ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"07" вересня 2015 р.Справа № 916/2753/15

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про стягнення 52 087,82 грн.

Суддя - Степанова Л.В.

Представники:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: не з'явився

Суть спору: про стягнення 52 087,82 грн.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення 52 087,82 грн. заборгованості, що складається з 37 419,80 грн. - основного боргу та суми пені в розмірі 14 668,02 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 07.07.2015 р. року порушено провадження по справі № 916/2753/15.

22.07.2015 р. суддею Степановою було зроблено було зроблено електронний запит № 20912418 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців стосовно відповідача по справі № 916/2753/15 - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3. На даний запит отримано спеціальній витяг у якому зазначено, що місце проживання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3: АДРЕСА_2.

20.07.2015 р. до канцелярії господарського суду Одеської області від представника позивача надійшло Клопотання від 14.07.2015 р. (вх. 18492/15) у якому позивач просить розглянути справу № 916/2753/15 без присутності Позивача за наявними в ній матеріалами та задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

27.07.2015 р. до канцелярії господарського суду Одеської області від представника позивача надійшло Клопотання від 22.07.2015 р. (вх. 19168/15 від 27.07.2015 р.) у якому позивач просить долучити до матеріалів справи № 916/2753/15 витребувані ухвалою господарського суду Одеської області від 09.07.2015 р. документи та задовольнити заявлені позивачем позовні вимоги в повному обсязі.

25.08.2015 р. до канцелярії господарського суду Одеської області від представника позивача надійшло Клопотання № б/н від 17.08.2015 р. (вх. 21221/15) у якому позивач просить розглянути справу № 916/2753/15 без присутності Позивача за наявними в ній матеріалами та задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

04.09.2015 р. до канцелярії господарського суду Одеської області від представника позивача надійшли Уточнення до позовної заяви № б/н від 21.08.2015 р. (вх. 22002/15) у яких позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 37 419,80 грн. - основного боргу та суму пені в розмірі 14 668,02 грн.

На адресу відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців у відповідності до спеціального витягу з цього реєстру станом на 22.07.2015 р. та на адресу, визначену позивачем у поданій ним позовній заяві, господарським судом, в порядку ст. 87 Господарського процесуального кодексу України, надсилались копії процесуальних документів, винесених в ході розгляду справи № 916/2753/15. Конверти з поштовими відправленнями, надіслані на адресу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, були повернуті до господарського суду у зв'язку з неможливістю їх вручення адресату.

До повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, тому примірник повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції, надісланої на юридичну адресу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що був повернутий органом зв'язку з позначкою "адресат вибув" та "адресат відсутній", вважається належним доказом виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення належним чином Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про час і місце проведення судових засідань по даній справі (згідно з п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році" від 02.06.2006 р. № 01-8/1228).

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. за № 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За таких обставин господарський суд дійшов висновку щодо належного повідомлення Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про час та місце розгляду даної справи. Однак, незважаючи на це, даний відповідач жодного разу не скористався наданим законом правом на участь свого представника у судовому процесі, відзив на позов не надав.

Справа розглядається в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи суд встановив:

06.08.2013 р. між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Постачальник) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (Покупець) було укладено Договір поставки № б/н. Пунктом 1.1 якого визначено, що Постачальник продає, а Покупець купує і сплачує на умовах цього Договору продукцію (Товар) у кількості, асортименті та за цінами, вказаними в видаткових накладних, які є невід'ємною частиною цього Договору.

Відповідно до п. 2.1 Товар за даним Договором поставляється окремими партіями у відповідності з видатковими накладними на основі заявок Покупця.

У п. 2.4 сторони погодили, що доказом передачі партії товару у власність Покупця є видаткова накладна, оформлена належним чином та доручення, які Покупець повинен направити в триденний термін Постачальнику з дня отримання товару.

Як вбачається з п. 4.5 Договору розрахунки за кожну партію товару здійснюються шляхом перерахування грошових коштів Покупцем на поточний рахунок Постачальника протягом 30 календарних днів з дня отримання товару.

У своїй позовній заяві позивач зазначає, що на виконання умов Договору, позивачем було передано у власність відповідача товар на суму 39 454,32 грн., а саме: - товар на суму 3 781,26 грн., що підтверджується видатковою накладною № 25 від 21.11.2013 р., - товар на суму 26 240,52 грн., що підтверджується видатковою накладною № 10 від 16.01.2014 р., - товар на суму 9 432,54 грн., що підтверджується видатковою накладною № 25 від 10.02.2014 р.

У подальшому, як зазначає у своїй позовній заяві Позивач, Відповідачем було здійснено часткове повернення Товару та суму 1 613,52 грн., що підтверджується наявною у матеріалах справи копією видаткової накладної на повернення постачальнику № ЦК91/2 від 19.11.2014 р. на суму 1 355,40 грн., копією накладної на повернення від покупця № 13 від 17.06.2014 р. на суму 258,12 грн., а також Відповідачем було частково сплачено товар на суму 421,00 грн., що підтверджується наявною у матеріалах справи копією товарного чеку № 21/11-01 від 21.11.2014 р. Тому, заборгованість Відповідача перед Позивачем склала 37 419,80 грн. (39 454,32 грн. - 1 355,40 грн. - 258,12 грн. = 37 419,80 грн.)

Оскільки, Відповідачем так і не було виконано зобов'язання за Договором поставки № б/н від 06.08.2013 р. та не сплачено заборгованість у розмірі 37 419,80 грн., Позивачем було направлено на адресу Відповідача Претензію про сплату заборгованості з урахуванням пені № 38 від 20.03.2015 р. у якій Постачальник вимагає у Покупця сплатити заборгованість за Договором поставки № б/н від 06.08.2013 р. в сумі 37 419,80 грн.

Однак, Відповідач так і не сплатив суму заборгованості, у зв'язку з чим, Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 був змушений звернутись до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення 52 087,82 грн. заборгованості, що складається з 37 419,80 грн. - основного боргу за Договором поставки № б/н від 06.08.2013 р. та суми пені в розмірі 14 668,02 грн.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно положень ст. 655 Цивільного кодексу України за договором поставки одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов укладеного між сторонами по справі Договору поставки № б/н від 06.08.2013 р. Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було поставлено, а Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 було прийнято товар на загальну суму 39 454,32 грн., що підтверджується копіями наявних в матеріалах справи видаткових накладних, окрім того, як вбачається з наявних у матеріалах справи копій документів, а саме Акту звірки, видаткової накладної № ЦК91/2 від 19.11.2014 р., накладної на повернення від покупця № 13 від 17.06.2014 р., та товарного чеку № 21/11-01 від 21.11.2014 р. Відповідачем було повернуто Позивачу товар на суму 1 613,52 грн. та частково сплачено суму боргу на 421,00 грн.

Таким чином, загальна заборгованість Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за отриманий за Договором поставки № б/н від 06.08.2013 р. товар складає 37 419,80 грн.

Отже, з огляду на наявні в матеріалах справи докази, суд доходить висновку про правомірність заявленої до стягнення позивачем основної заборгованості за товар за Договором поставки № б/н від 06.08.2013 р. у розмірі 37 419,80 грн., яка в свою чергу, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того, позивач посилаючись на норми чинного законодавства та п. 6.2 Договору поставки № б/н від 06.08.2013 р. просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 14 668,02 грн. А саме: - по видатковій накладній № 25 від 21.11.2013 р. на суму 3 781,26 грн. з 21.12.2013 р. по 29.05.2015 р. позивачем нараховано пеню 1 053,02 грн.; - по видатковій накладній № 10 від 16.01.2014 р. на суму 26 240,52 грн. з 16.02.2014 р. по 29.05.2015 р. позивачем нараховано пеню 10 069,73 грн.; - по видатковій накладній № 12 від 10.02.2014 р. на суму 9 432,54 грн. з 10.03.2014 р. по 29.05.2015 р. позивачем нараховано пеню 3 545,27 грн.

Сторони у п. 6.2 Договору поставки № б/н від 06.08.2013 р. погодили, що за несвоєчасну оплату за поставлений товар Покупець сплачує Постачальнику пеню за кожний протермінований день від простроченої суми у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня. Пеня нараховується протягом всього періоду прострочки до моменту повного виконання Покупцем зобов'язань (в частині погашення заборгованості). Позовні давність до вимог про стягнення пені застосовується в три календарні роки.

Згідно з ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Водночас, згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст.ст. 258 та 259 Цивільного кодексу України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Однак, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" (із змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 10 січня 2002 року N 2921-III) платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Щодо вимоги про стягнення з пені у розмірі 14 668,02 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, з огляду на зазначені приписи законодавства, суд дійшов висновку про правомірність нарахування позивачем пені на суму заборгованості.

Водночас, за наслідком здійсненого судом перерахунку суми пені за заявлений позивачем період, судом встановлена інша сума, яка більше ніж нарахована позивачем.

При цьому, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 83 Господарського суду Одеської області господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Таким чином, не виходячи за межі позовних вимог без відповідного клопотання сторони, стягненню підлягає сума пені, розрахована позивачем у розмірі 14 668,02 грн.

У відповідності до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 підлягаю частковому задоволенню шляхом присудження до стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь позивача заборгованості у розмірі 37 419,80 грн. та пені у розмірі 14 668,02 грн.

Судові витрати за розгляд позовних вимог покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, ст.ст. 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_1, р/р НОМЕР_3 в "Банк Кіпру" м. Київ, МФО 320940, свідоцтво платника єдиного податку із ставкою 20% № 159103) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (49000, АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_2, р/р НОМЕР_4 у ПАТ "Райфайзен Банк Аваль" м. Дніпропетровськ, МФО 380805) заборгованість у розмірі 37 419 (тридцять сім тисяч чотириста дев'ятнадцять) грн. 80 коп., пеню у розмірі 14 668 (чотирнадцять тисяч шістсот шістдесят вісім) грн. 02 коп. та судовий збір у розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Повний текст рішення складено 14.09.2015 р.

Суддя Степанова Л.В.