УХВАЛА

01.09.2015Справа № 910/8012/13

За скаргою (боржника): державного підприємства "Вугілля України"

на дії: відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

Сторони по справі:

позивач: Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України"

відповідач: Державне підприємство "Вугілля України"

про: стягнення 119 601 990,68 грн.

Суддя Шкурдова Л.М.

Представники сторін :

від боржника (скаржника): Пономаренко П.І. - пред.по дов.

від позивача (стягувача): не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Рішенням господарського суду міста Києва від 21.06.2013 у справі № 910/8012/13, позов задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача 100 000 000,00 грн заборгованості за кредитом, 246 575,34 грн заборгованості за процентами, 2 827 105,91 грн 3 % річних, 4 643 835, 62 грн пені за несвоєчасну сплату кредиту, 183 587,06 грн пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом, 500 000,00 грн неустойки, 66 101,61 грн витрат по сплаті судового збору; в іншій частині позовних вимог відмовлено; припинено провадження у справі в частині стягнення 4 734 064,57 грн процентів за користування кредитними коштами.

На примусове виконання рішення у даній справі 12.07.2013 господарським судом міста Києва видано наказ.

06.07.2015р. державне підприємство "Вугілля України" звернулося до господарського суду міста Києва зі скаргою на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій скаржник просить суд визнати недійсною та незаконною постанову від 25.05.2015 ВП № 42548022 та скасувати постанову від 25.05.2015 ВП № 42548022 про поновлення виконавчого провадження, посилаючись на невірне оформлення передачі виконавчого провадження від одного органу ДВС до іншого.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.07.15 року розгляд скарги призначено на 31.07.15 року.

30.07.2015 року від Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшло клопотання про відкладення розгляду скарги.

Ухвалою суду розгляд скарги відкладено на 01.09.2015р.

На призначене 01.09.2015р. судове засідання представник відповідача не з'явився, про час та місце розгляду скарги були належним чином повідомлені.

Розглянувши подані матеріали, заслухавши пояснення представника ДВС, господарський суд встановив.

Відповідно до ст. 121-2 ГПК України, скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена. Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень.

Відповідно до ст. 115 ГПК України постанови, рішення, ухвали господарських судів є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України «Про виконавче провадження»(далі Закон).

Згідно зі ст. 1 Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі рішення).

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, зокрема судових наказів (ст.17 Закону). Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення (п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України находиться виконавче провадження №ВП 42548022 щодо примусового виконання рішення господарського суду міста Києва у справі № 910/8012/13.

Відповідно до ухвали Господарського суду м.Києва по справі №910/8012/13 від 23.05.2014 р., відстрочено виконання рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.13 у справі №910/8012/13 на 1 (один) рік.

Державним виконавцем 25.06.2014 винесено постанову про зупинення виконавчого провадження відповідно до пункту 13 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження".

25.05.2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України винесено постанову про поновлення виконавчого провадження ВП №42548022.

Свої вимоги у поданій скарзі боржник обґрунтовує тим, що постанова від 25.05.2015 є незаконною, оскільки прийнята з порушенням Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2015, боржник не отримував постанови Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про прийняття до Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, у матеріалах зведеного виконавчого провадження вона відсутня, до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень не включена, чим порушено права боржника.

Постановою Кабінету Міністрів України №17 від 21.01.2015 "Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої системи юстиції" ліквідовано Державну виконавчу службу України, поклавши на Міністерство юстиції України завдання і функції з реалізації державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб).

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про державну виконавчу службу», органом державної виконавчої служби є Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Відповідно до пункту 1.1 Положення про Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16 квітня 2015 року № 1134/к, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України є самостійним структурним підрозділом Міністерства юстиції України.

Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України є правонаступником відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України.

Таким чином, постанова про передачу виконавчого провадження до іншого органу ДВС при правонаступництві не виноситься й відповідно вона не виносилась, та у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень відсутня, що спростовує доводи скаржника про порушення державним виконавцем пунктів 6.4., 6.6., 6.7. Інструкції організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції У краї від 02.04.2012 № 512/5.

Таким чином, судом не встановлено порушень вимог чинного законодавства при прийнятті державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України постанови від 25.05.2015 про поновлення виконавчого провадження ВП №42548022.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Скаржником не доведено суду та не надано відповідних доказів на підтвердження неправомірності прийняття оскаржуваної постанови.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що подана скарга на дії Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України по справі №910/8012/13 є необґрунтованою, тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 86, 121-2 ГПК України, господарський суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги відмовити.

Суддя Шкурдова Л.М.