донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

14.09.2015 справа №905/318/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін від позивача від відповідача ОСОБА_4, за довіреністю; не з'явився;
розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства «Придніпровська залізниця», м. Дніпропетровськ
на рішення господарського судуДонецької області
від04.08.2015 р. (підписано 10.08.2015 р.)
у справі№ 905/318/15 (суддя Макарова Ю.В.)
за позовомДержавного підприємства «Придніпровська залізниця», м. Дніпропетровськ
до Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», м. Красноармійськ, Донецька область
простягнення 35 055,00 грн.
В С Т А Н О В И В:

У червні 2015 року до господарського суду звернулось Державне підприємство «Придніпровська залізниця», м. Дніпропетровськ (Позивач) із позовом до Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», м. Красноармійськ, Донецька область (Відповідач) про стягнення штрафу у розмірі 35 055,00грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 04.08.2015р. позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача штраф в розмірі 21 033,00грн. та судовий збір в розмірі 1 827,00грн.

Позивач, не погодившись з прийнятим рішенням, подав апеляційну скаргу в якій просить спірне рішення господарського суду скасувати в частині зменшення розміру штрафу та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги заявник посилається на те, що рішення судом першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права України, що призвело, на думку скаржника, до прийняття незаконного рішення по справі.

Зокрема, заявник апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції необґрунтовано було зменшено розмір стягуваного з відповідача штрафу на 14 022,00 грн.

Розпорядженням секретаря другої палати Донецького апеляційного господарського суду від 14.09.2015р. змінено склад колегії суддів, суддю Чернота Л.Ф. було змінено на суддю Бойченка К.І.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі, надав пояснення, аналогійні викладеним в апеляційній скарзі.

Представник відповідача до судового засідання не зявився, про причини неявки судову колегію не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у звязку з чим судова колегія вважає можливим розглянути апеляційну скаргу у відсутності відповідача, що не скористався своїм правом на участь в судому засіданні.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України здійснювалась фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.12.2014р. відповідачем зі станції Удачна Донецької залізниці на станцію ОСОБА_5 Південно-Західної залізниці відвантажено на адресу ПП «Вирона-НР» (вантажоодержувач) за залізничною накладною № 48262570 у вагоні №67194431 вантаж промпродукт вугільний масою нетто 69000 кг.

Відповідно до накладної, завантаження вагону здійснювалось засобами відправника. Як свідчить розділ 24 та 26 вищевказаної накладної, маса вантажу визначена відправником на 150 тонних вагонних вагах. Вантаж маркований катком ущільнювачем і поперечними полосами 1,5-2 м, завантажений нижче бортів.

Отже, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

При проходженні вагону через станцію Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, позивачем проведено перевірку маси вантажу, під час якої було встановлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, про що був складений акт загальної форми №1853/Ваги від 10.12.2014р.

За результатами контрольної перевірки станцією Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці був складений комерційний акт РА 004947/605/1 від 10.12.2014р., відповідно до якого за результатами контрольного переважування вагону №67194431 на справних електронно-тензометричних вагонних вагах (держ. повірка 15.10.2014р.) станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці виявилось, що при переваженні вага брутто складає 93100кг, тара за документом 22700кг, нетто 70400кг, що більше ваги зазначеної в документі, понад вантажопідйомність вагону на 1400кг.

У комерційному акті також містяться відомості про те, що навантаження рівномірне, нижче бортів на 10-15см, по документу і фактично марковане катком ущільнювачем і поперечними смугами 1,5-2м. Поглиблень немає, маркування не порушено. Вагон без торцевих дверей, розвантажувальні люка з обох сторін закриті. Течі вантажу немає. В технічному відношенні вагон справний. Під час повторного переваження вага підтвердилася. Вагон затриманий для відвантаження залишку вантажу. В акті є відомості про те, що завідуючого вантажним двором немає по штату.

Відомості щодо перевантаження спірного вагону на 1400кг містить також виписка з книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах.

Надлишок вантажу масою 1400кг був відправлений за досильною накладною №47378179 у вагоні № 67876953, спірний вагон був відправлений з вагою 69000кг на станцію призначення за накладною №47244272.

При невідповідності відомостей, указаних в акті попутної станції, фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу, багажу або вантажобагажу, складається новий комерційний акт.

Так, на станції призначення був заповнений розділ «Є» комерційного акта РА 004947/605/1 від 10.12.2014р., відповідно до якого під час перевірки вантажу різниця проти цього акту не виявлена. Вказаний розділ засвідчений штемпелем станції призначення та підписами уповноважених осіб.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами, що видаються відповідно до них.

Як встановлено ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність субєктів господарювання за цими перевезеннями встановлюється транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Аналогічний припис містить ст. 909 Цивільного кодексу України.

Як зазначено в ст. 6 Статуту залізниць України (далі Статут), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. № 457, накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обовязковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Правилами перевезень вантажів, а саме п. 1.1 розділу 4 «Правил оформлення перевізних документів», затверджених Наказом Міністерства транспорту України 24.11.2000 р. за № 863/5084 (далі Правила №863/5084 від 24.11.2000 р.), а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п. 2.1 та п. 2.2, графи «Маса вантажу, визначена відправником, кг» та «Спосіб визначення маси» заповнюється вантажовідправником. Маса вантажу згідно зі ст. 37 Статуту та п.5 «Правила приймання вантажів до перевезення», затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 р. за № 644, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п. 2.3 «Правил оформлення перевізних документів», затверджених Наказом Міністерства транспорту України 24.11.2000 р. За № 863/5084, своїм підписом підтверджує представник відправника.

Пунктом 22 Правил видачі вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644, перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначений відправником у накладній на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення. Вантажовідправник несе відповідальність за всі наслідки невірності, неточності або неповноту відомостей, зазначених ним у накладній.

Підставою для накладення на відправника відповідальності, згідно ст. 122 Статуту, за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу є комерційний акт, складений у випадках, передбачених ст. 129 Статуту.

Згідно з п. 5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній відомостей про адресу одержувача, його код, назву вантажу, його кількість, то з відправника стягується штраф згідно з ст. 122 Статуту.

У відповідності до ст. ст. 118, 122 Статуту штраф за неправильно зазначену масу вантажу складає пятикратний розмір провізної плати.

Відповідно до ст. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, таких обставин : а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобовязана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

При застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Позивачем за невірно зазначену у залізничній накладній № 48262570 масу вантажу у вагоні № 67194431 нарахований штраф відповідачу в розмірі 35 055,00 грн.

Відповідно до Розяснень Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 р. в редакції від 29.09.2008 р. № 04-5/225 у застосуванні статті 118 Статуту залізниць слід мати на увазі, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених у цій статті порушень, встановлених залізницею як на станції призначення або під час перевезення, так і на станції відправлення після предявлення вантажу до перевезення, незалежно від того, чи завдано залізниці у звязку з цим збитки.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

За змістом ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, який, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу.

Зменшуючи суму штрафу на 40% з суми 35 055,00 грн. до суми 21 033,00 грн., суд першої інстанції дотримав зазначені вимоги закону при вирішенні спірного питання.

Крім того, судом першої інстанції взято до уваги майновий стан відповідача, відсутність доказів негативних наслідків від неправильного зазначення ваги вантажу в накладній, а також те, що порушення зобовязання у даній справі не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Донецької області від 04.08.2015 року у справі № 905/318/15 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на позивача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Придніпровська залізниця», м. Дніпропетровськ залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 04.08.2015 року у справі № 905/318/15 залишити без змін.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.В. Стойка

Судді К.І. Бойченко

ОСОБА_3

Надр. 5 прим.:

1 позивачу

2 відповідачу

3 до справи

4 ДАГС

5 ГС