КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2015 р. Справа№ 910/9502/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Алданової С.О.

Коршун Н.М.

при секретарі Драчук Р.А.

за участю представників:

від позивача

за первісним позовом Лебедєва Ю.В. - дов. №Д-74/14 від 24.11.2014 р.

від відповідача

за первісним позовом Стефанишина Ю.І. - дов. №5 від 02.01.2015 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю

«Житлово-будівельна компанія «Управдом»

на рішення господарського суду міста Києва

від 23.09.2014 р. (суддя Полякова К.В.)

у справі №910/9502/14

за первісним

позовом Публічного акціонерного товариства «Київгаз»

(далі - ПАТ «Київгаз»)

до Товариства з обмеженою відповідальністю

«Житлово-будівельна компанія «Управдом»

(далі - ТОВ «ЖБК «Управдом»)

про стягнення заборгованості

за зустрічним

позовом ТОВ «ЖБК «Управдом»

до ПАТ «Київгаз»

про визнання договору частково недійсним

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 23.09.2014 р. у справі №910/9502/14 провадження за первісним позовом в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 267 595,36 грн. припинено, в іншій частині первісний позов задоволено, стягнуто з ТОВ «ЖБК «Управдом» на користь ПАТ «Київгаз» 21 190,39 грн. пені, 20 044,62 грн. штрафу, 28 671,87 грн. інфляційних втрат, 3% річних в розмірі 7 686,38 грн. та 7 703,00 грн. судового збору. В задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із згаданим рішенням, ТОВ «ЖБК «Управдом» оскаржило його в апеляційному порядку, просило скасувати в частині задоволення первісного позову та в частині відмови у задоволенні зустрічного позову, прийняти нове рішення, яким повністю задовольнити зустрічний позов, в частині первісного позову - зменшити належні до сплати штрафні санкції. В обґрунтування своїх вимог зазначило, що місцевим судом при прийнятті оскарженого рішення не повністю з'ясовано обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права. За твердженнями апелянта, укладеним між ПАТ «Київгаз» та ТОВ «ЖБК «Управдом» договором на постачання природного газу за регульованим тарифом для промислових споживачів та інших суб'єктів господарювання №222184 від 26.09.2012 р. (далі - Договір), зокрема його п. 6.2.2 передбачено додаткову відповідальність (індекс інфляції, 3% річних, пеню в розмірі 0,1% від суми прострочення та 7% штрафу за прострочення понад 30 днів), в той час як Типовим договором, затвердженим постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України №1580 від 22.09.2011 р. «Про затвердження Типового договору на постачання природного газу за регульованим тарифом», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.10.2011 р. за №1155/19893 (далі - Постанова НКРЕ) передбачено тільки стягнення пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, відтак Договір в цій частині має бути визнано недійсним. На думку апелянта, судом першої інстанції не взято до уваги, що ТОВ «ЖБК «Управдом» повністю погашено суму основного боргу під час розгляду даної справи й безпідставно не зменшено належних до сплати штрафних санкцій тощо.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 04.03.2015 р., апеляційну скаргу ТОВ «ЖБК «Управдом» у справі №910/9502/14 передано для розгляду головуючому судді Дикунській С.Я., суддям: Алдановій С.О., Коршун Н.М.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 04.03.2015 р., в зв'язку з перебуванням судді Алданової С.О. у відпустці змінено склад суду та визначено судову колегію в складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Коршун Н.М., Ропій Л.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.03.2015 р. апеляційну скаргу ТОВ «ЖБК «Управдом» прийнято до провадження в складі колегії суддів: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Коршун Н.М., Ропій Л.М. та призначено до розгляду на 31.03.2015 року.

Розпорядженням заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 31.03.2015 р., у зв'язку з виходом судді Алданової С.О. з відпустки змінено склад суду та визначено судову колегію в складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Алданова С.О., Коршун Н.М.

Представник ТОВ «ЖБК «Управдом» в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити за наведених в ній підстав, оскаржене рішення скасувати в частині задоволення первісного позову та в частині відмови у задоволенні зустрічного позову, прийняти нове рішення, яким повністю задовольнити зустрічний позов, в частині первісного позову - зменшити належні до сплати штрафні санкції

Представник ПАТ «Київгаз» в судовому засіданні доводи скарги заперечив, просив не брати їх до уваги, а відтак рішення місцевого суду як законне та обґрунтоване - залишити без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Так, 19.05.2014 р. ПАТ «Київгаз» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ «ЖБК «Управдом» про стягнення 267 595,36 грн. основної суми боргу за Договором, інфляційних втрат в розмірі 15 283,51 грн., 3% річних в розмірі 6 574,00 грн., пені в розмірі 22 114,10 грн. та штрафу в розмірі 20 044,62 грн. Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за Договором тощо.

01.07.2014 р. від ПАТ «Київгаз» до суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, якою позивач просив стягнути з ТОВ «ЖБК «Управдом» на його користь інфляційні втрати в розмірі 28 671,87 грн., 3% річних в розмірі 7 686,38 грн., пеню в розмірі 21 190,39 грн. та штраф в розмірі 20 044,62 грн. Заяву мотивовано погашенням відповідачем суми основної заборгованості.

23.09.2014 р. ТОВ «ЖБК «Управдом» подано зустрічну позовну заяву до ПАТ «Київгаз» про визнання Договору недійсним частково, зокрема в частині п. 6.2.2, яким зокрема передбачено додаткову відповідальність ТОВ «ЖБК «Управдом» за порушення ним строків оплати поставленого газу - індекс інфляції, 3% річних, пеню в розмірі 0,1% від суми прострочення та 7% штрафу за прострочення понад 30 днів.

Суд першої інстанції, розглянувши матеріали справи дійшов висновку про припинення провадження в частині стягнення суми основної заборгованості в зв'язку з її погашенням, в свою чергу вимоги ПАТ «Київгаз» про стягнення штрафних санкцій вважав обґрунтованими й дійшов висновку про задоволення первісного позову, натомість зустрічний позов визнав безпідставним та відмовив в його задоволенні.

Так, припиняючи провадження в частині стягнення основного боргу місцевий суд посилався на п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, яким встановлено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Оскільки ТОВ «ЖБК «Управдом» в процесі розгляду справи погашено суму основної заборгованості, суд вважав, що між сторонами відсутній предмет спору. Задовольняючи первісний позов в частині стягнення штрафних санкцій, місцевий суд, з огляду на п. 6.2.2 Договору та законодавство вважав правомірною вимогу про їх стягнення, відтак здійснивши власний їх розрахунок дійшов висновку, що виконаний ПАТ «Київгаз» розрахунок є вірним й ці вимоги задовольнив.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову місцевий суд зазначав, що на підставі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Проте доказів на підтвердження тієї обставини, що при укладенні Договору позивач за зустрічним позовом вимагав виключити з Договору умови щодо відповідальності замовника всупереч вимогам ст. 33 ГПК України не надано тощо.

Апеляційний господарський суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції як підставними та обґрунтованими обставинами та матеріалами справи.

Так, 26.09.2012 р. між ПАТ «Київгаз» (постачальником) та ТОВ «ЖБК «Управдом» (споживачем) укладено Договір, за умовами якого постачальник постачає природний газ споживачу в передбачених Договором обсягах і порядку для забезпечення потреб споживача, а споживач - оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг в розмірі, строках, порядку та на умовах, передбачених Договором (п. 1.1).

Відповідно до п. 4.1 Договору розрахунки за реалізований споживачеві газ здійснюється за цінами, які встановлюються національною комісією, що здійснює регулювання в сфері енергетики.

Ціна на природний газ становить 3 509,0000 грн., крім того ПДВ 20%, разом з ПДВ - 4 210,8000 грн. за 1000 м.куб.

До ціни на газ додаються:

- збір у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ в розмірі 2%, який становить 70,18000 грн., разом з ПДВ - 84,2160 грн. за 1000 м.куб.;

- тариф на транспортування газу магістральними трубопроводами, який становить 235,40 грн., разом з ПДВ - 282,48 грн. за 1000 м.куб.;

- тариф на транспортування газу розподільними трубопроводами, який становить 70,20 грн., всього з ПДВ - 84,24 грн. за 1000 м.куб.;

- тариф на постачання газу за регульованим тарифом газу, який становить 21,40 грн., всього з ПДВ - 25,68 грн. за 1000 м.куб.;

Загальна ціна за 1000 м. куб. за цим Договором становить 3 906,1800 грн., разом з ПДВ - 4 687,4160 грн. (п. 4.2 Договору).

Оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем в такому порядку:

- авансовий платіж споживач здійснює до 25 числа місяця, що передує місяцю поставки газу у розмірі 100% вартості послуг з постачання, передбачених Договором на місяць поставки газу;

- остаточний розрахунок здійснюється протягом п'яти календарних днів наступного місяця після надання послуг, виходячи з вартості фактично отриманих, але не сплачених постачальнику за звітний місяць (п. 4.6 Договору).

Відповідно до п. 10.1 Договору він діє в частині постачання газу з 01.09.2012 р. до 31.12.2012 р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Спір у справі виник внаслідок неналежного виконання ТОВ «ЖБК «Управдом» умов Договору щодо оплати поставленого газу на суму 267 595,36 грн., в зв'язку з чим ПАТ «Київгаз» заявлено до стягнення крім основної суми боргу й штрафні санкції.

На підставі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Цивільним законодавством (ст.ст. 525, 526 ЦК України) встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, в процесі судового розгляду відповідачем за первісним позовом погашено суму основної заборгованості, тому ПАТ «Київгаз» подано заяву про зменшення суми позовних вимог. Оскільки спір між сторонами в частині стягнення основної суми відсутній, суд першої інстанції правомірно припинив провадження у справі в цій частині.

Як встановлено матеріалами справи, між сторонами відсутній спір щодо об'єму поставленого газу, ціни на нього, періоду прострочення тощо. ТОВ «ЖБК «Управдом» не заперечує заборгованості перед ПАТ «Київгаз» на момент подання позову в розмірі 267 595,36 грн., проте не погоджується з розміром нарахованих штрафних санкцій, вважає, що їх має бути стягнуто частково - у вигляді 18 519,06 пені. Інші штрафні санкції, на думку ТОВ «ЖБК «Управдом», задоволенню не підлягають, оскільки їх не передбачено типовим договором, тому п. 6.2.2 укладеного між сторонами Договору, яким передбачено стягнення інфляційних втрат, 3% річних та штрафу, має бути визнаний судом недійсним.

Проте такі доводи апелянта є безпідставними та необґрунтованими.

Так, порушенням зобов'язання на підставі ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням визначених змістом зобов'язання умов (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у встановлений договором або законом строк (ст. 612 ЦК України).

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 та ч. 1 ст. 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно ч. 2 ст. 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

Розмір штрафних санкцій на підставі ч. 4 ст. 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання, або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня та штраф, їх розмір встановлено ч. 3 ст. 549 ЦК України, ч. 6 ст. 231 та ч. 6 ст. 232 ГК України, ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань».

Приписами ст.ст. 549, 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пеня є неустойкою, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Сторони погодили, що у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 Договору споживач сплачує на користь постачальника крім суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних за весь час прострочення, пеню у розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від суми заборгованості. (п. 6.2.2 Договору).

Як видно з тексту наведеного пункту Договору, ним не встановлено індексу інфляції та 3% річних, такі встановлено законом, натомисть цим пунктом Договору передбачено пеню в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення та штраф у розмірі 7% від суми заборгованості за прострочення понад тридцять днів, які споживач повинен сплатити крім суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних у разі порушення ним строків оплати за Договором.

Оскільки підставою для нарахування пені та штрафу є умови Договору, місцевий суд дійшов правильного висновку, що пеня в розмірі 21 190,39 грн. та штраф в розмірі 20 044,62 грн. правомірно заявлені позивачем за первісним позовом і є такими, що підлягають стягненню з відповідача за Договором.

Постановою пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» (п.п. 1.3, 3.1, 7.1) визначено, що з урахуванням приписів ст. 549, ч. 2 ст. 625 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу. З огляду на поміщення ст. 625 ЦК України в розділ 1 книги 5 цього Кодексу - «Загальні положення про зобов'язання», ця стаття застосовується до всіх грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов'язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов'язань. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Таким чином, інфляційні втрати в розмірі 15 283,51 грн. та 3% річних в розмірі 6 574,00 грн. є законними вимогами, їх розрахунок арифметично вірний, а відтак місцевий суд дійшов правильного висновку про їх задоволення.

Проте, згідно зустрічної позовної заяви ТОВ «ЖБК «Управдом» просило суд визнати частково недійсним Договір, зокрема п. 6.2.2, яким передбачено пеню в розмірі 0,1% від суми прострочення та 7% штрафу за прострочення понад 30 днів.

Положеннями ч. 4 ст. 179 ГК України встановлено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

З огляду на наведене, апеляційний господарський суд дійшов висновку щодо правомірності положень п. 6.2.2 Договору, оскільки сторонами в цьому пункті конкретизовано приписи укладеного між ними Договору, що не суперечить вимогам законодавства.

Крім цього, як вірно зазначено судом першої інстанції, згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, проте доказів того, що при укладенні Договору позивач за зустрічним позовом вимагав виключити з Договору умови щодо відповідальності замовника до матеріалів справи не надано, відтак вимоги в цій частині є безпідставними та необґрунтованими.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті скарги, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-будівельна компанія «Управдом» залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 23.09.2014 р. у справі №910/9502/14 - без змін.

Матеріали справи №910/9502/14 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді С.О. Алданова

Н.М. Коршун