що розмір пені, який встановлюється за згодою сторін, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Матеріали справи свідчать, що позивач за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором нарахував відповідачу за порушення строків оплати природного газу пеню за загальний період з 14.03.2012 року по 31.01.2013 року в сумі 18100,12 грн. та штраф в сумі 3646,78 грн. згідно наданого розрахунку, на підставі п. 7.3. Договору.

Одночасно, з посиланням на приписи ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем нараховані три проценти річних за загальний період з 14.03.2012 року по 31.01.2013 року в сумі 3613,12 грн. та інфляційні втрати за період: березень 2012 року, вересень 2012 року, та з листопада 2012 року по січень 20132 року в сумі 4698,80 грн.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дослідивши розрахунки пені та трьох відсотків річних, надані позивачем, суд дійшов висновку про їх перерахунок, оскільки позивачем допущені помилки при визначенні початку та закінчення періоду нарахування пені та трьох відсотків річних, у зв'язку з безпідставним включенням дати здійснення відповідачем оплати боргу в повному обсязі в період прострочення, а також не врахував, що строки оплати за актами приймання-передачі природного газу від 30.04.2012 року, 30.09.2012 року, 31.12.2012 року припадають на вихідні дні, а саме 13.05.2012 року, 13.10.2012 року та 13.01.2013 року відповідно. Так, відповідно до п. 1.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" № 14 від 17.12.2013 року день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені. Якщо у договорі виконання грошового зобов'язання визначається до настання певного терміну, наприклад, до 1 серпня 2014 року (частина друга статті 252 ЦК України), то останнім днем виконання такого зобов'язання вважається день, що передує цьому терміну (в даному прикладі - 31 липня 2014 року). Водночас коли у тексті договору виконання грошового зобов'язання визначено "по 1 серпня 2014 року" або "включно до 1 серпня 2014 року", то останнім днем виконання такого зобов'язання буде 1 серпня 2014 року. Відповідно до п. 1.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Відтак, судом з власної ініціативи здійснено перерахунок пені за видатковими накладними, в яких допущені помилки, за допомогою програми "Законодавство".

Пеня та три відсотки річних розраховані судом наступним чином:

1) за актами приймання - передачі природного газу від 29.02.2012 року, строк оплати за якими настав 13.03.2012 року, прострочка виникла з 14.03.2012 року, з урахуванням здійснених відповідачем оплат: 27.02.2012 року в сумі 1767420,00 грн., 06.03.2012 року в сумі 784135,27 грн., 07.03.2012 року в сумі 207910,00 грн., 28.03.2012 року в сумі 280787,78 грн.

- за період з 14.03.2012 року по 27.03.2012 року (14 днів прострочення) від залишку боргу в сумі 280787,78 грн. розмір пені складає 1645,60 грн., розмір трьох відсотків річних - 322,22 грн.;

2) за актами приймання - передачі природного газу від 31.03.2012 року, строк оплати за якими настав 13.04.2012 року, прострочка виникла з 14.04.2012 року, з урахуванням здійснених відповідачем оплат: 28.03.2012 року в сумі 1470156,00 грн., 06.04.2012 року в сумі 5894,01 грн., 10.04.2012 року в сумі 384445,58 грн., 26.04.2012 року в сумі 275377,79 грн.,

- за період з 14.04.2012 року по 25.04.2012 року (12 днів прострочення) від залишку боргу в сумі 275377,79 грн. розмір пені складає 1354,32 грн., розмір трьох відсотків річних - 270,86 грн.;

3) за актами приймання - передачі природного газу від 30.04.2012 року, строк оплати за якими настав 13.05.2012 року, втім оскільки це вихідний день в силу приписів ч. 5 ст. 254 ЦК України, кінцевим строком оплати якої є 14.05.2012 року, прострочка виникла з 15.05.2012 року, з урахуванням здійснених відповідачем оплат: 27.04.2012 року в сумі 300000,00 грн., 08.05.2012 року в сумі 129738,38 грн., 22.05.2012 року в сумі 293683,40 грн.

- за період з 15.05.2012 року по 21.05.2012 року (7 днів прострочення) від залишку боргу в сумі 293683,40 грн. розмір пені складає 842,53 грн., розмір трьох відсотків річних - 168,51 грн.;

4) за актами приймання - передачі природного газу від 31.05.2012 року, строк оплати за якими настав 13.06.2012 року, прострочка виникла з 14.06.2012 року, з урахуванням здійснених відповідачем оплат: 25.05.2012 року в сумі 320000,00 грн., 06.06.2012 року в сумі 345,63 грн., 06.07.2012 року в сумі 285,40 грн., 24.07.2012 року в сумі 52096,91 грн.,

- за період з 14.06.2012 року по 05.07.2012 року (22 дні прострочення) від залишку боргу в сумі 52382,31 грн. розмір пені складає 472,30 грн., розмір трьох відсотків річних - 94,46 грн.;

- за період з 06.07.2012 року по 23.07.2012 року (18 днів прострочення) від залишку боргу в сумі 52096,91 грн. розмір пені складає 384,32 грн., розмір трьох відсотків річних - 76,86 грн.;

Таким чином, разом розмір пені за актами приймання - передачі природного газу від 31.05.2012 року становить 856,62 грн., а розмір 3 % річних складає 171,32 грн.

5) за актами приймання - передачі природного газу від 30.06.2012 року, строк оплати за якими настав 13.07.2012 року, прострочка виникла з 14.07.2012 року, з урахуванням здійснених відповідачем оплат: 24.07.2012 року в сумі 120619,65 грн., 26.07.2012 року в сумі 169802,81 грн.

- за період з 14.07.2012 року по 23.07.2012 року (10 днів прострочення) від залишку боргу в сумі 290422,46 грн. розмір пені складає 1190,26 грн., розмір трьох відсотків річних - 238,05 грн.;

- за період з 24.07.2012 року по 25.07.2012 року (2 дні прострочення) від залишку боргу в сумі 169802,81 грн. розмір пені складає 139,18 грн., розмір трьох відсотків річних - 27,84 грн.;

Отже, разом розмір пені за актами приймання - передачі природного газу від 30.06.2012 року становить 1329,44 грн., а розмір трьох відсотків річних складає 265,89 грн.

6) за актами приймання - передачі природного газу від 31.07.2012 року, строк оплати за якими настав 13.08.2012 року, прострочка виникла з 14.08.2012 року, з урахуванням здійснених відповідачем оплат: 07.08.2012 року в сумі 194860,12 грн., 28.08.2012 року в сумі 84451,15 грн.

- за період з 14.08.2012 року по 27.08.2012 року (14 днів прострочення) від залишку боргу в сумі 84451,15 грн. розмір пені складає 484,56 грн., розмір трьох відсотків річних - 96,91 грн.;

7) за актами приймання - передачі природного газу від 31.08.2012 року, строк оплати за якими настав 13.09.2012 року, прострочка виникла з 14.09.2012 року, з урахуванням здійснених відповідачем оплат: 30.08.2012 року в сумі 140000,00 грн., 04.09.2012 року в сумі 288,04 грн., 07.09.2012 року в сумі 17280,13 грн., 21.09.2012 року в сумі 98767,97 грн.

- за період з 14.09.2012 року по 20.09.2012 року (7 днів прострочення) від залишку боргу в сумі 98767,97 грн. розмір пені складає 283,35 грн., розмір трьох відсотків річних - 56,67 грн.;

8) за актами приймання - передачі природного газу від 30.09.2012 року, строк оплати за якими настав 13.10.2012 року, втім оскільки це вихідний день в силу приписів ч. 5 ст. 254 ЦК України, кінцевим строком оплати якої є 15.10.2012 року, прострочка виникла з 16.10.2012 року, з урахуванням здійснених відповідачем оплат: 21.09.2012 року в сумі 0,01 грн., 26.09.2012 року в сумі 200000,00 грн., 05.10.2012 року в сумі 22783,54 грн., 23.10.2012 року в сумі 73799,99 грн., 30.10.2012 року в сумі 0,02 грн.,

- за період з 16.10.2012 року по 22.10.2012 року (7 днів прострочення) від залишку боргу в сумі 73800,01 грн. розмір пені складає 211,72 грн., розмір трьох відсотків річних - 42,34 грн.;

9) за актами приймання - передачі природного газу від 31.10.2012 року та 27.11.2012 року за жовтень 2012 року, строк оплати за якими настав 13.11.2012 року, прострочка виникла з 14.11.2012 року, з урахуванням здійснених відповідачем оплат: 30.10.2012 року в сумі 199999,98 грн., 07.11.2012 року в сумі 139316,91 грн., 13.12.2012 року в сумі 4248,34 грн., 24.12.2012 року в сумі 70841,08 грн.

- за період з 14.11.2012 року по 12.12.2012 року (29 днів прострочення) від залишку боргу в сумі 75089,42 грн. розмір пені складає 892,46 грн., розмір трьох відсотків річних - 178,49 грн.;

- за період з 13.12.2012 року по 23.12.2012 року (11 днів прострочення) від залишку боргу в сумі 70841,08 грн. розмір пені складає 319,37 грн., розмір трьох відсотків річних - 63,87 грн.

Відтак, разом розмір пені за актами приймання - передачі природного газу від 31.10.2012 року та 27.11.2012 року за жовтень 2012 року становить 1211,83 грн., а розмір трьох відсотків річних складає 242,36 грн.

10) за актами приймання - передачі природного газу від 30.11.2012 року, строк оплати за якими настав 13.12.2012 року, прострочка виникла з 14.12.2012 року, з урахуванням здійснених відповідачем оплат: 24.12.2012 року в сумі 1584626,86 грн.

- за період з 14.12.2012 року по 23.12.2012 року (10 днів прострочення) від залишку боргу в сумі 1584626,86 грн. розмір пені складає 6494,37 грн., розмір трьох відсотків річних - 1298,87 грн.

11) за актами приймання - передачі природного газу від 31.12.2012 року, строк оплати за якими настав 13.01.2013 року, втім оскільки це вихідний день в силу приписів ч. 5 ст. 254 ЦК України, кінцевим строком оплати якої є 14.01.2013 року, прострочка виникла з 15.01.2013 року, з урахуванням здійснених відповідачем оплат: 27.12.2012 року в сумі 490685,00 грн., 28.12.2012 року в сумі 1209315,00 грн., 09.01.2013 року в сумі 446997,23 грн., 31.01.2013 року в сумі 260988,14 грн.

- за період з 15.01.2013 року по 30.01.2013 року (16 днів прострочення) від залишку боргу в сумі 260988,14 грн. розмір пені складає 1716,09 грн., розмір трьох відсотків річних - 343,22 грн.

Таким чином, вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" щодо стягнення з Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ" пені та трьох процентів річних підлягають частковому задоволенню, а саме:

- пеня в сумі 16430,43 грн.,

- три проценти річних в сумі 3279,17 грн.

Стосовно клопотання відповідача про зменшення розміру пені, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, відповідно до статті 233 ГК України, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Зазначені норми ставлять право суду на зменшення неустойки в залежність від співвідношення її розміру і збитків.

Частина 3 ст. 551 ЦК України встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

При застосуванні частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України слід мати на увазі, що поняття "значно" та "надмірно" є оціночними і мають конкретизуватися судом у кожному конкретному випадку.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язання, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Відповідно до абзацу 1 п. 3.17.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 року вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Відповідач не довів суду винятковості підстав для зменшення розміру нарахованої до стягнення пені з урахуванням положень Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 року.

Посилання відповідача на те, що несвоєчасне проведення розрахунків з позивачем за договором було викликано виключно необхідністю виконання законодавчих вимог спеціальних нормативно-правових актів, а саме Постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року № 20, та Наказу Міністерства палива та енергетики України, НАК «Нафтогаз України», Державного казначейства України від 03.02.2009 року №55/57/43 спростовуються вищевикладеним.

Нарахована позивачем пеня в розмірі 18100,12 грн. базується на умовах договору, які в силу закону є обов'язковими для виконання, у тому числі для відповідача. Укладаючи договір на поставку природного газу, відповідач усвідомлював всі ризики та свідомо, з доброї волі, погодився на умови поставки, в тому числі і щодо нарахування пені. Здійснюючи господарську діяльність, відповідач повинен самостійно нести всі ризики: як щодо дотримання норм чинного законодавства України, так і щодо належного виконання добровільно взятих на себе договірних зобов'язань, а також самостійно нести юридичну відповідальність за допущені у своїй діяльності правопорушення.

З врахуванням підтвердження факту порушення відповідачем умов договору в частині строку здійснення розрахунків за поставлений природний газ наявними в матеріалах доказами, та вищевикладеного суд дійшов висновку, що клопотання відповідача не підлягає задоволенню.

Разом з тим матеріали справи свідчать, що позивач на підставі п. 7.3. Договору заявив вимоги про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 3646,78 грн. Так, вказаним пунктом Договору (в редакції станом на дату укладення Договору) зокрема встановлено, що у разі порушення Покупцем умов п. 4.1. цього Договору, Покупець зобов'язується (крім суми заборгованості) сплатити за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково штраф у розмірі 7 (семи) відсотків від суми простроченого платежу. При цьому з наданого позивачем розрахунку штрафних санкцій вбачається, що вказаний штраф нарахований останнім на суму залишку заборгованості за природний газ в розмірі 52096,91 грн., поставлений за актами приймання-передачі природного газу від 31.05.2012 року за травень 2012 року.

При оцінці правильності нарахування штрафу суд виходить з дати виникнення зобов'язання з оплати вартості природного газу, поставленого за актами від 31.05.2012 року за травень 2012 року, з врахуванням дати погашення заборгованості за вказаними актами в повному обсязі в силу приписів ст. 599 ЦК України. Так, строк оплати вартості поставленого газу за вказаними актами настав 13.06.2012 року, прострочка виникла з 14.06.2012 року, а наявними у справі доказами підтверджено, що повністю заборгованість за природний газ за актами від 31.05.2012 року була погашена відповідачем лише 24.07.2012 року, а саме в сумі 52096,91 грн. Отже, кількість днів прострочення з дати настання строку оплати газу до дати сплати відповідачем вартості газу в повному обсязі складає 40 днів прострочення.

Оскільки, станом на дату виникнення зобов'язання з оплати вартості природного газу, поставленого за актами від 31.05.2012 року, тобто на 14.06.2012 року, пункт 7.3., на підставі якого позивач нараховує штраф, діяв в редакції, узгодженій сторонами на дату укладення Договору, а факт прострочення оплати відповідачем вартості газу за актами від 31.05.2012 року складає більше 30 днів, відтак позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафу в розмірі 3646,78 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення з відповідача суми інфляційних витрат суд зазначає наступне.

Так, з розрахунку інфляційних витрат позивача вбачається, що інфляція нарахована останнім на суму боргу за актами приймання-передачі природного газу від 29.02.2012 року (за лютий 2012 року), від 31.08.2012 року (за серпень 2012 року), від 31.10.2012 року та 27.11.2012 року (за жовтень 2012 року), від 30.11.2012 року (за листопад 2012 року) та від 31.12.2012 року (за грудень 2012 року) окремо за період: березень 2012 року, вересень 2012 року, та з листопада 2012 року по січень 2013 року в сумі 4698,80 грн.

Інфляційні втрати за своєю правовою природою є збільшенням суми основного боргу в період прострочки виконання відповідачем його грошового зобов'язання з причини девальвації грошової одиниці України, яка визначається офіційними державними органами за результатами економічних процесів в конкретний місяць, тобто є помісячним індексом. При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць, і коли строк виконання зобов'язання настає до 15 числа місяця, то застосовується індекс інфляції за поточний місяць, а коли строк виконання зобов'язання - після 15 числа місяця, то застосовується індекс інфляції за наступний місяць.

Згідно з п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

З наданого розрахунку інфляційних витрат вбачається, що прострочення платежів за поставлений газ, було за період менший, ніж місяць зі зміною відповідно суми боргу протягом місяця, по закінченні якого сума боргу була погашена за конкретним актом по конкретній сумі грошового зобов'язання, внаслідок чого розрахунок інфляційних витрат, наданий позивачем, є необґрунтованим.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" щодо стягнення з Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ" інфляційних втрат в сумі 4698,80 грн. слід відмовити.

Посилання відповідача на відсутність його вини у неналежному виконанні зобов'язань за договором перед позивачем судом не приймаються, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 96, ч. 1 ст. 625 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями та боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання з огляду на приписи ст. 617 ЦК України та ст. 218 ГК України.

Твердження відповідачем про те, що він вжив всі залежні від нього дії, спрямовані на належне виконання зобов'язань за договором не ґрунтуються на матеріалах справи.

Відсутність заборгованості з оплати за поставлений природний газ за договором не припиняє дію його умов в частині відповідальності за порушення грошових зобов'язань, які були допущені відповідачем під час дії договору, та не звільняє останнього від відповідальності, передбаченої умовами договору.

Враховуючи вищевикладене, заперечення відповідача не спростовують факту порушення ним своїх зобов'язань за договором, а отже і застосування до нього відповідальності, передбаченої чинним законодавством за допущене порушення та умовами договору.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ч. 5 ст. 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 03.09.2015 року, згідно частини 2 статті 85 ГПК України було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивну частини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст. 12, 19 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», ст. ст. 526, 530, 551, 610, 611, 612, 625, 629, 655 ЦК України, ст. ст. 180, 181,193, 216-218, 230, 231, 232 ГК України, ст. ст. 4-2, 4-3, 33, 34, ч. 3 ст. 43, 44, 49, 82, 82-1, 84, ч. 2 ст. 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ" задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ", 69068, м. Запоріжжя, проспект Моторобудівників, буд. 15, , на користь:

- Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", 01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, , пеню в сумі 16430 (шістнадцять тисяч чотириста тридцять) грн. 43 коп., три проценти річних в сумі 3279 (три тисячі двісті сімдесят дев'ять) грн. 17 коп., штраф в сумі 3646 (три тисячі шістсот сорок шість) грн. 78 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 1419 (одна тисяча чотириста дев'ятнадцять) грн. 62 коп., видавши наказ.

3. У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ" щодо стягнення пені в сумі 1669,69 грн. відмовити.

4. У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ" щодо стягнення трьох процентів річних в сумі 333,95 грн. відмовити.

5. У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ" щодо стягнення інфляційних витрат в сумі 4698,80 грн. відмовити.

Повне рішення складено - 08.09.2015 року

Головуючий суддя О.Г.Смірнов

Судді В.М. Соловйов

І.В. Давиденко