РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2015Справа №910/16470/15
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України
до про Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомфорт» стягнення штрафу, пені та зобов'язання виконати рішення
Представники:

від Позивача: Клюсова Т.М. (представник за Довіреністю);

від Відповідача: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Київське міське територіальне відділення Антимонопольного комітету України (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомфорт» (надалі також - «Відповідач») про стягнення штрафу, пені та зобов'язання виконати рішення.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що рішенням адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.03.2014 року №15/01-р/к «Про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлокомфорт» накладено штраф у розмірі 30 000 грн. 00 коп. за вчинення порушення, передбаченого пунктом 2 статті 50 та частини 1 статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку надання комунальних послуг з централізованого опалення в межах будинків за адресою: м. Київ, вул. Градинська, 1; пров. Несторівський, 6; Харківське шосе, 153-2, які знаходяться на утриманні (обслуговуванні) Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомфорт», що може привести до ущемлення інтересів споживачів, яке було б неможливим за умов існування значної конкуренції на цьому ринку. Пунктом 4 цього рішення Відповідача зобов'язано провести розрахунок розміру плати за надані комунальні послуги з централізованого опалення мешканцям будинків за адресою: м. Київ, вул. Градинська, 1; пров. Несторівський, 6; Харківське шосе, 153-2 за опалювальні періоди 2010 - 2011 роки та 2011 - 2012 роки з урахуванням показань приладів обліку теплової енергії, встановлених у вищевказаних будинках. Як зазначає Позивач, станом на день подання позовної заяви Відповідач не надав документів, що підтверджують сплату штрафу за рішенням. Таким чином, Позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомфорт» штраф у розмірі 30 000 грн. 00 коп., пеню у розмірі 30 000 грн. 00 коп. та зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлокомфорт» виконати пункт 4 резолютивної частини рішення адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.03.2014 року №15/01-р/к, а саме провести розрахунок розміру плати за надані комунальні послуги з централізованого опалення мешканцям будинків за адресою: м. Київ, вул. Градинська, 1; пров. Несторівський, 6; Харківське шосе, 153-2 за опалювальні періоди 2010 - 2011 роки та 2011 - 2012 роки з урахуванням показань приладів обліку теплової енергії, встановлених у вищевказаних будинках.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 30.06.2015 р. порушено провадження у справі № 910/16470/15, судове засідання призначено на 15.07.2015 р.

15.07.2015 року в судове засідання з'явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 30.06.2015 року не виконав.

В судовому засіданні представник позивача подав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 30.06.2015 року.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, керуючись ст. 38 ГПКУ, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Відповідача надати докази на підтвердження оплати штрафу в розмірі 30 000,00 грн.

Також, в судовому засіданні представник позивача подав клопотання про продовження строків розгляду спору на 15 днів.

Суд, відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України вважає за можливе задовольнити заявлене клопотання представника позивача, виходячи з того, що спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви, а у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.07.2015 р. продовжено строк розгляду спору на 15 днів, відкладено розгляд справи на 03.09.2015 р., у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі, клопотанням про продовження строків розгляду спору.

В судовому засіданні 03 вересня 2015 року представник Позивача надав усні пояснення по суті спору, якими підтримав позовні вимоги та доводи позовної заяви. Представник Відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується відміткою про відправлення на Ухвалі Господарського суду міста Києва від 15.07.2015 року у справі № 910/16470/15.

За змістом пункту 32 інформаційного листа №01-08/530 від 29.09.2009р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання, порушені у доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України», якщо відмітка про відправку, зроблена у встановленому порядку на першому примірникові процесуального документа, оформлена відповідним чином, вона, як правило, є підтвердженням розсилання процесуального документа сторонам та іншим особам, які брали участь у справі, а коли йдеться про ухвалу, де зазначається про час і місце судового засідання, - підтвердженням повідомлення про час і місце такого засідання.

Відповідно до інформації розміщеної на веб-сайті Міністерства юстиції України, місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомфорт» є 04071, м.Київ, ВУЛИЦЯ ВОЗДВИЖЕНСЬКА, будинок 14.

Суд зазначає, що Ухвали Господарського суду міста Києва у справі № 910/16470/15 направлялись за цією ж адресою Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомфорт».

Таким чином, Суд приходить до висновку, Відповідач про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Приймаючи до уваги, що Відповідач був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представника Відповідача не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 03 вересня 2015 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

27.03.2014 року прийнято рішення адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України №15/01-р/к «Про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу», яким визнано, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлокомфорт» протягом періоду з 01.09.2010 р. по 30.08.2013 р. займає монопольне (домінуюче) становище на ринку надання комунальних послуг з централізованого опалення в межах будинків за адресою: м. Київ, вул. Градинська, 1; пров. Несторівський, 6; Харківське шосе, 153-2, які знаходяться на утриманні (обслуговуванні) Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомфорт», з часткою 100%, оскільки на цьому ринку у нього немає жодного конкурента; визнано дії Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомфорт» порушенням, передбаченим пунктом 2 статті 50 та частини 1 статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку надання комунальних послуг з централізованого опалення в межах будинків за адресою: м. Київ, вул. Градинська, 1; пров. Несторівський, 6; Харківське шосе, 153-2, які знаходяться на утриманні (обслуговуванні) Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомфорт», що може привести до ущемлення інтересів споживачів, яке було б неможливим за умов існування значної конкуренції на цьому ринку; за вчинене правопорушення накладено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлокомфорт» штраф у розмірі 30 000 грн. 00 коп. Пунктом 4 цього рішення зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлокомфорт» провести розрахунок розміру плати за надані комунальні послуги з централізованого опалення мешканцям будинків за адресою: м. Київ, вул. Градинська, 1; пров. Несторівський, 6; Харківське шосе, 153-2 за опалювальні періоди 2010 - 2011 роки та 2011 - 2012 роки з урахуванням показань приладів обліку теплової енергії, встановлених у вищевказаних будинках, у двомісячний строк з дня отримання рішення.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.09.2014 року по справі №910/13237/14 у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомфорт» до Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України про скасування рішення від 27.03.2014 р. №15/01-р/к у справі №148-01/10.13 та скасування накладення штрафів в розмірі 30 000 грн. 00 коп. відмовлено повністю.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що станом на день подання позовної заяви Відповідач не надав документів, що підтверджують сплату штрафу за рішенням. Таким чином, Позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомфорт» штраф у розмірі 30 000 грн. 00 коп., пеню у розмірі 30 000 грн. 00 коп. та зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлокомфорт» виконати пункт 4 резолютивної частини рішення адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.03.2014 року №15/01-р/к, а саме провести розрахунок розміру плати за надані комунальні послуги з централізованого опалення мешканцям будинків за адресою: м. Київ, вул. Градинська, 1; пров. Несторівський, 6; Харківське шосе, 153-2 за опалювальні періоди 2010 - 2011 роки та 2011 - 2012 роки з урахуванням показань приладів обліку теплової енергії, встановлених у вищевказаних будинках.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України підлягають задоволенню з наступних підстав.

Правовідносини пов'язані з обмеженням монополізму та захистом суб'єктів господарювання від недобросовісної конкуренції, є предметом регулювання господарського законодавства, у тому числі й Господарського кодексу України, і відтак - господарськими, а тому справи, що виникають з відповідних правовідносин, згідно з частиною третьою статті 21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розглядаються господарськими судами.

Таким чином, спір у даній справі відноситься до підвідомчості господарських судів і підлягає вирішенню за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Господарського кодексу України державний контроль за дотриманням антимонопольно-конкурентного законодавства, захист інтересів підприємців та споживачів від його порушень здійснюється Антимонопольним комітетом України відповідно до його повноважень, визначених законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Статтею 3 Закону України визначено, що основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині:

1) здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції;

2) контролю за концентрацією, узгодженими діями суб'єктів господарювання та дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб'єктами природних монополій;

3) сприяння розвитку добросовісної конкуренції;

4) методичного забезпечення застосування законодавства про захист економічної конкуренції;

5) здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель.

Відповідно до статті 22 Закону України розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом. Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Пунктом 2 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено, що порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є, зокрема, зловживання монопольним (домінуючим) становищем.

Відповідно до статті 51 Закону України «Про захист економічної конкуренції», порушення законодавства про захист економічної конкуренції тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за порушення, передбачені пунктами 1, 2 та 4 статті 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі до десяти відсотків доходу (виручки) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф. У разі наявності незаконно одержаного прибутку, який перевищує десять відсотків зазначеного доходу (виручки), штраф накладається у розмірі, що не перевищує потрійного розміру незаконно одержаного прибутку. Розмір незаконно одержаного прибутку може бути обчислено оціночним шляхом.

Частиною 1 статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про:

визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

зобов'язання органу влади, органу місцевого самоврядування, органу адміністративно-господарського управління та контролю скасувати або змінити прийняте ним рішення чи розірвати угоди, визнані антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю;

визнання суб'єкта господарювання таким, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку;

примусовий поділ суб'єкта господарювання, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку;

накладення штрафу;

блокування цінних паперів тощо.

Згідно ч. 2 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб'єктів господарювання Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв'язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, позови, скарги до суду, в тому числі про:

визнання недійсними нормативно-правових та інших актів, зокрема рішень, наказів, розпоряджень, постанов тощо, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю чи розірвання угоди в разі невиконання ними у встановлені строки рішень органів Антимонопольного комітету України про скасування або зміну актів, прийнятих органами влади, органами місцевого самоврядування, органами адміністративно-господарського управління та контролю, або про розірвання угоди;

стягнення не сплачених у добровільному порядку штрафів та пені;

припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

зобов'язання виконати рішення органів Антимонопольного комітету України;

безоплатне вилучення товарів з неправомірно використаним позначенням та (або) копій виробів іншого суб'єкта господарювання;

вилучення, накладення арешту на майно, документи, предмети, інші носії інформації у місцях проживання та інших володіннях особи;

з інших підстав, передбачених законом.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.03.2014 року прийнято рішення адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України №15/01-р/к «Про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу», яким визнано, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлокомфорт» протягом періоду з 01.09.2010 р. по 30.08.2013 р. займає монопольне (домінуюче) становище на ринку надання комунальних послуг з централізованого опалення в межах будинків за адресою: м. Київ, вул. Градинська, 1; пров. Несторівський, 6; Харківське шосе, 153-2, які знаходяться на утриманні (обслуговуванні) Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомфорт», з часткою 100%, оскільки на цьому ринку у нього немає жодного конкурента; визнано дії Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомфорт» порушенням, передбаченим пунктом 2 статті 50 та частини 1 статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку надання комунальних послуг з централізованого опалення в межах будинків за адресою: м. Київ, вул. Градинська, 1; пров. Несторівський, 6; Харківське шосе, 153-2, які знаходяться на утриманні (обслуговуванні) Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомфорт», що може привести до ущемлення інтересів споживачів, яке було б неможливим за умов існування значної конкуренції на цьому ринку; за вчинене правопорушення накладено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлокомфорт» штраф у розмірі 30 000 грн. 00 коп. Пунктом 4 цього рішення зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлокомфорт» провести розрахунок розміру плати за надані комунальні послуги з централізованого опалення мешканцям будинків за адресою: м. Київ, вул. Градинська, 1; пров. Несторівський, 6; Харківське шосе, 153-2 за опалювальні періоди 2010 - 2011 роки та 2011 - 2012 роки з урахуванням показань приладів обліку теплової енергії, встановлених у вищевказаних будинках, у двомісячний строк з дня отримання рішення.

Відповідно до частини першої статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" Відповідач має право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.09.2014 року по справі №910/13237/14, яке набрало законної сили, у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомфорт» до Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України про скасування рішення від 27.03.2014 р. №15/01-р/к у справі №148-01/10.13 та скасування накладення штрафів в розмірі 30 000 грн. 00 коп. відмовлено повністю.

Вказаним рішенням встановлено, що копія рішення Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України № 15/01-р/к від 27.03.2014р. у справі 148-01/10.13 отримана представником позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлокомфорт" - юристоконсультом Нещеретом В.О., 02.04.2014р., про що свідчить відповідна відмітка на супровідному листі про направлення копії рішення від 31.03.2014р. вих. №26-01/997. Також, зазначено, що висновки викладені у рішенні Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.03.2014р. № 15/01-р/к належним чином обґрунтовані та не спростовуються наведеними позивачем у позові доказами.

Статтею 35 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, рішення Адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» від 27.03.2014 року №15/010р/к у справі №148-01/11.13 на час розгляду даної справи судом набуло законної сили та є чинним.

Відповідно до частини 3 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Згідно з частиною 8 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" протягом п'яти днів з дня сплати штрафу суб'єкт господарювання зобов'язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.

Проте, Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати Відповідачем штрафу в розмірі 30 000 грн. 00 коп., який накладений рішенням адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.03.2014 року №15/01-р/к «Про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» у строки визначені ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Таким чином, позовні вимоги Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомфорт» штрафу в розмірі 30 000 грн. 00 коп. є обґрунтованими та таким, що підлягають до задоволення.

При зверненні до суду Позивач просив також стягнути з Відповідача на його користь пеню за загальний період прострочки з 03.09.2014 р. по 22.06.2015 р. у розмірі 30 000 грн. 00 коп.

Відповідно до частини 7 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку.

У п. 2 Оглядового листа Вищого господарського суду України від 04.04.2012р. №01-06/418/2012 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням конкурентного законодавства» зазначено, що у випадку порушення законодавства про захист економічної конкуренції пеня, передбачена статтею 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», не лише має безальтернативний характер, але й не потребує прийняття уповноваженим органом рішення про її застосування, внаслідок чого не підпадає під визначення адміністративно-господарських санкцій у розумінні статей 238 - 239, 249 - 250 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 5 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції»:

- за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

- нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу.

- нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом:

- справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу;

- відповідного рішення (постанови) господарського суду.

У п. 20.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" зазначено, що абзацами третім - п'ятим частини п'ятої статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено зупинення нарахування пені на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду. Отже, тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи у суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювалися.

Суд, перевіривши розрахунок пені за загальний період прострочки з 03.09.2014 р. по 22.06.2015 р. у розмірі 30 000 грн. 00 коп., наданий Позивачем, враховуючи положення ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", згідно з якими розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу АМКУ, дійшов висновку, що ця частина позовних вимог підлягає задоволенню у повному обсязі.

Таким чином, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомфорт2 на користь Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України підлягає стягненню штраф у розмірі 30 000 грн. 00 коп. та пеня у розмірі 30 000 грн. 00 коп.

Крім того, позовні вимоги Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України в частині зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомфорт» виконати пункт 4 резолютивної частини рішення адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.03.2014 року №15/01-р/к, а саме провести розрахунок розміру плати за надані комунальні послуги з централізованого опалення мешканцям будинків за адресою: м. Київ, вул. Градинська, 1; пров. Несторівський, 6; Харківське шосе, 153-2 за опалювальні періоди 2010 - 2011 роки та 2011 - 2012 роки з урахуванням показань приладів обліку теплової енергії, встановлених у вищевказаних будинках, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача та підлягають стягненню в доход Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомфорт» (04071, м.Київ, ВУЛИЦЯ ВОЗДВИЖЕНСЬКА, будинок 14, Ідентифікаційний код юридичної особи 32853435) в доход загального фонду Державного бюджету України за кодом бюджетної класифікації: 21081100 на р/р 0008, МФО 820019, , отримувач УДК у Подільському районі міста Києва, штраф у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) грн. 00 коп., пеню у розмірі у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) грн. 00 коп.

3. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлокомфорт» (04071, м.Київ, ВУЛИЦЯ ВОЗДВИЖЕНСЬКА, будинок 14, Ідентифікаційний код юридичної особи 32853435) виконати пункт 4 резолютивної частини рішення адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.03.2014 року №15/01-р/к, а саме провести розрахунок розміру плати за надані комунальні послуги з централізованого опалення мешканцям будинків за адресою: м. Київ, вул. Градинська, 1; пров. Несторівський, 6; Харківське шосе, 153-2 за опалювальні періоди 2010 - 2011 роки та 2011 - 2012 роки з урахуванням показань приладів обліку теплової енергії, встановлених у вищевказаних будинках.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомфорт» (04071, м.Київ, ВУЛИЦЯ ВОЗДВИЖЕНСЬКА, будинок 14, Ідентифікаційний код юридичної особи 32853435) в доход Державного бюджету України судовий збір у розмірі 3 045 (три тисячі сорок п'ять) грн. 00 коп.

5. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 04 вересня 2015 року.

Суддя О.В. Чинчин