ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2015 р. Справа № 911/2097/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк"

до відповідача Приватного акціонерного товариства

"Пересувна механізована колона №55"

про стягнення 486483,80грн

Суддя А.Р. Ейвазова

Представники:

від позивача - Діденко М.В. (довіреність №3884-О від 30.09.2013);

від відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Приватбанк" (далі - ПАТ КБ "Приватбанк") звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Пересувна механізована колона №55" (далі - ПрАТ "ПМК №55") про стягнення 486 483, 80грн, що складається з:

- 199 990,79грн заборгованості за кредитом;

- 152 392,98грн процентів за період з 01.11.2013 по 25.03.2015;

- 101 701,39грн пені за період з 01.11.2013 по 25.03.2015;

- 32 398,64грн комісії за період з 01.11.2013 по 25.03.2015.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення відповідачем зобов'язань за договором б/н від 14.07.2011 банківського обслуговування в частині своєчасного повернення кредиту, сплати процентів та комісії у строк та у розмірі, встановлені таким договором (а.с.2-3).

Відповідач у справі - ПрАТ «ПМК №55» відзиву по суті заявлених вимог не надало, однак, заявило клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій - пені до 10 170,13грн (а.с.96-98).

Ухвалою господарського суду Київської області від 18.05.2015 порушено провадження у справі, а ухвалою від 10.07.2015 позов залишено без розгляду (а.с.1,130-131).

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.08.2015 ухвалу господарського суду Київської області від 10.07.2015 скасовано, а справу направлено до господарського суду Київської області для розгляду по суті (а.с.151-155).

Ухвалою господарського суду Київської області від 26.08.2015 розгляд справи призначено на 15.09.2015 (а.с.158).

Відповідач у справі - ПрАТ "ПМК №55" відзиву по суті заявлених вимог не надав.

Розгляд зазначеної справи здійснено без участі представника відповідача, враховуючи наступне:

- копія ухвали господарського суду Київської області від 26.08.2015 про призначення справи до розгляду, направлена за адресою, вказаною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, отримана відповідачем 03.09.2015, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №521 (а.с.163);

- клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило;

- матеріалів справи достатньо для вирішення спору по суті.

В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

14.07.2014 ПАТ КБ "Приватбанк" (далі - Банк) та відповідачем (далі - Клієнт) підписано заяву про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів і відбитка печатки, згідно якої відповідач погодився з "Умовами та правилами надання банківських послуг", тарифами банку, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування (а.с.32).

Відповідно до вказаної заяви, відповідач (Клієнт) приєднався і зобов'язався виконувати умови, викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг (далі - Умови), тарифах відповідача - договорі банківського обслуговування у цілому.

При цьому, у заяві про відкриття поточного рахунку від 14.07.2011 сторони погодили, що відносини між банком і клієнтом можуть вирішуватись як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до договору, так і шляхом обміну інформацією/погодження з банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (www.privatbank.ua чи інший інтернет-/SMS-ресурс, зазначений банком).

Згідно з п. 3.2.1.1.16 Умов, при укладанні договорів та угод, або вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання клієнта до "Умов та правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/Інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі), Банк і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований Банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом "першого" підпису; підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. При цьому, як визначено відповідною нормою, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Отже, підписавши заяву про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів і відбитка печатки, відповідач приєднався і зобов'язався виконувати умови, викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг, тарифах, що фактично складають договір банківського обслуговування в цілому.

Таким чином, укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Згідно заяви від 14.07.2011 відповідачу відкрито поточний рахунок №9032.

Відповідно до п. 3.2.1.1.1 Умов, кредитний ліміт на поточний рахунок (далі - "Кредит") надається на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту (далі - "Ліміт"); про розмір ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій вибір або у письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет-клієнт банк, sms-повідомлення або інших). Як визначено відповідним пунктом, Банк здійснює обслуговування ліміту Клієнта, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку Клієнта, при наявності вільних грошових ресурсів, за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, шляхом дебетування поточного рахунку.

Як визначено п. 3.2.1.1.3 Умов, кредит надається в обмін на зобов'язання Клієнта з повернення кредиту, сплати відсотків та винагороди.

Згідно з п. 3.2.1.1.5. Умов, кредитний ліміт являє собою суму грошових коштів, в межах якої Банк здійснює оплату розрахункових документів Клієнта понад залишок грошових коштів на його поточному рахунку.

Пунктом 3.2.1.1.6 Умов передбачено, що ліміт може бути змінений Банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами Банку; підписавши Угоду, Клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться Банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення Клієнта на свій вибір або у письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших).

Згідно п. 3.2.1.1.7 Умов, ліміт може бути збілшений банком на суму в межах 10% від розміру ліміту на оплату страхових платежів у випадках і в порядку, передбачених п.п. 3.2.1.1.6, 3.2.1.2.2.14, і на суму в межах 5% від розміру ліміту + 1000,00грн - на сплату судових витрат, передбачених п.п. 3.2.1.2.2.16, 3.2.1.2.3.15, 3.2.1.5.8.

Відповідно до умов договору, який укладений шляхом подання та підписання заяви, відповідачу встановлено кредитний ліміт на його поточний рахунок у національній валюті у сумі 4000,00грн, що підтверджується довідкою вих. № 08.7.0.0.0/19 від 21.04.2015 про розмір встановлених кредитних лімітів (а.с.48).

У подальшому, як вбачається з вказаної довідки, 27.02.2012, 01.03.2012, 04.02.2013, 04.03.2013, 12.07.2013 встановлений відповідачу кредитний ліміт змінювався зокрема, станом на 12.07.2013 встановлений у розмірі 200 000,00грн

Пунктом 3.2.1.1.8 Умов передбачено, що проведення платежів Клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться Банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, чи у будь-якій іншій формі - "Угода"). При належному виконанні Клієнтом зобов'язань, передбачених "Умовами та правилами надання банківських послуг", за відсутності заперечень за місяць до закінчення терміну обслуговування ліміту, проведення платежів Клієнта у порядку обслуговування ліміту може бути продовжено Банком на той самий строк.

Як встановлено судом, відповідно до вказаних умов, до яких приєднався відповідач, підписавши заяву від 14.07.2011, позивачем протягом періоду дії договору надавались кредитні кошти шляхом дебетування поточного рахунку, що підтверджується випискою з рахунку №9032 за період з 14.07.2011 по 14.09.2015 (а.с.165-222).

Відповідно до п. 3.2.1.4.1 Умов, за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня Клієнт сплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом (диференційована процентна ставка).

Згідно з п. 3.2.1.4.1.1 Умов, за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнуління дебетового сальдо в одну з дат до 25-го числа поточного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилось з 1-го до 20-го (включно) числа поточного місяця або до 25-го числа наступного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 21-го до кінцевого числа поточного місяця (далі - "період, в який дебетове сальдо підлягає обнулінню "), розрахунок відсотків проводиться за процентною ставкою у розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

У випадку не обнуління дебетового сальдо в одну з дат періоду, у якому дебетове сальдо підлягає обнулінню, на протязі 90 днів з кінцевої дати періоду, у якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, Клієнт сплачує Банку за користування кредитом відсотки у розмірі 36% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулінню (п. 3.2.1.4.1.2 Умов, що діяли після 31.03.2014), а починаючи з 91 дня після закінчення періоду, у який сальдо підлягало обнулінню, кредит вважається простроченим, відсотки нараховуються за ставкою - 56% (п. 3.2.1.4.1.2 Умов, що діяли після 31.03.2014).

При цьому, до 31.03.2014, відповідно до наказу (а.с.86), при необнуленні дебетового сальдо в одну із дат, у якому дебетове сальдо підлягало обнулінню протягом 90 днів з останньої дати періоду, у якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, клієнт виплачує банку за користування кредитом проценти у розмірі 24% річних, починаючи з останньої дати періоду, у якому дебетове сальдо підлягало обнулінню (а.с.86), а у разі непогашення кредиту впродовж 90 днів з дати закінчення періоду, у який дебетове сальдо підлягало обнулінню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнулінню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання Клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними; при порушенні Клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань, Клієнт сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі 48% річних від суми залишку непогашеної заборгованості (затверджені наказом та введені в дію з 10.02.2011).

Під "непогашенням кредиту" мається на увазі не виникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня (п. 3.2.1.4.1.4 Умов).

Як визначено Умовами, розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році; розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом; день повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається (п. 3.2.1.4.9 Умов).

Відповідно до п. 3.2.1.4.4 Умов, Клієнт сплачує Банку винагороду за використання Ліміту відповідно до пп. 3.2.1.1.6, 3.2.1.2.3, 1-го числа кожного місяця у розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існував на кінець банківського дня за попередній місяць, у порядку, передбаченому Умовами та правилами надання банківських послуг.

Як встановлено під час розгляду справи, відповідач свої зобов'язання за договором банківського обслуговування від 14.07.2011 перед ПАТ КБ "Приватбанк" у повному обсязі не виконував, в зв'язку з чим утворилась заборгованість за кредитом у сумі 199 990,79грн, процентами за користування кредитом у сумі 152 392,98грн, комісією за користування кредитом (винагорода банку) у сумі 32 398,64грн.

В зв'язку з наявністю вказаної заборгованості, 18.03.2015 позивач направив на адресу відповідача претензію № 10714KJBOSO9U від 13.03.2015, що підтверджується фіскальним чеком № 7244 від 18.03.2015 про відправлення за списком згрупованих поштових відправлень та описом вкладення у цінний лист від 17.03.2015 (а.с.56-57), у якій просив відповідача негайно погасити прострочену заборгованість у повному обсязі у сумі 475 095,28грн, що включає пеню у розмірі 94 046,03грн.

Доказів надання відповіді на претензію або здійснення оплат під час розгляду даної справи не надано.

Предметом спору у даній справі є виконання відповідачем зобов'язань в частині повернення кредиту, сплати відсотків та комісії, застосування відповідальності у вигляді пені за порушення зобов'язань за договором.

Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення договору про позику, якщо інше не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України).

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Оскільки відповідач, в порушення умов договору банківського обслуговування від 14.07.2011, зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитом та комісії не виконував, хоча строк їх виконання настав, він є таким, що порушив взяті на себе зобов'язання.

Враховуючи викладене, а також не надання відповідачем суду доказів виконання зобов'язань за кредитним договором щодо сплати кредиту, процентів за користування кредитними коштами, комісії, заявлені вимоги в частині стягнення 199 990,79грн заборгованості за кредитом, 152 392,98грн заборгованості по процентах за користування кредитом та 32 398,64грн заборгованості по комісії за користування кредитом є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 101 701,39грн пені, нарахованої на заборгованість за кредитом, процентами за користування кредитом та комісією за загальний період з 01.11.2013 по 25.03.2015.

В силу ч. ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки та відшкодування збитків (ст. 611 ЦК України).

Пунктом 3.2.1.5.1 Умов передбачено, що при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених пп. 3.2.1.2.2.2, 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених пп. 3.2.1.1.8, 3.2.1.2.2.3, 3.2.1.2.3.4, винагороди, передбаченої пп. 3.2.1.2.2, 3.2.1.4.4, 3.2.1.4.5, 3.2.1.4.6, Клієнт виплачує Банку за кожний випадок порушення пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 3.2.1.5.4 Умов передбачено, що нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбаченої п. 3.2.1.5.1, 3.2.1.5.2, 3.2.1.5.3, здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано клієнтом.

Отже, Умовами, до яких приєднався відповідач, підписавши заяву, змінено загальне правило, визначене ч.6 ст.232 ГК України, щодо припинення нарахування пені через шість місяців, що відповідає чинному законодавству, зокрема, відповідній нормі, яка встановлює можливість змінити загальне правило, шляхом визначення інших умов договором.

Перевіривши розрахунок пені, здійснений позивачем, суд вважає його правильним.

Заявлене відповідачем 09.07.2015 клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій до 10 170,13грн, суд вважає таким, що не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно п.3 ч.1 ст.83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Вказана норма кореспондується з загальними нормами, які визначають підстави для такого зменшення.

Так, відповідно до ч.1 ст.233 ГК України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Окрім того, згідно ч.2 відповідної норми, якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Також, відповідно до чч.2, 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки (до якої віднесено штраф і пеню) встановлюється договором або актом цивільного законодавства і може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, в якості істотних обставин відповідач посилається на те, що заборгованість, яка утворилась за договором від 14.07.2011, виникла у зв'язку з невиконанням його контрагентами своїх зобов'язань і вжиті заходи не сприяли її погашенню, а також те, що пропонував позивачу укласти угоду про спрощення пені, комісії у повному обсязі та частково зменшення розмір відсотків, однак, позивач не погодився з умовами такої угоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 ГК України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Як передбачено ч. 1 ст. 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Крім того, відповідачем не доведено того, що розмір пені, який заявлений до стягнення, значно перевищує розмір збитків позивача, а не виконання зобов'язань боржниками перед відповідачем не є істотною обставиною, наявність якої є підставою для зменшення пені.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача 101 701,39грн пені є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв'язку з оплатою позову судовим збором, підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача у розмірі 9 729,68грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Пересувна механізована колона №55" на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за договором б/н від 14.07.2011 у сумі 486 483,80грн (з яких: 199 990,79грн заборгованість за кредитом, 152 392,98грн заборгованість по процентам за користування кредитом, 101 701,39грн пеня, 32 398,64грн заборгованість по комісії за користування кредитом), а також 9 729,68грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 15.09.2015

Суддя Ейвазова А.Р.