ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2015 р.Справа № 916/4443/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів при секретарі судового засідання:ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

за участю представників сторін:
від позивача (за первісним позовом): ОСОБА_5 довіреність
від відповідача (за первісним позовом): ОСОБА_6 довіреність
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОДЕСАВТОТРАНС», м. Одеса
на рішення господарського суду Одеської області
від05.01.2015року
у справі№ 916/4443/14 (суддя: Зайцев Ю.О.),
за первісним позовом Відкритого акціонерного товариства «Рибницька АК 2831», м. Рибниця Молдова
до Публічного акціонерного товариства «ОДЕСАВТОТРАНС», м. Одеса
про та за зустрічним позовом до про стягнення 17919,73 дол. США Публічного акціонерного товариства «ОДЕСАВТОТРАНС», м. Одеса Відкритого акціонерного товариства «Рибницька АК 2831», м. Рибниця Молдова стягнення 8429 грн.21 коп.
В С Т А Н О В И В:

Відкрите акціонерне товариство «Рибницька АК 2831», м. Рибниця Молдова (далі «Позивач за первісним позовом») звернулось до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства «ОДЕСАВТОТРАНС», м. Одеса (далі «Відповідач за первісним позовом») 17919,73 дол. США.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 28.11.2015року до розгляду разом з первісним позовом прийнятий зустрічний позов, за яким: Публічне акціонерне товариство «ОДЕСАВТОТРАНС», м. Одеса звернулось до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Відкритого акціонерного товариства «Рибницька АК 2831», м. Рибниця Молдова 8429 грн.21 коп.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 05.01.2015року у справі №916/4443/14 позовні вимоги за первісним позовом задоволені частково: стягнуто з Публічного акціонерного товариства «ОДЕСАВТОТРАНС», м. Одеса на користь Відкритого акціонерного товариства «Рибницька АК 2831», м. Рибниця Молдова суму основного боргу у розмірі 14512 дол. США 34 цента (що еквівалентно 195873 грн.23 коп.), пеню у розмірі 804 дол. США 06 центів (що еквівалентно 10852 грн. 41 коп.), 3% річних у розмірі 1021 дол. США 67 центів (що еквівалентно 13789 грн. 49 коп.) та судовий збір у розмірі 4410 грн. 30 коп. В решті позову відмовлено. В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 20.05.2015року у справі №916/4443/14 апеляційна скарга задоволена частково, рішення суду першої інстанції частково скасовано. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "ОДЕСАВТОТРАНС", м. Одеса на користь Відкритого акціонерного товариства Рибницка АК 2831, м. Рибниця Молдова суму основного боргу у розмірі 53898 грн. 51 коп. (що еквівалентно 3993 дол. США 37 центів), пеню у розмірі 7756 грн. 32 коп. (що еквівалентно 574 дол. США 67 центів), 3% річних у розмірі 3672 грн. 48 коп. (що еквівалентно 272 дол. США 10 центів) та судовий збір у розмірі 1006 грн. 15 коп. В решті позову відмовлено. В задоволені зустрічного позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 21.07.2015 року у справі №916/4443/14 постанову Одеського апеляційного господарського суду від 20.05.2015 року у справі №916/4443/14 скасовано частково, зазначену справу передано на новий розгляд до Одеського апеляційного господарського суду в частині первісних позовних вимог, які стосуються сум стягнення за договором №28/12 від 09.06.2012 року та додатково нарахованих на них сум пені, та 3% річних.

Відповідно до ч. 1 ст. 11112 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Вказівками, що містяться у постанові Вищого господарського суду України, зазначено, що:

§ відсутні правові підстави для стягнення заборгованості за послуги, надані в другій половині лютого та у березні-червні 2014 році, як такої, що виникла за договором від 09.06.2012 №28/12, оскільки, у зв'язку з припиненням дії цього договору з 15.02.2014 року, така заборгованість має позадоговірний характер;

§ в порушення вимог ст.ст.43,101,105 Господарського процесуального кодексу України та без врахування дійсного строку дії договору від 09.06.2012 №28/12 (по 14.02.2014р. включно), судом апеляційної інстанції належним чином не перевірено наданий позивачем розрахунок розміру позовних вимог, зокрема, не розмежовано суми основної заборгованості за період з 09.06.2012р. по 14.02.2014р., на яку правомірно мають нараховуватися пеня і 3% річних, та за період з 15.02.2014 рік по червень 2014 рік, внаслідок чого було допущено істотні арифметичні помилки у визначенні правильного розміру основного боргу;

§ при цьому, не виключається наявність підстав вважати, що згідно наявного у справі розрахунку орієнтовна сума основного боргу за період дії договору від 09.06.2012 №28/12 може становити 4795,15 дол. США., якщо вартість наданих послуг за лютий 2014 року (2084,71 дол. США) розділити порівну. Разом з тим, в залежності від обсягів здійснених пасажирських перевезень протягом лютого 2014 року, позивач при новому розгляді справи не позбавлений права надати уточнений розрахунок розміру позовних вимог (в частині основного боргу за першу половину лютого 2014 року і нарахованих на нього сум пені та 3% річних).

Як вже зазначалось вище, рішенням Господарського суду Одеської області від 05.01.2015 року у справі №916/4443/14 позовні вимоги за первісним позовом задоволені частково: стягнуто з Публічного акціонерного товариства «ОДЕСАВТОТРАНС», м. Одеса на користь Відкритого акціонерного товариства «Рибницька АК 2831», м. Рибниця Молдова суму основного боргу у розмірі 14512 дол. США 34 цента (що еквівалентно 195873 грн.23 коп.), пеню у розмірі 804 дол. США 06 центів (що еквівалентно 10852 грн. 41 коп.), 3% річних у розмірі 1021 дол. США 67 центів (що еквівалентно 13789 грн. 49 коп.) та судовий збір у розмірі 4410 грн. 30 коп. В решті позову відмовлено. В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням відповідач за первісним позовом подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог за первісним позовом та задовольнити зустрічні позовні вимоги.

Заявник апеляційної скарги вважає, що при ухваленні рішення судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, неповно зясуванні та досліджені докази, та обстави справи, які мають значення для справи, а наслідком є невірно зроблені висновки.

Сторони були належним чином повідомленні про дату, час та місце слухання справи.

Відповідач підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, надав уточнений розрахунок розміру позовних вимог у частині основного боргу за першу половину лютого 2014р. та нарахованих на нього сум пені та 3% річних.

Позивач надав уточнений розрахунок розміру позовних вимог, зокрема, у частині основного боргу за першу половину лютого 2014р. та нарахованих на нього сум пені та 3% річних.

Відповідно до статей 44, 811 Господарського процесуального кодексу України фіксацію судового процесу технічними засобами здійснено не було, складено протокол судового засідання.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, а рішення господарського суду прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, яке підлягає зміні, виходячи з наступного.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 09.06.2012року між Публічним акціонерним товариством «Одесавтотранс», м. Одеса, як власником та Відкрите акціонерне товариство «Рибницька АК 2831»ВАТ "Рибніцька автоколона 2831", як перевізником укладений договір №28/12 про надання послуг автостанціями і автовокзалом ПАТ «ОДЕСАВТОТРАНС» на міжнародних маршрутах Рибниця-Одеса, Рибниця-Кодима, Рибниця-Слободка (далі - договір).

Підпункт 1.3 договору зазначає, що власник надає перевізнику на території своїх автостанцій (автовокзалу) комплексу обовязкових послуг, повязаних з організацією і здійсненням процесу прийняття і відправлення пасажирів транспортом перевізника, продажем проїзних квитків, диспетчерським управлінням, організацією прибуття і відправлення автобусів, інформування водіїв відносно умов дорожнього руху, а також інші послуги, котрі можуть бути додатково обговорені сторонами. Перевізник здійснює перевезення пасажирів згідно реалізованих білетів. Власник надає послуги і виконує роботи, повязані з відправленням та прибуттям автобусів.

Згідно з п.4.1 договору, ціна договору в українських гривнях. Валюта платежу - долар США. Перерахунок ціни договору в валюту платежу здійснюється по курсу Національного Банку України на дату підписання акту виконаних робіт.

Відповідно до п.п.4.3,4.5 договору, грошові кошти в розмірі 85% від суми вартості по тарифу реалізованих квитків (тобто чистої суми по тарифу на перевезення, без урахування додаткових зборів і ПДВ) підлягають перерахуванню на розрахунковий рахунок перевізника, ПДВ нараховується відповідно діючому законодавству України. Винагорода власника складає 15% вартості реалізованих по тарифу квитків за перевезення пасажирів та 50% вартості реалізованих по тарифу квитків на перевезення багажу. Власник перераховує на розрахунковий рахунок перевізника кошти від продажу квитків на проїзд в автобусі, за перевезення багажу в десятиденний строк після отримання від нього підписаного акту виконаних робіт (надання послуг), який надається власником перевізнику.

Підпунктом 5.3.1 договору передбачено, що за кожен день прострочення перерахування грошових коштів за даним договором власник сплачує перевізнику пеню в розмірі облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня.

Згідно з п.п.7.4,10.1 договору у випадку, якщо сторонами не вдалося досягнути згоди шляхом переговорів, спір вирішується у господарському суді за місцем знаходження власника. Даний договір вступає в силу з 09.06.2012р. та діє до 15.02.2014р.

Матеріали справи свідчать та не спростовується відповідачем, що на виконання умов договору, між сторонами було підписано акти виконаних робіт по перевезенню пасажирів та багажу, а саме:

· від 30.06.2012 на суму 3826,20 дол. США;

· від 31.07.2012 на суму 7304,05 дол. США;

· від 31.08.2012 на суму 8426,60 дол. США;

· від 30.09.2012 на суму 5091,99 дол. США;

· від 30.10.2012 на суму 3993,84 дол. США;

· від 30.11.2012 на суму 4207,26 дол. США;

· від 31.12.2012 на суму 4033,44 дол. США;

· від 31.01.2013 на суму 3716,02 дол. США;

· від 28.02.2013 на суму 2776,41 дол. США;

· від 31.03.2013 на суму 3232,66 дол. США;

· від 30.04.2013 на суму 3446,73 дол. США;

· від 31.05.2013 на суму 4551,17 дол. США;

· від 31.06.2013 на суму 4593,86 дол. США;

· від 31.07.2013 на суму 7160,20 дол. США;

· від 31.08.2013 на суму 8701,34 дол. США;

· від 30.09.2013 на суму 4147,78 дол. США;

· від 31.10.2013 на суму 3880,35 дол. США;

· від 30.11.2013 на суму 3614.86 дол. США;

· від 31.12.2014 на суму 4184,59 дол. США;

· від 31.01.2014 на суму 3138,37 дол. США;

· від 28.02.2014 на суму 2084,71 дол. США;

· від 31.03.2014 на суму 2204,41 дол. США.,

всього на загальну суму 98316,84 дол. США.

Крім того позивачем, на підставі шляхових листів було складено реєстри посадочних відомостей за квітень-червень 2014 року.

Постановою Вищого господарського суду України від 21.07.2015 року встановлено, що строк дії договору №28/12 від 09.06.2012 року закінчився 14.02.2014 року. Адже, у розумінні статей 901, 905 Цивільного кодексу України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконувати свої зобовязання відповідно до договору. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

З матеріалів справи та сторонами не спростовується, що договір №28/12 від 09.06.2012 року не був продовжений на новий строк.

З листа Відкритого акціонерного товариства «Рибницька АК 2831», м. Рибниця Молдова від 21.02.2014 року №89 на адресу Публічного акціонерного товариства «ОДЕСАВТОТРАНС», м. Одеса вбачається, що у звязку з закінченням строку дії дозвільних документів (дозволів) на право обслуговування регулярних маршрутів Рибниця-Одеса, Рибниця-Кодима, Рибниця-Слободка та неможливості їх отримання із-за форс-мажорних обставин, у Відкритого акціонерного товариства «Рибницька АК 2831», м. Рибниця Молдова не має можливості виконувати договірні зобовязання з 16 лютого 2014 року до отримання цих документів.

Як вже зазначалось вище, Постановою Вищого господарського суду України від 21.07.2015 року у справі №916/4443/14 постанову Одеського апеляційного господарського суду від 20.05.2015 року у справі №916/4443/14 скасовано частково, зазначену справу передано на новий розгляд до Одеського апеляційного господарського суду в частині первісних позовних вимог, які стосуються сум стягнення за договором №28/12 від 09.06.2012 року та додатково нарахованих на них сум пені, та 3% річних.

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції України, ст. 43, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести певними засобами доказування ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одеський апеляційний господарський погоджується з висновком суду першої інстанції, що між сторонами був укладений договір, який за своєю правовою природою є договором про надання послуг, тому спірні відносини, регулюється главою 63 розділом 3 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Приписи ст. 902 Цивільного кодексу України передбачають, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Частина 2 ст. 903 Цивільного кодексу України зазначає, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 202 Господарського кодексу України, яка кореспондується зі ст. 599 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З матеріалів справи вбачається, що за період виконання сторонами умов договору, з червня 2012 року по січень 2014 року, за відповідачем на момент подання позову існує заборгованість у розмірі 31919,01 грн. (що еквівалентно 3993,37 дол. США), з урахування часткових оплат, здійснених відповідачем, починаючи з грудня 2012 року по червень 2014 рік.

Заборгованість за першу половину лютого 2014 року складає 7700,75 грн. (еквівалентно 793,97 дол. США),що підтверджується посадочними відомостями наданими позивачем за період з 01.02.2014 року по 14.02.2014 рік (відомість за 07.02.2014 рік у матеріалах справи відсутня); курс Національного Банку України на дату підписання акту виконаних робіт по перевезенню пасажирів та багажу на 28 лютого 2014 рік становила 9,699 грн.

Отже, між сторонами існували договірні зобовязання, які відповідач не виконав у повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи, тому цілком обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення з відповідача боргу за договором у загальній сумі 39619,76 грн. (що еквівалентно 4787,34 дол. США).

Оскільки матеріалами справи підтверджується існування заборгованості на момент предявлення позову, то є підстави для настання правових наслідків невиконання або неналежного виконання зобовязання.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Виходячи з правовідносин за договором послуг, у відповідача перед позивачем виникли саме грошові зобовязання, прострочення виконання яких тягне за собою відповідальність у вигляді застосування пені та 3% річних.

Положеннями ст. 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Частина шоста статті 232 Господарського кодексу України визначає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Згідно з ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За п.п.5.3.1 договору, власник сплачує перевізнику пеню в розмірі облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення перерахування грошових коштів за даним договором.

Статтею 258 Цивільного кодексу України встановлено, що до стягнення пені встановлюється спеціальна позовна давність в один рік.

Відповідачем заявлено про застосування до вимог позивача щодо стягнення пені спеціальної позовної давності.

Зі змісту договору вбачається, що момент прострочення відповідачем виконання зобов'язання встановлюється щодо кожного підписаного акту окремо, і як наслідок, пеня також має нараховуватись на суму боргу за кожним актом виконаних робіт окремо, за шість місяців, визначених ч.6 ст.232 Господарського кодексу України та в межах передбаченого п.1 ч.2 ст.258 Цивільного кодексу України річного строку позовної давності.

Частина 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням, зокрема, 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові; отже, проценти річних входять до складу грошового зобов'язання.

Підпункт 1.12 п.1 пленуму постанови Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" зазначає, що з огляду на вимоги частини першої статті 4 7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань, у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Як зазначено у п.п.1.9 п.1 та п.3.2 п.3 постанови пленум Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Відповідно до ст.533 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті , сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо іншій порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Сторонами у п.п. 4.1 договору встановлено, що перерахунок ціни договору в валюту платежу (валюта платежу долар США) здійснюється по курсу Національного Банку України на дату підписання акту виконаних робіт.

Отже, п.п.4.1 договору сторони встановили інший порядок визначення грошового еквіваленту валюти (долара США) до гривні, який не переховується на дату платежу, а фіксується датою підписання акту виконаних робіт.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що при здійсненні розрахунку суми боргу встановлено, що оплата здійснена відповідачем 20 червня 2014 року у розмірі 4177,11 дол. США, позивачем була направлена на погашення заборгованості за листопад та грудень 2013 року, у звязку з чим борг за листопад 2013 року по акту виконаних робіт від 30.11.2013 року (а.с. 58 том 1) був погашений у повному обсязі, борг за грудень 2013 рік по акту виконаних робіт від 31.12.2013 року склав 1204,87 дол. США.

Перевіривши розрахунок пені та 3% річних, з урахуванням приписів Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17.12.2013року № 14, судова колегія зазначає, що стягненню підлягає пеня у розмірі 3447,8 грн. (що еквівалентно 425,53 дол. США) в цілому за період з 05.11.2013 року по 11.09.2014 рік, з урахуванням строків позовної давності окремо по кожному акту виконаних робіт та 3% річних у розмірі 7507,04 грн. (що еквівалентно 935,88 дол. США) за період з 11.07.2012року по 04.11.2014рік, з урахуванням періодів по кожному акту виконаних робіт.

В іншій частині позовних вимог про стягнення сум пені та 3% річних колегія суддів відмовляє з підстав спливу строку позовної давності в один рік, який обчислюється для кожного дня окремо за рік до дня подання позову з наступної дати після підписання кожного акту виконаних робіт та частковій необґрунтованості заявлених вимог (стосується 3% річних заявлених у позовній заяві).

Що стосується інших заперечень викладених відповідачем в апеляційній скарзі, то вони відхиляються судом апеляційної інстанції, у звязку з безпідставністю.

Виходячи з викладеного, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції зміні, з викладенням резолютивної частини рішення в новій редакції.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати за звернення з позовною заявою та за подання апеляційної скарги покладаються сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОДЕСАВТОТРАНС», м. Одеса задовольнити частково.

Рішення господарського суду Одеської області від 05.01.2015 року у справі № 916/4443/14 змінити.

Позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства Рибницька автоколона 2831, м.Рибниця, Молдова до Публічного акціонерного товариства «ОДЕСАВТОТРАНС», м. Одеса про стягнення 17919,73 дол. США задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ОДЕСАВТОТРАНС» (вул. Транспортна,5, м. Одеса, Одеська область, 65039; ) на користь Відкритого акціонерного товариства Рибницька автоколона 2831 (юридична адреса: вул.Мічуріна, буд.140, м.Рибниця, Молдова, 5500; фізична адреса: АДРЕСА_1, 65014; реєстраційний номер 06-021-3335) суму основного боргу у розмірі 39 619,76 грн. (що еквівалентно . 4787, 34 дол. США), пеню у сумі 3447,8 грн. (що еквівалентно 425,53 дол. США), 3% річних у сумі 7507,04 грн. (що еквівалентно 935,88 дол. США).

У задоволенні позовних вимог про стягнення з Публічного акціонерного товариства «ОДЕСАВТОТРАНС», м. Одеса на користь Відкритого акціонерного товариства Рибницька автоколона 2831, м.Рибниця, Молдова суми боргу у розмірі 9725 дол. США, пені у розмірі 1960,19 дол. США та 3% річних у розмірі 85,79 дол. США відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ОДЕСАВТОТРАНС» (вул. Транспортна,5, м. Одеса, Одеська область, 65039; ) на користь Відкритого акціонерного товариства Рибницька автоколона 2831 (юридична адреса: вул.Мічуріна, буд.140, м.Рибниця, Молдова, 5500; фізична адреса: АДРЕСА_1, 65014; реєстраційний номер 06-021-3335) судовий збір за звернення з позовною заявою у розмірі 1639,35 грн.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства Рибницька автоколона 2831 (юридична адреса: вул.Мічуріна, буд.140, м.Рибниця, Молдова, 5500; фізична адреса: АДРЕСА_1, 65014; реєстраційний номер 06-021-3335) на користь Публічного акціонерного товариства «ОДЕСАВТОТРАНС» (вул. Транспортна,5, м. Одеса, Одеська область, 65039; ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 869,99 грн.

В іншій частині рішення господарського суду Одеської області від 05.01.2015року у справі №916/4443/14 залишити без змін.

Доручити господарському суду Одеської області видати відповідні накази, оформивши їх згідно приписів Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова може бути оскаржена до Вищого господарського суду України, в порядку передбаченому розділом ХІІ-1 ГПК України.

Повний текст постанови складено 17.09.2015р.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3

Надруковано примірників: 1 - позивачу; 1 - відповідачу; 1 - у справу; 1 - ГСОО; 1 - ДАГС