ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"16" вересня 2015 р.Справа № 924/1295/13

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Олійник Ю.П., розглянувши матеріали справи

за позовом Прокурора Хмельницького району в інтересах держави

до 1. ОСОБА_1 сільської ради, с. Терешівці Хмельницького району Хмельницької області

2. Публічного акціонерного товариства "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство», смт. Меджибіж Летичівського району Хмельницької області

про визнання недійсним рішення ОСОБА_1 сільської ради народних депутатів від 28.12.1999р. №9; визнання недійсним державного акту від 27.11.2000р. І-ХМ №000345 на право постійного користування земельною ділянкою, площею 322,61 га., виданий на підставі рішення ОСОБА_1 сільської ради народних депутатів від 28.12.99р. №9

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: 1. Хмельницька районна рада, м. Хмельницький

2. Державна інспекція сільського господарства в Хмельницькій області, м.Хмельницький

Представники сторін:

Від Прокуратури ОСОБА_2 за посв. №03315 від 24.04.15

Від Відповідача 1- не зявився,

Від Відповідача 2 ОСОБА_3 за дов. від 1.12.2014р.,

Від Третьої особи 1 не з'явився,

Від Третьої особи 2 ОСОБА_4 за дов. від 7.10.14.

Рішенням господарського суду від 23.12.2013р. по справі №924/1295/13 позов Прокурора Хмельницького району в інтересах держави за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Хмельницької районної ради, м. Хмельницький, Державної сільськогосподарської інспекції в Хмельницькій області, м. Хмельницький до ОСОБА_1 сільської ради, с. Терешівці Хмельницького району Хмельницької області, Відкритого акціонерного товариства "Хмельницькрибгосп", смт. Меджибіж Летичівського району Хмельницької області про визнання недійсним рішення ОСОБА_1 сільської ради народних депутатів від 28.12.1999р. №9; визнання недійсним державного акту від 27.11.2000р. І-ХМ №000345 на право постійного користування земельною ділянкою, площею 322,61 га., виданий на підставі рішення ОСОБА_1 сільської ради народних депутатів від 28.12.1999р. №9 задоволено частково. Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 18.03.2014р. апеляційну скаргу ВАТ „Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько- рибоводне підприємство залишено без задоволення, а рішення суду від 23.12.2013р. залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.07.2015р. касаційну скаргу ВАТ „Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько- рибоводне підприємство задоволено. Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 18.03.2014р. та рішення Господарського суду Хмельницької області від 23.12.2013р. у справі №924/1295/13 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою суду від 31.08.15 справу прийнято до повадження судді Олійника Ю.П. на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи.

Суть спору: прокурор Хмельницького району в інтересах держави звернувся з позовом до ОСОБА_1 сільської ради, с. Терешівці Хмельницького району Хмельницької області та Відкритого акціонерного товариства "Хмельницькрибгосп", смт. Меджибіж Летичівського району Хмельницької області про визнання недійсним рішення ОСОБА_1 сільської ради народних депутатів від 28.12.99 №9 та визнання недійсним державного акту від 27.11.00 І-ХМ №000345 на право постійного користування земельною ділянкою, площею 322,61 га., виданого на підставі рішення ОСОБА_1 сільської ради народних депутатів від 28.12.99 №9.

В обґрунтування позову у позовній заяві та представник у судовому засіданні зазначається, що ВАТ „Хмельницькрибгосп використовує земельну ділянку водного фонду площею 322,61га. на території ОСОБА_1 сільської ради Хмельницького району на підставі державного акта на право постійного користування землею від 27.11.00 І ХМ №000345, виданого на підставі рішення ОСОБА_1 сільської ради від 28.12.99 №9. При цьому спірне рішення відсутнє як в архівному відділі Хмельницької РДА, так і в ОСОБА_1 сільській раді. Проте рішення ОСОБА_1 сільської ради від 28.12.99 №9 є незаконним, оскільки відповідно до приписів ч.3 ст.19 Земельного кодексу України надавати земельні ділянки за межами населених пунктів, зокрема, із земель лісового і водного фонду, у випадках, передбачених статтями 77 і 79 кодексу можуть районні, міські, в адміністративному підпорядкуванні, яких є район, ради народних депутатів. Тому ОСОБА_1 сільська рада, прийнявши оскаржуване рішення, перевищила свої повноваження, оскільки право прийняття зазначеного рішення на той час належало Хмельницькій районній раді. Зазначенв порушення свідчать про неправолімрність видачі державного акта на право постійного користування зазначеною у ньому земельною ділянкою. Крім того, посилаються на п.4.1. Постанови Пленуму ВГСУ „Про деякі питання практики застосування давності у вирішенні господарських спорів, в якому передбачено, що у разі, коли згідно із законом позивачем у справі виступає прокурор, позовна давність обчислюється від дня, коли про порушення або про особу, яка його допустила, довідався або мав довідатися відповідний прокурор. Звертається увага, що про порушення законодавства, що стало підставою для подання даного позову прокурор дізнався 03.10.13 з інформації контролюючого органу - Держсільгоспінспекції у Хмельницькій області, викладеній у клопотанні №4/2-3172 від 03.10.13.

Відповідач-1 ОСОБА_1 сільська рада належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи (повідомлення від 04.09.15) представника для участі у судовому засіданні не направила. У письмових поясненнях від 24.10.13 проти позовних вимог не заперечує, зазначається, що оскаржуване рішення приймалося в 1999р., проте протоколи засідань ради та інші архівні документи, а також документи, які підтверджують передачу вказаних документів до архівного відділу Хмельницької РДА втрачені. Щодо визнання недійсним державного акта на право постійного користування землею від 27.12.00, то визнається , що акт видано без рішення сільської ради, тобто без належних правових підстав, тому не заперечує проти визнання його недійсним.

У письмовому запереченні на позов, яке надійло до суду 15.09.15, відповідач 1 вважає позовні вимоги необгрунтованими та зазначає, що ПАТ «Хмельницькрибгосп» з початку 50-х років XX століття користується земельними ділянками на території Хмельницького району. Тому при видачі в 1999р. державного акту на землю питання надання землі упостійне користування, у розумінні земельного Кодексу в редакції 1960 року, не вирішувалося. Дані земельні ділянкивже перебували у землекористуванні ПАТ «Хмельницькрибгосп» і відбувалось лише переоформлення документів на право постійного користування, тобто затвердження матеріалів інвентаризації земель,що були в користуванні Хмельницького державного виробничого обласного рибокомбінату, у відповідності до земельної реформи, яка проводилась в той час. Крім того, у ст. 141 Земельного кодексу України встановлено вичерпний перелік підстав припинення права користування земельними ділянками. Проте ПАТ «Хмельницькрибгосп» не підпадає під жодну з зазначених вище підстав, щодо припинення права постійного користування землею у Хмельницькому районі Хмельницької області на території ОСОБА_1 сільської ради. На час прийняття оспорюваних рішень сільськими радами поширював дію ЦК Української РСР в редакції 1963р. (в т. ч. положення щодо позовної давності). Статтею 71 цього кодексу встановлено, що загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Відповідно до статті 76 ЦК Української РСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа (позивач) її шилася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Тому чинне законодавство не передбачало жодних винятків щодо застосування позовної давності до позовних вимог про визнання недійсними актів органів місцевого самоврядування. Однак, у позові прокурор не зазначає коли саме було проведено перевірку прокуратурою. Прокурор посилається на невідоме рішення Державної інспекції сільського господарства в Хмельницькій області, з якого вбачається проведення інспекцією документальної перевірки, однак також не вказано дату проведення цієї перевірки. З клопотання Державної інспекції сільського господарства в Хмельницькій області від 03.10.2013 року № 4/2-3 172 вбачається, що перевірка проводилась, однак також не вказано коли саме була проведена дана перевірка. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази проведення перевірок та належного оформлений їх результатів. Даний факт підтверджується листом Державної інспекції сільського господарства України від 12.03.2014 року. Отже, немає доказів проведення прокуратурою Хмельницького району чи Державною інспекцією сільською господарства в Хмельницькій області перевірки дотримання ПАТ "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство "Хмельницькрибгосп" вимог земельного законодавства та наявності результатів такої перевірки, а тому початок перебігу позовної давності саме з жовтня 2013 року прокурором не є доведеним та абсурдним.

Відповідач-2 повідомив про зміну свого найменування Публічного акціонерного товариства "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство», смт. Меджибіж Летичівського району Хмельницької області , а також надав відзив на позов та заперечення на позовну заяву. У останніх та представник відповідача -2 у судовому засіданні проти позову заперечують, посилаючись на те, що земельна ділянка знаходяться у користуванні ПАТ «Хмельницькрибгосп» з початку 50-х років XX століття. При видачі державних актів на землю питання надання землі у постійне користування не вирішувалось. Земля перебувала у землекористувача і відбувалось лише затвердження матеріалів інвентаризації земель, що були в користуванні ПАТ "Хмельницькрибгосп". Відповідно до статті 76 Цивільного кодексу Української РСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа (позивач) дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Статтею 83 Цивільного кодексу Української РСР встановлено вичерпний перелік вимог, на які позовна давність не поширюється, і до цього переліку не'входять вимоги, зокрема, про визнання незаконними рішень органів місцевого самоврядування та визнання недійсними актів на право користування земельними ділянками. Отже, чинне на той час цивільне законодавство не передбачало жодних винятків щодо застосування позовної давності до позовних вимог про визнання недійсними актів органів місцевого самоврядування. Прокурор посилається на невідоме рішення Державної інспекції сільського господарства в Хмельницькій області, з якого вбачається проведення інспекцією документальної перевірки, однак також не вказано дату проведення цієї перевірки. З клопотання Державної інспекції сільського господарства в Хмельницькій області від 03.10.2013 року № 4/2-3172 вбачається, що перевірка проводилась, однак також не вказано коли саме була проведена дана перевірка. Які порушення при використанні земельних ділянок допущені ВАТ "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько - рибоводне підприємство "Хмельницькрибгосп" в клопотанні Державної інспекції сільського господарства в Хмельницькій області не зазначається. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази проведення перевірок та належного оформлення їх результатів державними інспекторами Державної інспекції сільського господарства у Хмельницькій області. У зв'язку з відсутністю доказів проведення Державною інспекцією сільського господарства в Хмельницькій області перевірки дотримання ПАТ "Хмельницькрибгосп" вимог земельного законодавства при використанні земельних ділянок водного фонду та належного оформлення результатів перевірки, відсутні підстави вважати, що про порушене право прокурор дізнався в листопаді 2013 р., а отже посилання прокурора на п. 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування давності у вирішенні господарських спорів" вважаємо необгрунтованим. Таким чином, оскільки на час прийняття Цивільного кодексу України строк позовної давності для захисту права, яке прокурор вважає порушеним, сплив більш ніж десять років тому, суд має застосувати до спірних правовідносин статтю 80 Цивільного кодексу Української РСР, відповідно до якої закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. А також, варто взяти до уваги аналогічну справу № 924/1298/13, в якій рішенням Рівненського господарського апеляційного суду за позовом прокурора Летичівського району Хмельницької області до ПАТ «Хмельницькрибгосп» про визнання недійними рішень сільських рад та державних актів на право постійного користування земельними ділянками в задоволенні позову відмовлено; справа № 924/261/14 за позовом прокурора Старосинявського району Хмельницької області до ПАТ «Хмельницькрибгосп» про визнання недійсним рішення сільської ради, де прокурору Вищим господарським судом України в задоволенні позову відмовлено.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, Хмельницька районна рада, належним чином повідомлена про дату та час рохгляду справи (повідомлення вручене 03.09.15), повноважного представника для участі у судовому засіданні не направила. У поданному раніше до суду клопотанні просить розглянути даний спір без участі представника.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача,- Державна інспекція сільського господарства в Хмельницькій області, м.Хмельницький уточнила своє найменування . Її представник у судовому засіданні та у попередніх письмових поясненнях позовні вимоги прокурора підтримують, вважаючи спірне рішення ОСОБА_1 сільської ради від 28.12.99р. №9 незаконним, оскільки відповідно до приписів ч.3 ст.19 Земельного кодексу України надавати земельні ділянки за межами населених пунктів, зокрема, із земель лісового і водного фонду, у випадках, передбачених статтями 77 і 79 цього кодексу можуть районні, міські, в адміністративному підпорядкуванні, яких є район, Ради народних депутатів. Також посилаються на ст.23 Земельного кодексу України, відповідно до якого право користування землею посвідчується відповідним державним актом, тому при визнанні недійсним рішення на підставі якого видано зазначений акт підлягає визнанню недійсним і сам акт. Оскільки необхідною умовою видачі акту на право постійного користування була наявність відповідного правомочного рішення уповноваженого органу, то відсутність такого рішення, його неправомірність є порушенням виключного передбаченого Конституцією України права цього органу на здійснення права власності від імені українського народу, яке підлягає захисту. Звертається увага, що постановою ВАСУ від 28.05.15 скасовано постанову Вінницького апеляційного адміністравтивного суду і залишено без змін постанову Хмельницького адміністравтивного суду по якій оскаржувались дії інспекції.

Для всебічно зясування обставин справи, необхідністю витребування додаткових доказів, суд вважає за необхідне розгляд справи відкласти на іншу дату.

Керуючись ст.ст. 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Розгляд справи відкласти на 14:20 "29" вересня 2015 р.

Судове засідання відбудеться у приміщенні господарського суду Хмельницької області за адресою м. Хмельницький, Майдан Незалежності,1, к. 326.

Прокуратурі надати суду письмові пояснення, докази проведення перевірок та оформлення їх результатів Державною інспекцією сільського господарства у Хмельницькій області (накази на проведення перевірки, направлення на перевірку, акти перевірки, письмові пояснення щодо відсутності органів уповноважених здійснювати функції держави у спірних правовідносинах).

Відповіадчу надати суду копію статутут, попередні документи на земельну ділянку.

Третій особі письмові пояснення, копію постанови ВАСУ від 28.05.2015р.

Суддя Ю.П. Олійник

Віддрук. 3 прим.:

1 - до справи,

2 - відповідачу ОСОБА_1 сільська рада Хмельницького р-ну (Хмельницька обл., Хмельницький р-н, с. Терешівці, вул. Центральна, б. 70) реком з вруч.,

3 - третій особі Хмельницька районна рада м. Хмельницький (м. Хмельницький, вул. Кам'янецька, 122/2) реком з вруч.