ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"03" вересня 2015 р. Справа № 146/10-06/9/5

Господарський суд Київської області у складі колегії суддів: головуючого судді - Подоляк Ю.В., суддів: Бабкіна В.М., Рябцева О.О.

розглянувши заяву Заступника прокурора Центрального регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері
про зміну способу та порядку виконання рішення
у справігосподарського суду Київської області № 146/10-06/9/5
за позовом Заступника прокурора Центрального регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Управління капітального будівництва Міністерства оборони України (місто Київ)
до Приватного підприємства «Еркер»
про зобов'язання вчинити дії та стягнення штрафних санкцій
за участю представників:

прокуратури:Пантюхов О.В. - посв. від 11.03.2015 № 032439
позивача 1:не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином
позивача 2:Ілюха А.І. - керівник
відповідача:Косяк О.В. - дов. від 15.01.2015
встановив:

Рішенням господарського суду Київської області від 13.09.2012 у справі № 146/10-06/9/5, визнано недійсною додаткову угоду № 4 від 04.08.2006 до договору на пайову участь в будівництві житла № 227/УПБ-45Д від 14.12.2004, укладену між Приватним підприємством «Еркер», Міністерством оборони України та Управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України (місто Київ), визнано недійсним додаток № 1 та додаток № 2 до додаткової угоди № 4 від 04.08.2006 до договору на пайову участь в будівництві житла № 227/УПБ-45Д від 14.12.2004 Позовні вимоги Заступника прокурора Центрального регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері задоволено частково. Зобов'язано Приватне підприємство «Еркер» передати Міністерству оборони України через Управління капітального будівництва Міністерства оборони України (місто Київ) згідно договору на пайову участь в будівництві житла № 227/УПБ-45Д від 14.12.2004, укладеного між Приватним підприємством «Еркер», Міністерством оборони України та Управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України (місто Київ) квартири загальною площею 1560,26 кв.м. В решті позову відмовлено. Стягнуто з Приватного підприємства «Еркер» в доход Державного бюджету України судові витрати.

Ухвалою господарського суду Київської області від 04.06.2013 роз'яснено рішення суду, та зазначено що рішенням господарського суду Київської області від 13.09.2012 у даній справі зобов'язано Приватне підприємство «Еркер» передати Міністерству оборони України через Управління капітального будівництва Міністерства оборони України (місто Київ) згідно договору на пайову участь в будівництві житла № 227/УПБ-45Д від 14.12.2004, укладеного між Приватним підприємством «Еркер», Міністерством оборони України та Управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України (місто Київ) квартири загальною площею 1560,26 кв.м. в житловому будинку № 3 по пров. Академічному в м. Біла Церква.

Ухвалою господарського суду Київської області від 24.10.2013 змінено порядок та спосіб виконання рішення господарського суду Київської області від 13.09.2012 у даній справі. Зобов'язано Приватне підприємство «Еркер» передати Міністерству оборони України через Управління капітального будівництва Міністерства оборони України (місто Київ) згідно договору на пайову участь в будівництві житла № 227/УПБ-45Д від 14.12.2004, укладеного між Приватним підприємством «Еркер», Міністерством оборони України та Управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України (місто Київ) квартири в м. Біла Церква Київської області загальною площею 1560,2 кв.м.: по вул. Фадеєва - в будинку № 105 "а": кв. № 127 - площею 62,2 кв.м., кв. № 139 - площею 62,1 кв.м.; по вул. Академіка Кримського в будинку № 10: кв. № 2 - площею 93,5 кв.м., кв. № 14 - площею 61,0 кв.м., кв. № 30 - площею 63,0 кв.м., кв. № 45 - площею 89,3 кв.м.; по вул. Гоголя в будинку № 3: кв. № 28 - площею 79,7 кв.м.; по пров. Академічному в будинку № 3: кв. № 122 - площею 53,6 кв.м.; по вул. Леваневського в будинку № 58: кв. № 35 - площею 97,5 кв.м., кв. № 43 - площею 98,0 м.кв., кв. № 55 - площею 106,7 кв.м., кв. № 59 - площею 98,5 м.кв., кв. № 62 - площею 78,3 кв.м., кв. № 63 - площею 98,0 м.кв., кв. № 146 - площею 107,8 м.кв., кв. № 155 - площею 107,7 кв.м.; по вул. Гайок в будинку № 222-ж: кв. № 45 - площею 98,3 кв.м., кв. № 50 - площею 52,7 кв.м., кв. № 54 - площею 52,3 м.кв. Та стягнуто з Приватного підприємства «Еркер» на користь Управління капітального будівництва Міністерства оборони України (місто Київ) 306,84 грн. вартості недоотриманих квартир загальною площею 0,06 кв.м.

Ухвалою господарського суду Київської області від 04.03.2015 вдруге змінено порядок та спосіб виконання рішення господарського суду Київської області від 13.09.2012 у даній справі. Звернуто стягнення на належні Приватному підприємству «Еркер» квартири загальною площею 1560,26 кв.м., які будуть виявлені під час виконання рішення суду у даній справі на користь Міністерства оборони України.

Від Заступника прокурора Центрального регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері до суду надійшла заява від 14.07.2015 № 05/3-231 вих. - 15 про зміну способу та порядку виконання рішення суду у даній справі, в якій останній просить змінити спосіб та порядок виконання рішення господарського суду Київської області від 13.09.2012 у справі № 146/10-06/9/5 шляхом утримання з відповідача на користь платника (міністерства оборони України) в особі Управління капітального будівництва Міністерства оборони України суму 11595852 грн., яка складає вартість інвестицій на придбання недоданого житла загальною площею 1560,26 кв.м.; утримання з відповідача на користь платника (Управління капітального будівництва Міністерства оборони України) за несвоєчасне виконання обов'язків відповідно до п. 4.2 договору № 227/УПБ-45Д від 14.12.2014 пеню в розмірі 4254478 грн. Зазначена заява також містить клопотання про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти та майно боржника - Приватне підприємство «Еркер» (вимоги в редакції клопотання про внесення змін до заяви про зміну способу виконання рішення суду від 25.08.2015).

Дана заява про зміну способу та порядку виконання рішення суду у даній справі мотивована неможливістю виконання рішення суду у даній справі у порядку і способом, який встановлений ухвалою господарського суду Київської області від 04.03.2015, через відсутність квартир у відповідача, готових до передачі для заселення військовослужбовців, не вчинення боржником дій спрямованих на виконання рішення суду у даній справі та ухилення від виконання умов укладеного між сторонами договору.

Вимогу про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти та майно боржника, яка міститься в заяві від 14.07.2015 № 05/3-231 вих. - 15 про зміну способу та порядку виконання рішення суду у даній справі, прокурор не обґрунтовує та не вмотивовує.

Присутні в судовому засіданні прокурор та представник другого позивача повністю підтримали заяву в редакції клопотання про внесення змін до заяви про зміну способу виконання рішення суду у даній справі та просять суд її задовольнити з мотивів викладених в заяві.

Перший позивач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду заяви, в судове засідання не з'явився, письмових пояснень щодо поданої заяви не надіслав, про причини неявки суд не повідомив.

Присутній в судовому засіданні представник відповідача проти поданої заяви заперечив, з підстав викладених у письмових поясненнях.

Розглянувши зазначену вимогу про вжиття заходів до забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, матеріали заяви, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Забезпечення позову є засобом, що гарантує виконання майбутнього рішення господарського суду. Забезпечення позову полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

Згідно із ст. 67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу.

Відповідно до абз. 3 п. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» від 26.12.2011 № 16 (далі - Постанова) у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно п. 3 цієї ж Постанови умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК України).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Звертаючись з вимогою про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти боржника - Приватного підприємства «Еркер», прокурором не зазначено відповідних відомостей про наявність у боржника в банківських або в інших кредитно-фінансових установах рахунків, на яких обліковуються грошові кошти, номери рахунків та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, а також прокурором не зазначено та не подано суду доказів, які б підтверджували, що грошові кошти боржника можуть зникнути з рахунків чи зменшитись за кількістю або що боржник витрачає грошові кошти за рахунок яких можливо виконати рішення суду у даній справі. А відтак зазначена вимога прокурора є недоведеною та необґрунтованою.

Звертаючись з вимогою про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно належне боржнику - Приватному підприємству «Еркер», прокурор не зазначає на яке саме майно боржника потрібно накласти арешт, ознаки, які ідентифікують відповідне майно та відрізняють його від іншого (однорідного чи подібного) майна, та місцезнаходження такого майна.

Відповідно п. 7.2 Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» від 26.12.2011 № 16) арешт може бути лише накладений на індивідуальне визначене майно, і притому лише таке, що відноситься до предмета спору. В такому разі в ухвалі про забезпечення позову мають зазначатися ознаки, які ідентифікують відповідне майно та відрізняють його від іншого (однорідного чи подібного) майна, та за необхідності місцезнаходження майна.

З огляду на зазначене, вказана вимога прокурора є безпідставною недоведеною та необґрунтованою.

В обґрунтування зазначених вимог про вжиття заходів до забезпечення позову, прокурором не подано доказів того, що їх невжиття може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі у порядку і способом, який встановлений ухвалою господарського суду Київської області від 04.03.2015.

З огляду на зазначене суд приходить висновку про недоведеність та необґрунтованість вимог прокурора про вжиття заходів до забезпечення позову, оскільки зазначені заходи забезпечення позову не підтверджені доказами наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

Крім того, відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» від 26.12.2011 № 16 забезпечення позову як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи може застосовуватись як за основним, так і за зустрічним позовом на будь-якій стадії процесу, включаючи перегляд рішення, ухвали, постанови (далі - рішення) в апеляційному або у касаційному порядку. Питання про забезпечення позову може вирішуватися господарським судом як без проведення окремого судового засідання, так і в засіданні з викликом представників сторін, інших учасників судового процесу із заслуховуванням їх думки. Не можуть забезпечуватися заходами, зазначеними в статті 67 ГПК України, інші, крім позовних, вимоги (наприклад, пов'язані із здійсненням повороту виконання судового рішення, із зміною способу та порядку його виконання тощо).

З огляду на зазначене, суд відмовляє в задоволенні вимоги Заступника прокурора Центрального регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері про вжиття заходів до забезпечення позову.

Розглянувши в судовому засіданні подану Заступником прокурора Центрального регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері заяву від 14.07.2015 № 05/3-231 вих. - 15 про зміну способу виконання рішення суду у даній справі, в редакції клопотання про внесення змін до заяви про зміну способу виконання рішення суду від 25.08.2015, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може змінити спосіб та порядок виконання рішення.

Відповідно до п. 7.1.3 Постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» від 17.10.2012р. № 9 під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими.

Згідно п. 7.2 зазначеної вище Постанови підставою для зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у встановленим господарським судом способом.

Прокурор звертаючись з заявою про зміну способу та порядку виконання рішення суду у даній справі шляхом утримання з відповідача на користь платника (міністерства оборони України) в особі Управління капітального будівництва Міністерства оборони України суму 11595852 грн., яка складає вартість інвестицій на придбання недоданого житла загальною площею 1560,26 кв.м., з підстав неможливі виконання рішення суду у даній справі у порядок і спосіб, який встановлений ухвалою господарського суду Київської області від 04.03.2015, через відсутність квартир у відповідача, готових до передачі для заселення військовослужбовців, не вчинення боржником дій спрямованих на виконання рішення суду у даній справі та ухилення від виконання умов укладеного між сторонами договору, не надає доказів неможливості виконання рішення суду у даній справі у порядок і спосіб, який встановлений ухвалою господарського суду Київської області від 04.03.2015, зокрема, доказів звернення стягувача - Міністерства оборони України до державної виконавчої служби про примусове виконання рішення суду у даній справі у порядок і спосіб, який встановлений зазначеною ухвалою суду від 04.03.2015. Також прокурор не зазначає доказів, з яких би вбачалась неможливість виконання рішення суду у даній справі в примусовому порядку, зокрема, відповідні документи складені виконавчою службою, в яких би фіксувалась відсутність у відповідача нерухомого майна присудженого до стягнення на користь позивача.

Посилання на те, що постановою відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 31.03.2015 ВП № 47041648, відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового рішення суду у даній справі у порядок і спосіб, який встановлений ухвалою господарського суду Київської області від 04.03.2015, з тих підстав, що не додано оригінал виконавчого документа, не приймаються судом до уваги, позаяк до державної виконавчої служби звернувся неналежний стягував - Управління капітального будівництва Міністерства оборони України (місто Київ) в якого відповідно відсутній оригінал виконавчого документа. Доказів звернення стягувача - Міністерство оборони України до виконавчої служби з приводу виконання рішення суду у даній справі у порядок і спосіб, який встановлений ухвалою господарського суду Київської області від 04.03.2015, сторони, прокурор суду не надали.

Відмова державної виконавчої служби у відкритті виконавчого провадження (відмова в прийнятті до провадження виконавчого документа) не є доказом неможливості виконання рішення суду у даній справі у порядку та способу, який встановлений ухвалою суду від 04.03.2015, оскільки державна виконавча служба на стадії відмови у відкритті виконавчого провадження позбавлена можливості вчиняти дії спрямовані на примусове виконання рішення суду у даній справі.

Суд також зазначає, що відмова державної виконавчої служби у відкритті виконавчого провадження (відмова в прийнятті до провадження виконавчого документа) з тих підстав, що не додано оригінал виконавчого документа, не позбавляє права належного стягувача - Міністерства оборони України звернутись до державної виконавчої служби з оригіналом виконавчого документа про примусове виконання рішення суду у даній справі у порядку і способі, який встановлений ухвалою суду від 04.03.2015.

З огляду на вищевикладене, суд враховуючи вимоги ст. 121 ГПК України, приходить до висновку, що заявником не доведено наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у встановлений господарським судом порядок та спосіб визначений ухвалою господарського суду Київської області від 04.03.2015. Доказів протилежного прокурор та позивачі суду не надали.

Що стосується вимоги Заступника прокурора Центрального регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері про зміну способу та порядку виконання рішення суду у даній справі шляхом утримання з відповідача на користь платника (Управління капітального будівництва Міністерства оборони України) за несвоєчасне виконання обов'язків відповідно до п. 4.2 договору № 227/УПБ-45Д від 14.12.2014 пеню в розмірі 4254478 грн., то суд зазначає, що ця вимога за своєю правовою природою є позовною вимогою, та не може бути заявлена після вирішення спору на стадії вирішення питання про зміну способу та порядку виконання рішення суду, а тому відсутні підстави для задоволення зазначеної вимоги прокурора.

Беручи до уваги викладене, суд відмовляє в задоволенні заяви Заступника прокурора Центрального регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері про зміну способу та порядку виконання рішення господарського суду Київської області від 13.09.2012. у справі № 146/10-06/9/5.

Керуючись ст.ст. 66, 67, 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ухвалив:

1. В задоволенні вимоги Заступника прокурора Центрального регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері про вжиття заходів до забезпечення позову у справі № 146/10-06/9/5 відмовити повністю.

2. В задоволенні заяви Заступника прокурора Центрального регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері про зміну способу та порядку виконання рішення господарського суду Київської області від 13.09.2012 у справі № 146/10-06/9/5 відмовити повністю.

Головуючий суддя Ю.В. Подоляк

Судді: В.М. Бабкіна

О.О. Рябцева