УХВАЛА

про відмову у прийнятті позовної заяви

07.09.2015Справа № 910/23894/15
Суддя Грєхова О.А., розглянувши

позовну заяву ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

про розірвання договору та стягнення

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду міста Києва передані позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про розірвання договору та стягнення.

Відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно з ч. 3 статті 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» місцеві господарські суди розглядають справи, які виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Частинами 1 та 2 ст. 1 ГПК України встановлено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 ГПК України господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

- спорів про приватизацію державного житлового фонду;

- спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов;

- спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

- спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів;

- інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів;

5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів.

Таким чином, господарські суди вирішують спори у порядку позовного провадження в разі, якщо склад учасників спору відповідає статті 1 ГПК України, а правовідносини, щодо яких виник спір, носять господарський характер.

Як вбачається із позовної заяви, спір не стосується корпоративних чи приватизаційних відносин, а позивач є фізичною особою.

Відповідно до п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» на підставі пункту 1 частини першої статті 62 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо спір непідвідомчий господарському суду, зокрема, коли його вирішення законодавством України віднесено до компетенції іншого органу або заява взагалі не підлягає розглядові в судовому порядку.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, громадяни, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, у справах, що виникають з корпоративних відносин та спорах щодо приватизації майна.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Вказаний перелік корпоративних спорів, розгляд яких відноситься до компетенції судів господарської юрисдикції, є виключним та не підлягає розширеному тлумаченню.

Беручи до уваги наведене, зважаючи на те, що заявником не дотримано вимог статей 1 і 12 Господарського процесуального кодексу України, а також враховуючи, що приписи ст. 62 Господарського процесуального кодексу України носять імперативний характер, суд приходить до висновку, що даний позов не підлягає розгляду в господарських судах України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у прийнятті вказаної позовної заяви.

Керуючись п. 1 ст. 62 ГПК України, Господарський суд м. Києва -

УХВАЛИВ:

У прийнятті позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства про розірвання договору та стягнення відмовити.

Суддя О.А.Грєхова