ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.09.2015 Справа № 920/503/15

За позовом: Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування», м. Київ,

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче акціонерне товариство «ВНДІкомпресормаш», м. Суми,

про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Суддя О.В. Коваленко

Представники:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: Кисіль А.В., довіреність № 04/09-007 від 05.01.2015 року.

При секретарі судового засідання - Н.М. Саленко.

Суть спору: Позивач просить суд витребувати у відповідача компресорні установки 6ГШ2.5-1.5/7 250 високого тиску МКВТ в кількості чотири одиниці, контейнера модуля МКВТ у кількості одна одиниця, екранів ТАЧ-панелей 12 в кількості чотири одиниці станції азотної відцентрової носимої ААВН-40/25У1зав № 01-12 та зобов'язати відповідача передати позивачу вищезазначене майно.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про причини відсутності не повідомив.

Відповідач в письмовому відзиві від 17.04.2015 року проти позовних вимог заперечує, оскільки належних доказів порушення відповідачем права власності позивача на товар чи інших обставин, які б свідчили про порушення реалізації прав позивача, як власника товару, матеріали справи не містять.

Представник відповідача в судовому засіданні усно зазначив, що проти позовних вимог заперечує.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Між сторонами 2 квітня 2012 року було укладено договір про закупівлю товарів за державні кошти (договір поставки) № УГВ 5384/08-12 (далі - Договір).

Згідно із п.1.1 Договору відповідач зобов'язався у 2012 р. році поставити позивачеві товари, зазначені в специфікації, що додається до Договору і є його невід'ємною частиною (далі - специфікація), а покупець - прийняти та оплатити такі товари.

Відповідно до п. 1.2. Договору найменування товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю товару та загальна вартість договору вказується у специфікації.

Пунктом 5.1. Договору передбачено, що строк поставки, умови та місце поставки товару, перелік вантажовідправників і вантажоотримувачів вказується у специфікації до цього Договору.

У п. 5.3. Договору встановлено, що датою поставки товару є дата акту приймання-передачі товару, підписаного повноважними представниками сторін.

Згідно із специфікацією №1 до Договору відповідач зобов'язувався поставити позивачу установку вироблення та закачування азоту ААВН-40/25 У 1Q=50 тис м3/добу; Р=25 МПА (далі - азотна установка або товар) у строк: березень-листопад 2012 року.

Відповідно до акту приймання-передачі від 12 лютого 2013 року відповідач передав позивачу вказану азотну установку.

У процесі монтажу азотної установки було виявлено недоліки компресорних установок 6ГШ2.5-1.5/7 250 високого тиску МКВТ в кількості 4 одиниці, контейнеру модуля МУВТ в кількості одна одиниця, екранів Тач - панелей 42 в кількості 4 одиниці станції азотної адсорбційної відцентрової носимої ААВН 40/25 У1 зав. № 01 12 (далі - обладнання), про що позивачем та відповідачем складено протокол № 9 від 3 червня 2014 року.

Згідно з актом від 13 червня 2014 року позивач повернув обладнання відповідачу, для усунення недоліків.

Пунктом 7.3 Договору встановлено, що якщо протягом гарантійного строку будуть виявлені дефекти або невідповідність якості товару, обумовленої договором, Постачальник зобов'язаний за свій рахунок усунути дефекти товару за його місцезнаходженням або замінити товар на Товар належної якості в узгоджені сторонами строки, але не більше 20 календарних днів з дня отримання повідомлення від вантажоотримувача чи покупця про дефекти або невідповідність якості товару.

Позивач вважає, що, всупереч п. 7.3 Договору, відповідач не усунув недоліки в роботі обладнання та не повернув його позивачу у строк не більше 20 календарних днів з дня отримання повідомлення позивача про дефекти обладнання.

06.02.2015 року позивач звернувся до відповідача з вимогою прискорити проведення монтажу азотної установки та пусконалагоджувальних робіт.

Як зазначає позивач, станом на 16.03.2015 року він позбавлений можливості користуватися і розпоряджатися обладнанням та фактично ним не володіє, оскільки останнє знаходиться у незаконному володінні відповідача.

Оскільки, своїми діями відповідач, на думку позивача, перешкоджає та обмежує позивача у повній мірі реалізувати права власності, що є порушенням ст. 386-387 Цивільного кодексу України, а тому позивач, на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України, звернувся до суду з даним позовом, для захисту свого порушеного права.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне:

Як вже зазначалось, між сторонами 2 квітня 2012 року було укладено договір про закупівлю товарів за державні кошти № УГВ 5384/08-12.

Проведення монтажних та пусконалагоджувальних робіт умовами Договору не передбачено.

На виконання умов Договору відповідач поставив на адресу позивача товар, факт передачі товару засвідчується актом приймання-передачі.

Позивач зазначає, що в процесі пусконалагоджувальних робіт та проведення відповідних випробувань товару, виникло ряд зауважень щодо його функціонування, у зв'язку із чим товар передано відповідачу для усунення недоліків в межах гарантійного строку згідно п.7.3 Договору.

З матеріалів справи вбачається, між сторонами було проведено засідання науково-технічної ради, результати якої відображені в протоколі № 9 від 03.06.2014р.

Відповідно до змісту вказаного протоколу встановлено, що за наслідками проведення експертизи та оцінки технічного стану товару ТОВ «Науково-технічний центр «Діагностика» складено протокол від 31.01.2014 року.

В протоколі експертизи зазначено, що проектний центр УкрНДІгазу при проектуванні фундаменту ПКУ не врахував вимоги СНІП 2.02.05-87. Основа ПКУ - легка будівельна конструкція. ПКУ розміщені на 2-х плитах не симетрично, центр жорсткості не находиться на вертикальній осі інерції (не урівноважені моменти, неоднакова загрузка на сторони плит, перекіс картера компресора, який буде змінюватись в різні пори року та інше). При високому рівні віброприскорення можуть утворюватись мікротріщини в металі і бетоні. Після їх накопичення утворюються глобальні тріщини, цей лавиноподібний процес призводить до міцностної відмови. Також в протоколі зазначено, що віброізоляцію на такій основі фундаменту виконати неможливо.

Враховуючи викладене, відповідач запропонував демонтувати товар та провести його випробування на території заводу-виробника зі збереженням необхідних параметрів функціонування товару.

Позивач підтримав пропозицію щодо демонтування модуля компресорів високого тиску на базі компресорних установок типу 6ГШ 2.5-1.5/7-250 та проведення 72-х годинних випробувань в заводських умовах з параметрами, які відповідають технологічному регламенту закачки азоту свердловини Котелевського родовища.

Факт передачі товару для проведення випробувань засвідчено актом прийому-передачі від 13.06.2014 року, згідно якого товар передається відповідачу для проведення необхідного об'єму випробувань на предмет відповідності технічному завданню.

Виконання відповідачем робіт із доставки товару до місця експлуатації позивачем та виконання пусконалагоджувальних робіт вказаними протоколом та актом приймання-передачі не передбачено.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212

Цивільного кодексу України дає можливість дійти висновку про те, що договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Отже твердження позивача про передачу товару відповідачу для усунення дефектів в межах гарантійного строку та порушення встановленого п.7.3 Договору 20-ти денного строку для їх усунення, є необгрунтованими та безпідставними, а вказаний в позовній заяві товар було передано відповідачу саме для проведення випробувань в умовах заводу-виробника з відома та за рішенням позивача оформленого протоколом № 9 засідання науково-технічної ради від 03.06.2014 року та оформленого відповідним актом приймання-передачі від 13.06.2014 року, тобто за наявності правової підстави.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України.

В свою чергу відповідач здійснив випробування товару на своїй території, згідно узгодженої із позивачем «Програми та методики випробувань», в заводських умовах, на фундаменті виконаному відповідно СНІП 2.02.05-87.

Відповідач зазначає, що товар знаходиться на території відповідача, однак відповідач жодним чином не перешкоджає та не заперечує право позивача вільно розпоряджатися належним йому товаром.

Враховуючи те, що позивач не звертався із відповідною вимогою про повернення належного йому товару, у відповідача не виник обов'язок щодо його повернення.

Більше того, відповідач листом від 02.04.2015 року № 04/09-005358 підтвердив свою готовність передати товар належним чином уповноваженим представникам позивача, одразу після відповідного звернення.

Однак відповідач не отримав жодних звернень від позивача щодо передачі товару.

Лист позивача від 06.02.2015 року, не може бути належним доказом вимоги позивача про повернення належного йому товару, оскільки виходячи із його змісту, він не містить вимоги передати товар, натомість в ньому йдеться про монтаж обладнання на фундаменті, виготовленому ГПУ «Полтавагазвидобування» після усунення його невідповідності вимогам нормативних документів.

Однак, як вже зазначалося, відповідач не приймав на себе жодних зобов'язань на виконання монтажних робіт належного позивачу товару.

Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Витребування власником свого майна із чужого незаконного володіння здійснюється шляхом подання до суду віндикаційного позову.

Предметом віндикаційного позову є вимога позивача до відповідача про витребування майна із чужого незаконного володіння, яка повинна мати відповідні підстави, що тягнуть за собою визначені законом правові наслідки.

Підставою віндикаційного позову є обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння. Тобто, позивач повинен довести факт вибуття майна з його володіння, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для набуття майна, наявність дій відповідача спрямованих на перешкоджання реалізації права володіння майном.

Статтями 33-34 ГПК передбачено, що кожна сторона повинна довести свою позицію по справі та підтвердити її належними та допустимими доказами.

Виходячи з предмету та підстави заявленого позову, а також враховуючи встановлений факт існування правової підстави для отримання відповідачем товару для проведення випробувань, посилаючись на відсутність доказів, які б доводили отримання відповідачем вимоги повернути вказаний товар позивачу та факт ухилення відповідача від виконання обов'язку щодо його повернення, доводи позивача не відповідають дійсним обставинам справи.

Належних доказів порушення відповідачем права власності позивача на товар, а також, що майно було вилучено всупереч волі позивача чи інших обставин, які б свідчили про порушення реалізації прав позивача, як власника товару, матеріали справи не містять.

Враховуючи вищезазначене, суд відмовляє у задоволенні вимоги позивача, оскільки вимоги позивача є неправомірними та необґрунтованими.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК при відмові у позові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 44, 49, 82-85 ГПК, суд

В И Р І Ш И В :

1. В задоволенні позову - відмовити.

Повне рішення складено 11.09.2015 року.

Суддя О.В. Коваленко