ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2015 р. Справа №917/1624/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Свердловантрацит", вул.Гоголя, 24а, м.Сєверодонецьк, Луганська область, 93400

до Виробничого кооперативу "Природоохоронне підприємство "Екологія", вул. Ковпака, 21, м.Полтава, 36000

про стягнення заборгованості у розмірі 94 135,10 грн.

Суддя Киричук О.А.

Представники:

від позивача: Скиба О.С., дов. № ББУ/СА292/ББ/14 від 10.12.2014р.

після перерви: Скиба О.С., дов. № ББУ/СА292/ББ/14 від 10.12.2014р.

від відповідача: Петрук С.О., ордер ПТ № 062661 від 11.08.2015р.

після перерви: Петрук С.О., ордер ПТ № 062661 від 11.08.2015р.

Рішення приймається після перерви, оголошеної в судовому засіданні 20.08.2015р.

Розглядається позовна заява про стягнення грошових коштів у розмірі 94 135,10 грн. штрафної санкції за неналежне виконання умов Договору підряду на виконання проектних робіт № 2060-ДС/Р-2014 від 02.06.14р.

У відзиві на позов (вх. № 11445 від 11.08.2015р.) просить суд відмовити у позові повністю з огляду на пропуск строку позовної давності, необгрунтованість та невірність нарахування штрафної санкції. При цьому, відповідачем подана заява про застосування строку позовної давності (вх. № 11446 від 11.08.2015р.).

Позивачем подана заява про відновлення строку позовної давності (вх. № 12011 від 20.08.2015р.), в якій посилається на пропуск позовної давності з поважних причин, що не залежали від нього, зокрема проведення антитерористичної операції на території ведення ним господарської діяльності.

В судовому засіданні 20.08.2015 суд оголосив перерву до 08.09.2015р.

Після перерви 02.09.2015р. відповідачем надане клопотання про зменшення розміру штрафу та розрахунок штрафної санкції (вх. № 12532 від 02.09.2015р.); 08.09.2015р. надана заява про залучення до матеріалів справи додаткових доказів (вх. № 12916 від 08.09.2015р.).

Позивач в судове засідання 08.09.2015р. надав заперечення на відзив та заяву про застосування строку позовної давності (вх. № 12911 від 08.09.2015р.). Крім того, позивачем надана заява про зменшення розміру позовних вимог (вх. № 12912 від 08.09.2015р.), відповідно до якої позивач зменшив розмір позовних вимог та просить суд стягнути з відповідача 93 077,41 грн. штрафної санкції за неналежне виконання умов Договору підряду на виконання проектних робіт № 2060-ДС/Р-2014 від 02.06.14р. за період з 03.07.2015р. по 28.09.2015р.

Відповідно до постанови Пленуму ВГСУ від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

З урахуванням поданої заяви про зменшення позовних вимог, судом розглядаються вимоги про стягнення 93 077,41 грн. штрафної санкції .

Позивач в обґрунтування позову вказує, що відповідач не виконав належним чином свої договірні зобов'язання, внаслідок чого ним відповідно до умов договору нарахована штрафна санкція.

Представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог за обґрунтуванням наведеним у позовній заяві, та просить суд відновити пропущений строк позовної давності.

Представник відповідача наполягає на відмові в задоволенні позовних вимог за обґрунтуванням наведеним у відзиві та заяві про застосування строку позовної давності.

В судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази, суд, встановив:

Як встановлено рішенням господарського суду Луганської області від 14.07.2015р. по справі 922/2730/15 (провадження № 1/913/139/15), яке залишене без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 27.08.2015р. та набрало законної сили, між відповідачем - Виробничим кооперативом "Природоохоронне підприємство "Екологія" та позивачем - ТОВ "ДТЕК Свердловантрацит" в особі ТОВ "ДТЕК Сервіс" (за договором доручення від 01.02.2014 № 1268-ДС/ПР-20140) було укладено договір підряду на виконання проектних робіт № 2060-ДС/Р-2014 від 02.06.2014, за умовами якого відповідач зобов'язався виконати проектні роботи з технічного переоснащення очисних споруд заміського закладу оздоровлення та відпочинку "Королівські скелі", що передбачено умовами п. 1 1 договору.

Умовами договору передбачено, зокрема, наступне:

- п.1.1. Підрядник зобов'язується на свій ризик та самотужки, відповідно до наданого Замовником Завдання на проектування (Додаток №2 до Договору), що є невід'ємною частиною цього Договору, виконати проектні роботи з технічного переоснащення очисних споруд Заміського Закладу Оздоровлення та Відпочинку "Королівські Скелі" (інв.№СА -6/000), розташованого за адресою: Луганська обл., м.Свердловськ, с.Провалля

- п.1.2.Замовник зобов'язується прийняти та вчасно оплатити виконані Підрядником Роботи в розмірі, у строк і в порядку, установленими цим. Договором.

- п.2.11. Виконання Підрядником робіт за Договором й передача Замовникові результатів виконаних Робіт (проекту), здійснюється упродовж 30 (тридцяти) календарних днів з дати підписання Договору; Термін, виконання Робіт може бути змінений тільки за письмовою згодою обох сторін.

- п.3.2. Приймання виконаних Робіт здійснюється сторонами за Актом приймання виконаних робіт, що підписується уповноваженими представниками обох сторін.

- п.4.1 Вартість Робіт за цим Договором визначається в кошторисі (додаток №1), та складає 105 769,78 грн.

- п.4.2. Замовник здійснює оплату Робіт шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Підрядника протягом 5 (п'яти) робочих днів від 90-го календарного дня від дати підписання сторонами Акту приймання-передачі виконаних робіт.

- п.5.1. У випадку невиконання або неналежного виконання будь-якою із сторін прийнятих на себе за цим Договором зобов'язань, вона несе відповідальність перед іншою стороною відповідно до вимог чинного законодавства України;

- п.5.2. За порушення строків виконання своїх зобов'язань, обговорених п.п.2.6.,2.11.,3.5. цього Договору, Підрядник виплачує Замовникові штрафну санкцію в розмірі 1 (одного) % вартості Робіт за Договором, зазначеної в п.4.1. цього Договору, за кожний день прострочення і відшкодує збитки, заподіяні неналежним виконанням своїх зобов'язань за Договором, у повному обсязі.

- п.5.5. У випадку порушення Замовником своїх зобов'язань, зазначених в п 4,2. Договору, він виплачує Підрядникові пеню у розмірі облікової ставки Національного банку України від несвоєчасно оплаченої суми за кожний день прострочення виконання зобов'язань, а також відшкодує збитки, заподіяні неналежним виконанням своїх зобов'язань за Договором.

- п.7.1. Цей Договір набирає чинності в день його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2014р., але в будь-якому випадку не менше терміну повного виконання сторонами всіх прийнятих на себе зобов'язань.

Позивач вказує, що Акт приймання виконаних робіт за Договором підряду був підписаний Сторонами 29.09.14, тобто Підрядник прострочив виконання робіт на 88 календарних днів з 03.07.2014р. по 28.09.14р. (в редакції заяви про зменшення позовних вимог).

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з вимогами щодо стягнення з відповідача 93 077,41 грн. штрафної санкції.

При вирішенні спору, суд приймає до уваги наступне.

Згідно частин 1 і 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися (від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт, а відтак між правовідносини сторін підлягають регулюванню за допомогою параграфа 4 Глави 61 ЦК України (далі - ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 887 ЦК України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх.

Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно п.2.11 договору виконання Підрядником робіт за Договором й передача Замовникові результатів виконаних Робіт (проекту), здійснюється упродовж 30 (тридцяти) календарних днів з дати підписання Договору; Термін, виконання Робіт може бути змінений тільки за письмовою згодою обох сторін.

З врахуванням дати підписання договору (02.06.2014р.) та положень п.2.11 договору роботи за Договором підряду повинні бути виконані до 02.07.14.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до умов укладеного Договору Позивачем виконано роботи у повному обсязі, а Відповідачем указані роботи прийнято, як належні, що підтверджується підписаним та скріпленим печатками повноважних представників сторін Акт приймання виконаних робіт за Договором підряду від 29.09.14р.

Таким чином, в порушення умов п.2.11. Договору підряду Підрядник прострочив виконання робіт.

За прострочення відповідачем строку виконання робіт на 88 календарних днів з 03.07.2014р. по 28.09.14р. позивач застосував відповідальність, встановлену договором, п.5.2 якого передбачено, що за порушення строків виконання своїх зобов'язань, обговорених п.п.2.6.,2.11.,3.5. цього Договору, Підрядник виплачує Замовникові штрафну санкцію в розмірі 1 (одного) % вартості Робіт за Договором, зазначеної в п.4.1. цього Договору, за кожний день прострочення і відшкодує збитки, заподіяні неналежним виконанням своїх зобов'язань за Договором, у повному обсязі.

Виходячи з наведеного у позові та заяві про зменшення позовних вимог позивачем нараховано 93077,41 грн. штрафної санкції за період з 03.07.2014р. по 28.09.14р.

Невиконання зобов'язання або виконанняз порушенням умов, визначених змістом

зобов'язання (неналежне виконання) стаття 610 Цивільного кодексу України кваліфікує

як порушення зобов'язання.

Частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з частиною 1 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) с грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафам є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежну виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України, порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми

(неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у

разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконаний або неналежного виконання господарського зобов'язання:

Таким чином, порушення боржником прийнятих на себе зобов'язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

При цьому, право учасників господарських правовідносин встановлювати інші, ніж передбачено Цивільним кодексом України, види забезпечення виконання зобов'язань, у тому числі, встановлювати неустойку за порушення негрошового зобов'язання, визначено частиною 2 статті 546 Цивільного кодексу України, що узгоджується із свободою договору, яка передбачена статтею 627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Таким чином, суб'єкти господарських відносин., при укладенні договору, наділені правом забезпечення виконання господарських зобов'язань шляхом встановлення окремого виду відповідальності - договірної санкції за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов'язань. Аналогічну позицію висловлено Вищим господарським судом України в інформаційному листі № 01-06/249 від 15.03.2011р.

Як вже було зазначено, відповідно до п.5.2 договору за порушення строків виконання своїх зобов'язань, обговорених п.п.2.6., 2.11., 3.5. цього Договору, Підрядник виплачує Замовникові штрафну санкцію в розмірі 1 (одного) % вартості робіт за Договором, зазначеної в п.4.1. цього Договору, за кожний день прострочення і

відшкодує збитки, заподіяні неналежним виконанням своїх зобов'язань за Договором, у повному обсязі.

Суд зазначає, що за своєю правовою природою встановлений в п.5.2 договору вид забезпечення виконання зобов'язань є договірною неустойкою, а не штрафом,оскільки нараховується за кожен день прострочення виконання негрошового зобов'язання.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку штрафної санкції, суд прийшов до висновку, що заявлений розмір відповідає положенням договору та не суперечить вимогам Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Заперечуючи проти позовних вимог, Відповідач подав заяву про застосування строку позовної давності щодо стягнення штрафної санкції.

В п.1.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" (далі - Постанова) роз'яснено, що позовна давність, за визначенням статті 256 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У силу ч. ч. 1, 5 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитору виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

У ЦК України встановлено як загальну, тривалістю утри роки (стаття 237), так і спеціальну позовну давність (стаття 258), скорочену або більш тривалу порівняно із загальною.

Спеціальна позовна давність піддягає застосуванню лише у випадках, прямо передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Таким чином, до вимог про стягнення договірної неустойки встановлюється спеціальна позовна давність, яка згідно зі ст.258 ЦК України становить один рік.

Суд наголошує, що оскільки договір був підписаний 02.06.2014р., то з врахуванням положень п.2.11 договору роботи за Договором підряду повинні бути виконані до 02.07.14.

Позивач, в свою чергу, нараховує договірну неустойку з 03.07.2014р. по 28.09.14р.

В п. 4.3 Постанови зазначено, що якщо відповідно до чинного законодавства або договору неустойка (пеня) підлягає стягненню за кожний день прострочення виконання зобов'язання, позовну давність необхідно обчислювати щодо кожного дня окремо за попередній рік до дня подання позову, якщо інший період не встановлено законом або угодою сторін. При цьому, однак, слід мати на увазі положення частини шостої статті 232 ГК України, за якими нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Даний шестимісячний строк не є позовною давністю, а визначає максимальний період часу, за який може бути нараховано штрафні санкції (якщо інший такий період не встановлено законом або договором).

Позивачем направлено позовну заяву про стягнення штрафної санкції через УДППЗ "Укрпошта" на поштову адресу суду 24.07.2015 року - ця дата вважається датою звернення до суду.

Таким чином, по частині позовних вимог строк позовної давності пропущений - це стосується вимог про стягнення штрафу за період з 03.07.2014р. по 14.07.2014 року.

В ч. 4 ст. 267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У заяві про відновлення строф позовної давності позивач посилається на пропуск позовної давності з поважних причин, що не залежали від нього, зокрема проведення антитерористичної операції на території ведення ним господарської діяльності.

З огляду на те, що місцем реєстрації позивача є м.Северодонецьк, вул.Гоголя, 24а, Луганська обл., тобто поза зоною ведення АТО, доказів відсутності поштового зв'язку, мобільного зв'язку чи Інтернету за місцем реєстрації позивача суду не надано, інші причини пропуску строку позовної давності суду надані чи повідомлені не були, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у відновленні строку позовної давності, вимоги про стягнення штрафної санкції за період з 03.07.2014р. по 24.07.2014 року вважати такими, що заявлені з пропуском позивної давності, вимоги про стягнення штрафної санкції за період з 24.07.14р. по 24.07.2014 р. в розмірі 70 865,75 грн. вважати такими, що заявлені в межах позовної давності.

Відповідачем подане клопотання про зменшення розміру штрафу, з посиланням на те, що заявлений у позові розмір штрафних санкцій є надмірно великим порівняно зі збитками позивача, які дорівнюють нулю.

За приписами статті 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно статті 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При ньому повинно бути взято до уваги ступінь виконання зобов'язання боржникам; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зі змісту вищенаведених норм випливає, що при вирішенні питання, про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін.

Представник позивача в судовому засіданні повідомив про понесення ним збитків, але у зв"язку з тим, що збитки до стягнення не заявлялися не вважає за необхідне обґрунтовувати їх розмір.

В матеріалах справи відсутні докази понесення позивачем збитків, позивачем не доводилися і обставини щодо збитків, не зазначений їх розмір, не наданий відповідний

розрахунок.

Суд також звертає увагу на поведінку позивача у спірних правовідносинах. Так, позивачем взагалі не виконані умови Договору підряду на виконання проектних робіт № 2060-ДС/Р-2014 від 02.06.14р. в частині оплати виконаних відповідачем робіт. На даний час, рішення господарського суду Луганської області від 14.07.2015р. по справі 922/2730/15 (провадження № 1/913/139/15), яке залишене без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 27.08.2015р. та набрало законної сили, про стягнення з позивача 105769 грн. 78 коп. боргу, 6134 грн. 64 коп. пені за період з 12.01.2015 по 14.04.2013, які утворились при розрахунках за договором підряду на виконання проектних робіт № 2060-ДС7Р-2014, позивачем не виконане, розмір нарахованих відповідачу штрафних санкцій надмірно великим у порівнянні з ціною договору.

Враховуючи названі вище обставини, суд на підставі системного аналізу змісту приписів ст. 233 ГК України, ч. 3 ст. 551 ЦК України та п. 3 ст. 83 ГПК України, приймаючи до уваги інтереси сторін у даній справі, дійшов висновку про можливість зменшення нарахованої штрафної санкції, заявленої в межах строку позовної давності, на 50% до 35 432,88 грн.

Відповідно до ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. і 29 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судові витрати, згідно ст.49 ГПК України, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено ( п. 4.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року N 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Керуючись ст. ст. 49, 82, 83 84, 85 Господарського процесуального кодексу країни, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Виробничого кооперативу «Природоохоронне підприємство

"Екологія" (вул. Ковпака, 21, м.Полтава, 36000, ідент. код 13944487) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Свердловантрацит" (вул.Гоголя, 24а, м.Сєверодонецьк, Луганська область, 93400, ідент. код 37596090) 35 432,88 грн. штрафної санкції, 1417,32 грн. витрат по сплаті судового збору.

3.В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено __________________________

Суддя О.А.Киричук