ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.09.15р. Справа № 904/5549/15

За позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК"

до Корпорації "Українська Професійна Баскетбольна Ліга"

про стягнення 109 023 927,50 грн. за кредитним договором

Суддя Юзіков С.Г.

Представники:

Позивача - Колодочка П.О., довіреність №3453-К-Н-О від 20.09.14р.

Відповідача - не з'явився (про час і місце засідання суду сповіщений належно)

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просив стягнути з Відповідача 172 459 049,14 грн. за кредитним договором.

07.09.15р. Позивач подав заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з Відповідача 109 023 927,50 грн. за кредитним договором, з яких: 61 966 000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 26 487 748,68 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 20 570 178,82 грн. - заборгованість зі сплати пені, мотивуючи порушенням Відповідачем договірних зобов'язань у частині розрахунків.

Відповідач явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив, відзив на позов, документи витребувані судом чи докази відсутності боргу на час розгляду справи господарському суду не надав.

Відповідач повідомлений належним чином про судове засідання, про що свідчить наявне у матеріалах справи поштове повернення з відміткою поштової установи "за закінченням терміну зберігання".

Розгляд справи відкладався.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Оскільки явка у судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Справа, згідно зі ст. 75 ГПК України, розглядається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників Позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

18.12.12р. сторонами укладено кредитний договір № 4У12404И (далі - Кредитний договір) та додаткові угоди від 24.06.13р та від 02.12.13р. до нього.

Кредитним договором Відповідачеві встановлено ліміт у 70 000 000,00 грн. (пункт А.2. Кредитного договору), вид кредиту - поновлювана кредитна лінія (пункт А.1. Кредитного договору).

Пунктом А.3. Кредитного договору встановлено дату повернення кредиту - 17.12.13р., з урахуванням додаткової угоди від 02.12.13р. строком виконання зобов'язань (терміном повернення кредиту) згідно з пунктом А.3. Кредитного договору є - дата відповідно Графіка зменшення поточного ліміту підп. А.2.1., а саме: 28.11.14р.

За користування кредитом Позичальник сплачує відсотки в розмірі 11,3 % річних (п. А.6. Кредитного договору) у строки з 25 числа місяця до останнього дня місяця (А.8. Кредитного договору).

Згідно з п. 2.2.5., 4.5., А.10. Кредитного договору Позичальник зобов'язався сплатити Банку винагороду за користування кредитом.

Відповідно до п.5 Додаткової угоди до Кредитного договору від 02.12.13р., укладена вона з використанням електронного цифрового підпису (печатки) в порядку, передбаченому Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг" та Законом України "Про електронний цифровий підпис", а також на підставі Угоди про використання електронного цифрового підпису з посиленим сертифікатом ключа від 30.11.12р.

Відповідно ст.207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Статтею 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" визначено, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Згідно зі ст.8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" юридична сила електронного документу не може бути заперечена виключно через те, що він мас електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про електронний цифровий підпис" електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

Наявність у сторін кредитного договору на момент його укладання електронних цифрових підписів та печаток і їх чинність підтверджується посиленими сертифікатами відкритих ключів, копії яких додано.

Відповідно до п.6.1 Кредитного договору він діє до повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором.

Відповідальність сторін врегульовано у розділі 5 Кредитного договору.

Згідно з п.5.4 Кредитного договору нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язань, передбаченої п. 5.1, 5.2, 5.3, здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов'язання повинно було бути виконане Позичальником.

Згідно з п. 5.7 Кредитного договору строки позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів за цим договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років.

За даними Позивача, на сьогодні Позичальник не виконав своїх обов'язків за Кредитним договором.

Станом на 15.06.15р. борг за Кредитним договором за розрахунком Позивача становила 172 459 049,14 грн. з яких:

- 61 966 000,00 грн. заборгованість за кредитом;

- 26 487 748,68 грн. - заборгованість за відсотками з користування кредитом;

- 63 435 121,64 грн. - заборгованість зі сплати винагороди за користування кредитом;

- 20 570 178,82 грн. заборгованість зі сплати пені.

07.09.15р. Позивач подав заяву про зменшення позовних вимог, у якій просить стягнути з Відповідача 109 023 927,50 грн. за Кредитним договором, з яких:

- 61 966 000,00 грн. - заборгованість за кредитом;

- 26 487 748,68 грн. - заборгованість за відсотками з користування кредитом;

- 20 570 178,82 грн. - заборгованість зі сплати пені.

Наведене стало причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Відносини, що виникли між сторонами у справі, є господарськими зобов'язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України).

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач не надав суду доказів відсутності боргу чи контррозрахунку стягуваної суми.

Перевіривши розрахунки Позивача, господарський суд визнає їх обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Згідно зі ст. 49 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на Відповідача.

Керуючись ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-84, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з Корпорації "Українська Професійна Баскетбольна Ліга" (49102, м.Дніпропетровськ, вул. Будьонного, б. 9А, приміщення 1, код 362 969 69) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК", 49094, м.Дніпропетровськ, вул. Набережна перемоги, буд.50, адреса для листування: 49027, м.Дніпропетровськ, а/с 1800 (код 143 605 70) 61 966 000,00 грн. -боргу за кредитом, 26 487 748,68 грн. - боргу за відсотками за користування кредитом, 20 570 178,82 грн. - боргу зі сплати пені, 73 080,00 грн. - судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту.

Суддя С.Г. Юзіков

Рішення підписане__________________