КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2015 р. Справа№ 910/6093/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

при секретарі Місюк О.П.

за участю представників:

від позивача - не з`явився

від відповідача - 1 Кулєшов В.Л.

від відповідача - 2 - не з`явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Центродрук" на рішення Господарського суду м. Києва від 25.05.2015 (суддя літвінова М.Є.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Центродрук"

до Публічного акціонерного товариства "Аграрно комерційний банк"

Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" в особі Київського головного регіонального управління Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк"

про визнання тендерної гарантії недійсною та визнання договору неукладеним,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до відповідача про визнання тендерної гарантії недійсною та визнання договору неукладеним.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.05.2015 в задоволені позову було відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій вказує, що рішення суду прийняте при неповному з`ясуванні всіх обставин справи, з порушенням норма матеріального та процесуального права, а тому просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2015 апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 16.07.2015.

Ухвалою суду від 16.07.2015 розгляд апеляційної скарги строк розгляду апеляційної скарги був продовжений та відкладений на 10.09.2015.

В судове засідання з`явився представник відповідача - 1 та надав усні пояснення стосовно заявленого позову.

Представник відповідача - 2 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду апеляційної скарги повідомлявся належним чином.

Через відділ документального забезпечення до суду від представника відповідача - 2 надійшло клопотання про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності їх вповноваженого представника, та зазначив, що проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає рішення суду першої інстанції правомірним та обґрунтованим.

Крім того, до суду від представника позивача Горбового В.А. надійшло клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги через неможливість явки в судове засідання, у зв`язку з перебуванням у відрядженні в іншому місті.

Колегія суддів, вивчивши доводи клопотання, заслухавши думку представника відповідача - 1, дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення, зважаючи на наступне.

У п. 3.9.2. Постанови Пленум Вищого господарського суду України, від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

За таких обставин, враховуючи, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, а неявка представника апелянта не перешкоджає вирішенню справи по суті колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача.

До того ж, як вбачається із наявних матеріалів справи, та, зокрема, клопотання представника позивача, подане в суді апеляційної інстанції на попереднє судове засідання, яке відбулося 16.07.2015, позивач має двох представників: Горбового В.А. та Стрепетова П.А., проте доказів не можливості явки іншого представника (Стрепетова П.А.) для участі у призначеному судовому засіданні, представниками позивача суду не надано.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача - 1, дослідивши наявні матеріали справи, встановив наступне:

02.12.2014 ТОВ "Центродрук" отримало від ПАТ КБ "Приватбанк" запрошення №448/68471 на відкриті торги, предметом яких є поліграфічні комплекти для упаковки пластикових карток.

Між позивачем, відповідачем - 2 та іншими учасниками тендера був підписаний протокол торгів на поставку поліграфії, яким було затверджено результати тендеру на поставку поліграфічних комплектів, переможцем яких було визнано позивача.

Згідно п. 7 протоколу, договір укладається в редакції замовника, строк заключення договору становив протягом 5 робочих днів з дати затвердження результатів торгів, а затвердження результатів торгів протягом 10 робочих днів з дати проведення торгів.

Укладення договору відбувається в електронному вигляді з використанням електронного цифрового підпису.

Виконання зобов'язань за договором забезпечується банківською гарантією в сумі 15 % від вартості всього договору.

Відповідно до п. 10 запрошення на відкриті торги в розділі "Вимоги по укладенню договору":. З проектом договору поставки можна ознайомитись на сторінці Приватбанк - розділ Проведення тендерів - блок "Увага компаній учасників тендеру (торгів)" - "Корисні посилання".

Згідно із п. 4 протоколу торгів зазначено, що виконання умов протоколу торгів забезпечується тендерною гарантією

Як вбачається із наявних матеріалів справи, позивачем вказана гарантія була отримана 10.12.2014 в ПАТ "Аграрний комерційний банк" за №993-1214/CRD2.

Позивач, звертаючись із позовом до суду, мотивує свої вимоги тим, що оскільки він з відповідачем - 2 не досяг домовленості з усіх істотних умов договору, то такий договір має бути визнаний неукладеним, а отже тендерна гарантія також підлягає визнанню недійсною та такою, що не підлягає виконанню.

Відповідач-2 заперечив проти позовних вимог з тих підстав, що позивач не виконав своїх зобов'язань по протоколу торгів від 18.12.2014, а саме порушено строки підписання договору після оголошення його переможцем торгів.

Відповідач - 1, який також заперечував проти заявлених позовних вимог, мотивував це тим, що позивач не навів жодного аргументу щодо порушення його прав та охоронюваних законом інтересів та підстав недійсності; позивачем не надано належних доказів порушення прав та охоронюваних інтересів ПАТ "КБ "Приватбанк"

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з п. 3. ст. 180 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Як вбачається із наявних матеріалів справи, а саме листа Тендерного комітету ПАТ КБ «Приватбанк», 23.12.2014 позивачу був направлений проект договору для погодження, контактна особа: ОСОБА_5.

Крім того, в матеріалах справи наявна роздруківка електронного листування між вповноваженими представниками позивача та відповідача - 2, яка приймається до уваги колегією суддів, оскільки, по-перше, норми чинного законодавства та протокол торгів на поставку поліграфії не містить заборон щодо здійснення саме в такий спосіб переговорів між сторонами щодо досягнення згоди стосовно всіх істотних умов договору, а по друге, п. 7 протоколу, який підписаний зокрема і в тому числі представником позивача та відповідача без жодних зауважень та заперечень, зазначено, що договір укладається в електронному вигляді, з використанням електронного підпису.

До того ж, представник позивача не заперечував щодо ведення між представниками сторін електронного листування, що підтверджується його письмовими поясненнями, викладеними в апеляційній скарзі.

Відповідно до зазначеної електронної переписки, вбачається, що представником замовника ОСОБА_6 ОСОБА_7, який відповідно до протоколу загальних зборів учасників товариства від 20.06.2013 та наказу № 15 від 03.07.2013 обраний на посаду директора позивача, направлялося повідомлення про затвердження головою правління результатів проведених торгів на поставку поліграфічних комплектів.

23.12.2014 представнику позивача ОСОБА_5 на електронну адресу був направлений проект договору в редакції замовника.

Як вбачається з подальшої переписки між представниками позивача та відповідача - 2, вони вирішували питання щодо певних умов договору, а саме: прив`язки до міжбанківського курсу долара, умов оплати поставленої продукції та питання щодо банківської гарантії.

Твердження апелянта в скарзі стосовно того, що вони не отримували проекту договору від замовника, спростовується вказаною вище електронною перепискою, а саме листом відповідача від 29.12.2014, в якому ведеться мова про порядок оплати поставленої продукції і представником позивача цитується один із пунктів договору, проект якого був йому направлений відповідачем - 2.

Позивач, звертаючись із позовною заявою та оскаржуючи постановлене судом першої інстанції рішення, зазначає, що неодноразово намагався внести в договір зміни щодо прив`язки до курсу долара НБУ.

Проте, як вбачається із тексту протоколів торгів на поставку поліграфії та підтверджується електронним листуванням між представниками сторін, в пункті протоколу: «умови оплати» зазначалася прив`язка вартості продукції саме до курсу долара за НБУ, а прохання виконавця послуг про прив`язку до міжбанківського курсу, не вбачається можливим, оскільки в пропозиції на торги та у фінальному протоколі було зазначено прив`язку саме до курсу за даними НБУ.

21.01.2015, тобто після спливу строку встановленого в п. 7 протоколу торгів, позивач направив відповідачу-2 лист в якому повідомив про необхідність обговорення умов договору з метою можливих його змін та доповнень, враховуючи, що проект договору не додавався до протоколу торгів.

Листом №446/69127 від 23.01.2015 відповідач-2 вимагав від позивача пояснень щодо не укладення договору.

30.01.2015 відповідач-2 звернувся до позивача з листом в якому повідомив про припинення співпраці та виключення позивача із списку учасників тендерів.

В матеріалах справи відсутні, а представником позивача не надано суду належних та допустимих доказів направлення останнім відповідей на вказані листи відповідача - 2.

Крім того, позивач не надав ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів направлення на адресу відповідача-2 проекту договору для узгодження або підписання, не складались протоколи розбіжностей по умовах договору, що надсилався на електронну адресу позивача від відповідача-2.

До того ж, як було вже зазначено судом вище, відповідно до п. 10 запрошення на відкриті торги від 02.12.2014 вих. №448/68471 з проектом договору на поставку поліграфії всі бажаючі могли ознайомитись на сайті Приватбанку: http://privatbank.ua/provedenie-tenderov/.

Зважаючи на виниклу ситуацію між позивачем та відповідачем - 2, останнім на адресу ТОВ «Центродрук» був направлений лист № 17.0.0.0/2-56 від 09.02.2015, в якому відповідач-2 повідомив позивача про те, що в нього є право звернення до банку-гаранта ПАТ "Аграрний комерційний банк" з вимогою про сплату 50000 грн. враховуючи порушення строків підписання договору поставки.

Матеріали справи свідчать, що за результатами тендеру на поставку поліграфічних комплектів для упаковки пластикових карток, договір поставки між позивачем та відповідачем- 2 в строки визначені в протоколі, не укладався.

Між ПАТ "Аграрний комерційний банк" (гарант за договором) та ТОВ "Центродрук" (принципал) 10.12.2014 укладений договір про порядок надання гарантії №"993-1214/CRD2 за умовами якого гарант в порядку та на умовах, які визначені цим договором надає ПАТ КБ "Приватбанк", гарантію, згідно умов якої гарантує перед бенефіціаром виконання принципалом його зобов'язань щодо укладення з бенефіціаром договору.

Гарантія є необхідною для участі принципала у конкурсних торгах, що оголошує бенефіціар, проведення якого заплановано на 11.12.2014.

Згідно п. 1.2 договору, гарантія видається на суму 50000 грн. на строк по 10.02.2015.

Згідно тендерної гарантії №993-1214/CRD2 від 10.12.2014, ПАТ "Аграрний комерційний банк" взяв на себе безвідкличні зобов'язання негайно сплатити ПАТ "КБ "Приватбанк" за першою вимогою платежу суму в розмірі 50000 грн. за умови одночасного письмового підтвердження, що принципал не виконав своїх зобов'язань, що передбачаються його пропозицією: відкликає або змінює свою цінову пропозицію, яка зафіксована в протоколі торгів; відмовляється від підписання договору після оголошення його переможцем торгів або порушення строків підписання договору; принципал, що став переможцем торгів, не надає необхідних гарантів щодо виконання умов договору згідно результатів торгів, якщо не передбачено протоколом торгів; відмова від інших умов, які зафіксовані в протоколі торгів.

Термін дії гарантії минає, навіть якщо цей документ не повернено до 10.02.2015 включно, якщо тільки письмова вимога за цією гарантією згідно з умовами не надійде до банку до цього дня.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 200 ГК України, гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов'язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов'язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов'язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

Зобов'язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони.

Згідно ст. 560 ЦК України, за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов'язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов'язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред'являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов'язання, забезпеченого гарантією. Кредитор може пред'явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано (ч. 1, 2, 3, 4 ст. 563 ЦК України).

Одержана вимога/повідомлення бенефіціара або банку бенефіціара є достатньою умовою для банку-гаранта (резидента) сплатити кошти бенефіціару за гарантією, якщо вимога/повідомлення та документи, обумовлені в гарантії, відповідатимуть умовам, які містяться в наданій гарантії, а також отримані банком-гарантом (резидентом) протягом строку дії гарантії і способом, зазначеним у гарантії.

Сплата за вимогою/повідомленням коштів бенефіціару за гарантією здійснюється банком-гарантом (резидентом) на умовах і в строки, передбачені гарантією для оплати вимоги/повідомлення, та згідно з інструкціями і реквізитами, зазначеними в тексті гарантії та/або у вимозі/повідомленні, отриманими від бенефіціара/банку бенефіціара або іншого банку.

Банк-гарант (резидент) здійснює перерахування коштів з рахунку, на якому обліковувалися кошти принципала для грошового забезпечення (покриття) гарантії, або з інших відповідних рахунків банку-гаранта (резидента) (п. 2, 3 розділу 4 Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №639).

Таким чином, з урахуванням того, що договір поставки у встановлені строки не підписаний сторонами, ПАТ КБ "Приватбанк" листом від 09.02.2015 повідомив відповідача-1 про не виконання позивачем зобов'язань по протоколу торгів від 18.12.2014, а саме порушило строки підписання договору після оголошення його переможцем торгів.

Тому у вказаному листі відповідач-2, у відповідності до тендерної гарантії №993-1214/CRD2 від 10.12.2014 звернулось до відповідача-1 з вимогою виплатити суму у розмірі 50000 грн., протягом 30 банківських днів після отримання вимоги та пакету документів передбачених гарантією.

Платіжне доручення № 218275 від 24.03.2015 підтверджує перерахування 50000 грн. на рахунок ПАТ КБ "Приватбанк" за гарантією ТОВ "Центродрук" № 993-1214/CRD2 згідно вимоги про оплату (вих. №17.0.0.0/2-55 від 09.02.2015.

В свою чергу, як свідчать матеріали справи відповідач-1 звернувся до позивача з листом № 544//0513-9356-01 від 24.03.2015, відповідно до якого просив виконати зобов'язання перед ПАТ "Агрокомбанк" в сумі 50000 грн. відповідно до п. 4.1, 4.2 договору про надання гарантії.

Однією із умов участі у тендері була наявність безвідкличної гарантії виданої на користь бенефіціара (п. 8 пропозиції), тому відповідач-1 виконав умови договору про порядок надання гарантії №993-1214/CRD2 та видав відповідну гарантію, яка була складовою документів необхідних для участі у торгах за якими переможцем став позивач - ТОВ "Центродрук".

Таким чином, з урахуванням вищенаведених положень, відповідач-1 здійснив гарантійний платіж у розмірі 50 000,00 грн. на рахунок відповідача-2.

Відповідно до ст. 568 ЦК України, зобов'язання гаранта перед кредитором припиняється у разі: 1) сплати кредиторові суми, на яку видано гарантію; 2) закінчення строку дії гарантії; 3) відмови кредитора від своїх прав за гарантією шляхом повернення її гарантові або шляхом подання гаранту письмової заяви про звільнення його від обов'язків за гарантією.

Відповідно до п. 4.1 договору про надання гарантії, у разі виконання гарантом зобов'язань принципала, які забезпечені гарантією, він згідно чинного законодавства України набуває прав зворотної вимоги (регресу) до принципала в межах суми, фактично сплаченої ним за гарантією.

Принципал зобов'язаний погасити свої грошові зобов'язання перед гарантом, які виникли внаслідок виконання гарантом його зобов'язань перед бенефіціаром, які забезпечені гарантією, протягом 2 робочих днів з моменту отримання відповідної вимог від гаранта.

Як свідчать матеріали справи, вимога гаранта про сплату коштів отримана принципалом 30.03.2015, згідно повідомленням про вручення поштового відправлення.

Обставини, які свідчать про відсутність підстав для виконання та сплати 50000 грн. по тендерній гарантії №993-1214/CRD2 від 10.12.2014 виданої ПАТ "Аграрний комерційний банк", позивачем не доведені в порядку ст. 33, 34 ГПК України.

З урахуванням всього зазначеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції проте, що не виконання умов тендеру позивачем, призвело до відмови відповідача-2 від послуг ТОВ "Центродрук" та погашення гарантії виданої ПАТ "Агрокомбанк" у зв'язку з невиконанням умов тендеру щодо укладення договору між ТОВ "Центродрук" та ПАТ КБ "Приватбанк".

Таким чином, підстав вважати спірну тендерну гарантію №993-1214/CRD2 від 10.12.2014 видану ПАТ "Аграрний комерційний банк" недійсною, такою, що не підлягає виконанню, немає, а отже судом правомірно було відмовлено в задоволені позовних вимог в цій частині.

З урахуванням зазначеного, також вимоги про встановлення відсутності підстав для виконання та сплати 50000 грн. по тендерній гарантії, є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги позивача про визнання договору поставки неукладеним, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Предметом позову може бути матеріально-правова чи немайнова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд повинен прийняти рішення. Предметом позову не можуть бути обставини, які виступають доказами у справі, зокрема, підписання актів приймання-передачі, оскільки такі акти підтверджують наявність або відсутність юридичних фактів, які входять до підстав позову. Захист майнового або немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов'язання утриматись від їх вчинення. Заявлені позивачами вимоги не призводять до поновлення порушеного права позивачів та, у разі їх задоволення, не можуть бути виконані у примусовому порядку, оскільки відсутній механізм виконання такого рішення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 20 Господарського кодексу України, якими визначено, що держава забезпечує захист прав та законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів у спосіб та порядок, що визначається цим кодексом та іншими законами України. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Таким чином, серед переліку наведених норм чинного законодавства України відсутній такий спосіб захисту права, як визнання не укладеним договору.

Згідно із п. 2.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 «Про деякі питання визнання правочинів недійсними» позовна вимога про визнання правочину неукладеним не відповідає передбаченим законом способам захисту цивільних прав та охоронюваних законом інтересів, і тому в задоволенні відповідної вимоги має бути відмовлено; в такому разі можуть заявлятися вимоги, передбачені главою 83 ЦК України.

Аналогічний висновок міститься в п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" № 9 від 06.11.2009.

Згідно зі статтею 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно, всебічно і об'єктивно з`ясовано обставини справи, винесено рішення у відповідності до норм матеріального і процесуального права, з повним з`ясування обставин, що мають значення для справи, правомірно відмовлено в задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Центродрук", а тому апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Центродрук" не підлягає задоволенню.

Зважаючи на те, що колегією суддів апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Центродрук" залишається без задоволення, судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Центродрук" залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 25.05.2015 у справі № 910/6093/15-г - без змін.

Матеріали справи № 910/6093/15-г повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов