ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2015 р.Справа № 922/4022/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суслової В.В.

при секретарі судового засідання Помпі К.І.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомагістраль", м. Миколаїв
до Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м. Харків 3-я особа - Служба автомобільних доріг у Харківській області, м. Харків
про стягнення 133230650,62 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Алексєєнко О.А., довіреність № 1007/15 від 10.07.2015 року;

відповідача - Перевєрзєва К.М., довіреність від 21.07.2015 року;

третьої особи - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Автомагістраль" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення заборгованості у розмірі 133230650,62 грн., з яких: основний борг - 75770981,47 грн., 3% річних - 4926459,18грн., інфляційні втрати - 52533209,97 грн. Позовні вимоги позивач обгрунтовує невиконання відповідачем зобов'язань за Договором підряду № 05-АМ-01 від 24.05.2012 року, за Договором підряду № 03-А-01 від 27.03.2012 року та за Договором підряду № 26/09-11-М від 26.09.2011 року щодо своєчасного розрахунку за виконані роботи. Судові витрати позивач також просить покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.08.2015 року розгляд справи було відкладено на 07 вересня 2015 року об 12:00 год.

Представник позивача у судовому засіданні 07 вересня 2015 року підтримує позовні в повному обсязі та просить суд задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечує, з підстав викладених у відзиві на позов, а саме, відповідач вважає, що його вина щодо неповної оплати наданих послуг відсутня, оскільки ним не було отримано державного фінансування від замовника для розрахунку з позивачем, що було передбачено п. 5.1. Договорів підряду. Також представник відповідача надав до суду додаткові документи із супровідним листом за вх. № 35580, які долучені судом до матеріалів справи.

Третя особа свого представника до судового засідання не направила, письмових пояснень щодо суті позовних вимог не надала, про причину неявки суд не повідомила, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами у відповідності до статті 75 Господарського процесуального кодексу України..

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши матеріали справи в їх сукупності, надаючи правову оцінку позовним вимогам, заслухавши представників сторін, суд встановив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Автомагістраль" (далі - позивач, субпідрядник) та Дочірнім підприємством «Харківській облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі-відповідач, Генпідрядник), були укладені договори на виконання робіт по поточному ремонту автомобільної дороги Київ-Харків-Довжанський у Харківській області, а саме:

- Договір підряду № 05-АМ-01 від 24 травня 2012 року на виконання робіт по поточному ремонту автомобільної дороги Київ-Харків-Довжанський на дільниці км 395+064 км 461+076 у Харківській області;

- Договір підряду № 03-АМ-01 від 27 березня 2012 року на виконання робіт по поточному ремонту автомобільної дороги Київ-Харків-Довжанський на дільниці км 516+200- км 646+200 у Харківській області;

- Договір підряду № 26/09-11-М від 26 вересня 2011 року на поточний ремонт автомобільної дороги Київ-Харків-Довжанський на дільниці км 461+076- км 472+218 у Харківській області.

Відповідно до п. 2.1. вищевказаних договорів, Генпідрядник доручає, а Субпідрядник зобов'язується в порядку та умовах, визначених договором виконати роботи по поточному ремонту автомобільної дороги Київ-Харків-Довжанський на відповідних дільницях, надалі - роботи, види та обсяги яких обумовлені в проектно-кошторисній документації.

Відповідно до п.2.2. Договорів, позивач зобов'язався в межах договірної ціни, виконувати на свій ризик власними силами і засобами всі передбачені цим Договором роботи і передати їх в обумовлені строки відповідачу, усувати власними силами і засобами на протязі гарантійного строку недоробки/дефекти, що зумовлені неякісним виконанням робіт, в той час як згідно з п.2.3. Договору - відповідач зобов'язався прийняти вищевказані роботи та оплатити їх.

Відповідно до п.3.1. Договорів, договірна ціна робіт, що підлягають виконанню по цьому Договору є динамічною визначається з урахуванням податку на додану вартість відповідно з ДБН Д.1.1-1-2000.

Умовами п.п. 5.1. Договорів встановлено, що розрахунки за виконані роботи проводяться щомісячно на підставі проміжних актів виконаних робіт за звітний місяць - «Актів приймання виконаних підрядних робіт» (форма КБ-2в) та «Довідки про вартість виконаних підрядних робіт» (форма №КБ-3) згідно п.2 сумісного наказу Держкомстату та Держбуду від 21.06.02 року №237/5, не пізніше 10 робочих днів з моменту їх підписання, але в будь-якому випадку - після отримання грошових коштів від Замовника.

Крім того, в пункті 5.3 зазначеного Договору вказано, що фінансування робіт за цим Договором здійснюється Генпідрядником за рахунок бюджетних коштів, отриманих від Замовника.

Замовником за цим Договором є Служба автомобільних доріг у Харківській області.

Судом встановлено, що на виконання умов Договорів позивачем 2012-2013 роках було виконано роботи на загальну суму 104356192,70 грн., з яких: за Договором підряду № 05-Ам-01 від 24.05.2012 року виконано роботи на суму 293881,00 грн., за Договором підряду № 03-А-01 від 27.03.2012 року - на суму 94887094,70 грн., за Договором підряду № 26/09-11-М від 26.09.2011 року - на суму 9175217,00 грн. Вказане підтверджується щомісячними Актами приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ 2в) та Довідками про вартість виконаних робіт (форми КБ-3), які знаходяться в матеріалах справи. Форми КБ-2в та КБЗ підписані сторонами без жодних зауважень та заперечень.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем оплата виконаних робіт проведена лише частково у сумі 28585211,23 грн., у зв'язку з чим, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем по оплаті прийнятих робіт загалом у сумі 75770981,47грн.

21 жовтня 2014 року позивач отримав від відповідача лист, яким було повідомлено позивача про те, що розрахуватися за виконані позивачем роботи відповідач збирається тільки після отримання коштів від Замовника (Служби автомобільних доріг у Харківській області).

Вказане й стало підставою для звернення позивача до суду з відповідним позовом.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в ст. 193 Господарського кодексу України, яка регламентує, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання, згідно зі ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду є оплатним, а тому обов'язок підрядника виконати певну роботу обумовлює обов'язок замовника цю роботу прийняти та оплатити.

Статтею 511 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання не може створювати обов'язку для третьої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 838 Цивільного кодексу України генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов'язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов'язку. Замовник і субпідрядник не мають права пред'являти один одному вимоги, пов'язані з порушенням договорів, укладених кожним з них з генеральним підрядником, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України передбачено, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Суд відзначає, що встановлення спірними пунктами договору залежності виконання генпідрядником зобов'язання щодо оплати вартості виконаних робіт від наявності надходження коштів від Служби автомобільних доріг у Харківській області (як замовника) суперечить приписам ст. 617 Цивільного кодексу України, виходячи зі змісту якої випадкові обставини недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника (в даному випадку - Служби автомобільних доріг у Харківській області) чи відсутність у боржника необхідних коштів не звільняють боржника від відповідальності за порушення зобов'язання.

В постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 року у справі № 11/446 вказано, що відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов'язання.

Обираючи при прийнятті рішення правову норму, що підлягатиме застосуванню до спірних правовідносин, господарський суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, які викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст. 111-16 цього кодексу.

Статтею 111-28 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Суд враховує, що наявні в матеріалах справи вищезазначені Акти виконаних робіт відповідачем підписані без зауважень, що свідчить про прийняття останнім виконаних позивачем робіт без претензій щодо їх якості, об'ємів і вартості, та виникнення обов'язку у відповідача щодо їх оплати.

Отже, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачем були виконані, а відповідачем прийняті роботи всього на суму 104356192,70грн., про що свідчать зазначені вище Акти приймання виконаних будівельних робіт, підписані обома сторонами без зауважень та претензій, однак відповідач здійснив лише часткову оплату послуг у сумі 28585211,23 грн., проте не здійснив оплати за прийняті роботи в повному обсязі в сумі 75770981,47 грн., хоча строк виконання обов'язку оплати вже настав.

При цьому, суд враховує, що положення пункту 5.1 спірних Договорів, яким передбачена оплата виконаних робіт не пізніше 10 робочих днів після підписання актів виконаних робіт за звітний місяць, але в будь-якому випадку після отримання коштів від замовника не звільняє відповідача від обов'язку щодо оплати прийнятих робіт, оскільки спірні правовідносини між сторонами склалися на підставі Договорів підряду, а отже, обов'язок відповідача оплатити виконану роботу витікає із Закону та спірного Договору і не може ставитися в залежність від виконання певних дій третьою особою (така ж позиція підтримується Вищим господарським судом України в постанові від 26.10.2010 року у справі №31/171).

На підставі вказаного, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми основного боргу по оплаті виконаних позивачем робіт у розмірі 75770981,47 грн. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідачем доказів на підтвердження зворотнього суду не надано.

Позивачем також заявлено вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат у загальному розмірі 52533209,97грн. та 3% річних у загальному розмірі 4926459,18 грн., з яких:

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже передбачене законом право кредитора вимагати спати боргу з урахуванням процентів за користування чужими грошовими коштами є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до розрахунків позивача:

- за Договором № 05-АМ-01 від 24.05.2012 року за період з 22.12.2014 року по 06.07.2015 року по формі КБ-3 та формі -2в від 22.12.2014 року на суму 2090942,19 грн. відповідачу нараховано - 4710,87 грн. 3% річних та 116803,38 грн. інфляційних втрат;

- за Договором № 03-А-01 від 27.04.2012 року за період з 28.12.2012 року по 06.07.2015 року по формі КБ-3 та формі КБ-2в від 28.12.2012 року на суму 62013955,78 грн. нараховано - 4694315,80 грн. 3% річних та 47049217,88 грн. інфляційних втрат;

- за Договором № 03-А-01 від 27.04.2012 року за період з 25.07.2013 року по 06.07.2015 року по формі КБ-3 та формі КБ-2в від 25.07.2013 року на суму 391716,90 грн. нараховано - 22923,49 грн. 3% річних та 296504,59 грн. інфляційних втрат;

- за Договором № 03-А-01 від 27.04.2012 року за період з 22.12.2014 року по 06.07.2015 року по формі КБ-3 та формі КБ-2в від 22.12.2014 року на суму 3546957,23 грн. нараховано - 57431,55 грн. 3% річних та 1423982,48 грн. інфляційних втрат;

- за Договором № 26/09-11-М від 26.09.2011 року за період з 22.12.2014 року по 06.07.2015 року по формі КБ-3 та формі КБ-2в від 22.12.2014 року на суму 9083464,83 грн. нараховано - 147077,47 грн. 3% річних та 3646701,64 грн. інфляційних втрат.

Перевіривши дані нарахування, суд дійшов висновку, що, період нарахування й розрахунок 3% річних та інфляційних втрат позивачем визначений вірно, згідно вимог діючого законодавства, що дає підстави суду задовольнити позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат у сумі 52533209,97 грн. та 3% річних у сумі 4926459,18 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. 218 Господарського кодексу України, ст. 526, ч.1 ст.530, 549, 610, 611, 617, 625, 837,838 ЦК України, ст. ст. 1, 4, 12, 22, 33-34, 38, 43, 47-49, 75, ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Харківській облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (61202, м. Харків, вул.Ахсарова,2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомагістраль» (54001, м.Миколаїв, вул. Карла Лібкнехта, буд. 7, ) суму основного боргу в розмірі 75770981,47 грн., 52533209,97 грн. інфляційних втрат, 4926459,18 грн. 3% річних та витрати по сплаті судового збору в сумі 73080,00грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 11.09.2015 р.

Суддя В.В. Суслова

справа № 922/4022/15