ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" вересня 2015 р.Справа № 916/4382/14

Колегія суддів господарського суду Одеської області у складі: головуючого судді Шаратова Ю.А., суддів Волкова Р.В. та Зайцева Ю.О., розглянувши справу за позовом: Державного підприємства „Іллічівський морський торговельний порт" (68001, Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. Праці, 6, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „АЛДІ" (68000, Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. Транспортна, 30 )

про стягнення заборгованості у розмірі 817 970,02 грн.

Представники:

Від позивача - Висоцька В.В. (довіреність від 05.12.2014 № 60);

Від відповідача - Лазарчук М.І. (довіреність від 21.05.2014 № 216).

Суть спору:

Державне підприємство „Іллічівський морський торговельний порт" (далі - Позивач) звернувся до Господарського суду Одеської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „АЛДІ" (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості за Договором на організацію і експлуатацію диспетчерської служби від 22.01.2007 № 135-о у розмірі 817 970,02 грн.

Ухвалою суду від 31.10.2014 позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 19.11.2014.

У судовому засіданні оголошувались перерви 19.11.2014 до 08.12.2014, 08.12.2014 до 19.12.2014.

Ухвалою суду від 19.12.2014 провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням господарського суду Одеської області у справі № 916/4999/14.

Ухвалою від 07.07.2015 провадження у справі поновлено, та призначено її розгляд на 17.07.2015.

У судовому засіданні 17.07.2015 оголошено перерву до 23.07.2015.

Ухвалою суду від 17.07.2015 продовжено строк розгляду спору на 15 календарних днів до 04.08.2015.

Ухвалою від 23.07.2015 справу призначено до колегіального розгляду.

Ухвалою від 24.07.2015 справу прийнято до провадження колегією суддів господарського суду Одеської області у складі: головуючого судді Шаратова Ю.А., суддів Волкова Р.В. і Зайцева Ю.О., та призначено її розгляд на 28.08.2015.

У судовому засіданні 28.08.2015 оголошено перерву до 17.09.2015.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Позовні вимоги, із посиланням на статті 526, 530, 610 Цивільного кодексу України, статтю 193 Господарського кодексу України, обґрунтовані невиконанням Відповідачем грошових зобов'язань за Договором на організацію і експлуатацію диспетчерської служби від 22.01.2007 № 135-о.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні у повному обсязі.

Відповідач у Відзиві на позовну заяву від 19.11.2014 (вх. від 19.11.2014 № 30620/14), письмових поясненнях від 19.12.2014 (вх. від 24.07.2015 № 18977/15), зазначає, що Договір на організацію і експлуатацію диспетчерської служби від 22.01.2007 № 135-о було ним укладено як уповноваженим учасником (стороною) Договору про спільну діяльність від 17.04.2002 № 97-О, а відтак, внаслідок розірвання цього договору сторони повинні провести всі розрахунки між спільною діяльністю та третіми особами, та поділити майно та інші права вимоги (щодо майна).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши представників Позивача та Відповідача, суд

встановив:

17.04.2002 Позивачем, Відповідачем і ДП «База матеріально-технічного забезпечення укладено Договір № 97-О про спільну діяльність № 97-О. /а.с. 90-104/.

22.01.2007 між Позивачем і Товариством з обмеженою відповідальністю „АЛДІ", діючим як сторона уповноважена на ведення спільних справ за Договором про спільну діяльність з ДП „Іллічівський морський торговельний порт" від 17.04.2002 № 97-О, укладено Договір на організацію і експлуатацію диспетчерської служби № 135-о (далі - Договір від 22.01.2007 № 135-о) /а.с. 8-12/.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Договору від 22.01.2007 № 135-о його метою є створення умов для максимально ефективного використання території Порту (Позивача) під час організації руху автотранспорту, збільшення пропускної здібності Порту, виключення простою перевантажувальної техніки, збільшення прибутку Порту, як суб'єкта господарської діяльності державної форми власності, збільшення обов'язкових платежів до бюджету сторін договору, запобігання аваріям під час руху усіх видів транспорту по території порту. Предметом договору є спільна організація його сторонами руху вантажного автомобільного транспорту по території порту, виконання Підприємством (Відповідачем) за дорученням Порту розрахунків з клієнтами порту за послуги надані у зв'язку із використанням доріг та накопичувача порту.

Підпунктами 2.1.1, 2.1.2, пункту 2.1 Договору від 22.01.2007 № 135-о встановлено, що Порт забезпечує Підприємству належні умови для облаштування диспетчерської служби і розміщення пунктів контролю часу перебування автотранспорту на території порту та території накопичувача, згідно із затвердженою схемою руху автотранспорту, доступ до необхідних комунікацій. Позивач доручає Відповідачу збір та стягнення з клієнтів Порту грошових коштів за користування послугами Порту.

Згідно із підпунктами 2.2.3, 2.2.6 пункту 2.2, пунктами 3.4, 3.5, 3.6, 3.7, 3.8 Договору від 22.01.2007 № 135-о Відповідач за власний рахунок несе усі витрати з забезпечення належного функціонування диспетчерської служби. Здійснює розрахунки з клієнтами послуг Порту з оплати їх вартості шляхом укладення відповідних договорів. Разовий збір за в'їзд автотранспорту на територію Порту, кошти, отримані від сторонніх організацій за понаднормативне знаходження автотранспорту на території Порту з моменту в'їзду і до моменту виїзду, включно з часом знаходження у накопичувачу, є доходом Порту. Кошти отримані Підприємством від клієнтів на послуги Порту у якості їх оплати, не є коштами Підприємства, а належать Порту. Відповідач перераховує Позивачу грошові кошти, для сплати клієнтами Порту за надані послуги, не пізніше 20 календарних днів з моменту надання послуг. За послуги Відповідача, що надаються за цим договором, Підприємству сплачується винагорода у розмірі 10 % від вартості наданих послуг, в тому числі ПДВ 20%. Підприємство має право самостійно утримувати належну йому суму винагороди з коштів, що перераховуються Позивачу в якості оплати послуг Порту.

Частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що сума, яку Відповідач повинен був перерахувати на рахунок Позивача відповідно до умов Договору від 22.01.2007 № 135-о становить 1 060 800,85 грн., та складається з: 647 669,91 грн. - Акт від 30.06.2012 (а.с. 15); 408 472,50 грн. - Акт від 31.07.2012 (а.с. 21); 4 658,44 грн. - Акт від 31.08.2012 (а.с. 26). Вказані акти підписані Відповідачем без жодних зауважень.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. (частина друга статті 34 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно із частиною першою статті 1, частинами першою, другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV, первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Суд не приймає як допустимі докази здійснення оплат Відповідачем за Договором від 22.01.2007 № 135-о Довідку-розрахунок по заборгованості ТОВ „АЛДІ" станом на 20.07.2015 (а.с. 228), та Звіт по проводкам за період 01.06.2012 - 08.07.2015 (а.с. 227), оскільки вони не є первинними документами, що фіксують факти здійснення господарських операцій, та не відповідають вимогам, встановленим частинами першою, другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV.

Відповідачем також не надано належних та допустимих доказів перерахування грошових коштів Позивачу за Договором від 22.01.2007 № 135-о.

Отже сума заборгованості Відповідача перед Позивачем за Договором від 22.01.2007 № 135-о становить 1 060 800,85 грн. Проте, оскільки Позивач заявив вимогу про стягнення суми заборгованості у розмірі 817 970,02 грн., стягненню підлягає сума в межах заявлених позовних вимог.

Суд не приймає довід Відповідача про те, що внаслідок розірвання Договору про спільну діяльність від 17.04.2002 № 97-О, кошти що належать до сплати за Договором від 22.01.2007 № 135-о, як спільне майно повинні бути поділені між учасниками спільної діяльності. Як вже зазначалось відповідно до пунктів 3.4, 3.5, 3.6, 3.7 Договору від 22.01.2007 № 135-о, кошті отримані Відповідачем від клієнтів за послуги Порту у якості їх оплати, належать Позивачу, а Відповідач має право лише на винагороду у розмірі 10 % від вартості наданих послуг. Отже, сума коштів за послуги надані Позивачем іншим особам, не є спільним майном сторін, яке підлягає поділу відповідно до частини другої статті 1141 Цивільного кодексу України.

На підставі викладеного, суд вважає такими, що обґрунтовані та підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з Відповідача заборгованості за Договором на організацію і експлуатацію диспетчерської служби від 22.01.2007 № 135-о у розмірі 817 970,02 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України при задоволенні позову покладаються на Відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Повне рішення складено відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України та підписано 21 вересня 2015 р.

Керуючись частиною першою статті 11, частиною першою статті 509, статями 525, 526, 629 Цивільного кодексу України, статтею 193 Господарського кодексу України, частиною першою статті 1, частинами першою, другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV, статтями 33, 34, 49, 82, 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „АЛДІ" (68000, Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. Транспортна, 30 ) на користь Державного підприємства „Іллічівський морський торговельний порт" (68001, Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. Праці, 6, ) 817 970,02 грн. (вісімсот сімнадцять тисяч дев'ятсот сімдесят гривень 02 коп.).

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „АЛДІ" (68000, Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. Транспортна, 30 ) на користь Державного підприємства „Іллічівський морський торговельний порт" (68001, Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. Праці, 6, ) витрати на сплату судового збору у розмірі 16 359,40 грн. (шістнадцять тисяч триста п'ятдесят дев'ять гривень 40 коп.).

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Головуючий Ю.А. Шаратов

Суддя Р.В. Волков

Суддя Ю.О. Зайцев