Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"16" лютого 2015 р. Справа № 906/1609/14.

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенка О.М. розглядаючи справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дочірній банк Сбербанку Росії"

до Приватного підприємства "Моноліт"

про стягнення 446977,00 грн.,

Присутні:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність б/н від 04.06.14.)

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність 6/01юр від 26.08.14.)

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом про звернення стягнення на нерухоме майно відповідача, передане Банку за іпотечним договором від 20.12.12, в рахунок погашення заборгованості за Договором №19-Н/12/36/ЮО/КЛ-МБ, а саме на дві земельні ділянки: з кадастровими номерами :02:004:0031 та :02:004:0032 площею відповідно 0,2816га та 0,6946га, що розташовані за адресою: 11742, Житомирська область, Новоград-Волинський район, с.Наталівка, вул.Промислова,5, шляхом їх продажу на прилюдних торгах з визначенням початкової ціни продажу в розмірі 446977,00грн.

10.02.15 до суду надійшли додаткові пояснення позивача №8721/7/28-3, в яких зазначається про те, що у зв'язку з надходженням від відповідача коштів борг зменшився на 0,16грн., решта сплачених відповідачем у період з 21.07.14 по 02.02.15 сум не впливає на розмір позовних вимог.

10.02.15 надійшло клопотання відповідача про долучення до матеріалів справи платіжного доручення №15 від 02.02.15 про часткову сплату кредиту.

У судовому засіданні 10.02.15 представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав посилаючись на судове рішення по справі №906/630/14, яким присуджено до стягнення з відповідача борг, що виник за Договором №19-Н/12/36/ЮО/КЛ-МБ в розмірі 533119,78грн. Вважає, що наявність рішення, яким вже присуджено до стягнення кошти в рахунок погашення заборгованості по кредиту виключає можливість отримання Банком цих же коштів шляхом звернення стягнення на передане в іпотеку нерухоме майно. Просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні 10.02.15 оголошувалась перерва до 16.02.15.

У судовому засіданні 16.02.15 представник позивача позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача подав заперечення на розрахунок позовних вимог наданих 09.02.15 вказавши на численні порушення при його виготовленні.

Заслухавши представників сторін дослідивши матеріали справи господарський суд встановив наступне.

Згідно п.4.4.4 Постанови пленуму Вищого господарського суду України №1 від 24.11.14 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів", наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання грошових сум шляхом звернення стягнення на передане в іпотеку нерухоме майно.

За нормами ст.39 Закону України "Про іпотеку", у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається серед іншого початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Згідно з ч. 6 ст. 38 Закону України "Про іпотеку" ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

За п.3.2 Іпотечного договору від 20.12.12, за згодою сторін вартість Предмету іпотеки (двох ділянок) визначено як 466977,00грн.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки, згідно договору іпотеки від 20.12.12, з метою задоволення вимог ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" на підставі кредитного договору №19-Н/12/36/ЮО/КЛ-МБ від 20.12.12 та визначити спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах предмета іпотеки встановивши початкову ціну предмету іпотеки для його подальшої реалізації на рівні 446977,00 грн.

У пункті 4.4.3 Вказаної вище Постанови, зазначено про те, що якщо господарський суд визнає обґрунтованими позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, то в силу приписів статті 38, частини першої статті 39 Закону України "Про іпотеку" у резолютивній частині рішення суду має бути встановлено та зазначено початкову ціну реалізації предмета іпотеки. З урахуванням положення частини шостої статті 38 Закону України "Про іпотеку" ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а у разі відсутності такої згоди - на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Водночас господарський суд за необхідності може згідно із статтею 41 ГПК вирішити питання про призначення у справі відповідної судової експертизи. У випадку застосування процедури продажу предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, навіть за наявності згоди сторін щодо початкової ціни продажу предмета іпотеки, початкова ціна такого продажу повинна бути встановлена на підставі висновку суб'єкта оціночної діяльності про оцінку майна, оскільки відповідно до частини другої статті 43 Закону України "Про іпотеку" початкова ціна продажу не може бути нижчою за 90 відсотків вартості майна, визначеної шляхом його оцінки.

Також суд звертає увагу, що у іпотечному договорі сторони погодили загальну ціну двох земельних ділянок без визначення ціни кожної окремо, тоді як кожна з двох ділянок є самостійним об'єктом нерухомості, має свій кадастровий номер.

Враховуючи викладене вище, для вирішення спору необхідно встановити дійсну вартість предмета іпотеки. Дослідження цього питання потребує спеціальних знань, тому господарський суд вважає за необхідне призначити судову оціночно-земельну експертизу.

Відповідно до ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Виконання експертизи суд доручає Житомирському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Витрати на проведення експертизи покладаються на позивача.

Провадження у справі підлягає зупиненню на підставі ст.79 ч.2 п.1 ГПК України.

Керуючись ст.ст.41, 79, 86 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Призначити по справі №906/1609/14 судову оціночно-земельну експертизу.

2 Проведення експертизи доручити Житомирському відділенню Київського науково - дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (м. Житомир, вул. Театральна, 17/20).

3. Попередити експертів про відповідальність, передбачену статтями 384, 385 Кримінального кодексу України, за дачу завідомо неправдивого висновку та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов'язків.

4. На вирішення експертизи поставити наступні питання:

- Яка ринкова вартість земельної ділянки з кадастровими номером :02:004:0031 площею 0,2816га, яка розташована за адресою: 11742, Житомирська область, Новоград-Волинський район, с.Наталівка, вул.Промислова,5 та належить Приватному підприємству "Моноліт" ?

- Яка ринкова вартість земельної ділянки з кадастровим номером :02:004:0032 площею 0,6946га, яка розташована за адресою: 11742, Житомирська область, Новоград-Волинський район, с.Наталівка, вул.Промислова,5 та належить Приватному підприємству "Моноліт"?

5. Оплату роботи експерта покласти на Публічне акціонерне товариство "Дочірній банк Сбербанку Росії" (01601,м.Київ, вул.Володимирська,46; код 25959784).

6. Провадження у справі зупинити.

Суддя ОСОБА_3

Друк:

1 - в справу

2- Житомирське відділення Київського науково - дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (м. Житомир, вул.Театральна, 17/20) (рек. з повідом.).