РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2015Справа №910/16934/15
Господарський суд міста Києва у складі головуючої судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА»

до Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Страхова компанія «К'Ю БІ І УКРАЇНА»

про стягнення страхового відшкодування в розмірі 218 900 грн. 37 коп.

Представники:

від Позивача: Бачинська Л.С. (представник за Довіреністю);

від Відповідача: Москаленко Т.А. (представник за Довіреністю);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Страхова компанія «К'Ю БІ І УКРАЇНА» (надалі також - «Відповідач) про стягнення страхового відшкодування в розмірі 218 900 грн. 37 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.10.2013 року між Приватним акціонерним товариством «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» (Страхувальник) та Приватним акціонерним товариством з іноземними інвестиціями «Страхова компанія «К'Ю БІ І Україна» (Страховик) було укладено Договір страхування автотранспорту САS0021682, об»єктом страхування якого є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов»язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном, визначеним у п.15 Договору, зокрема автомобіля марки «Skoda Fabia», державний реєстраційний номер АН 8884 СР, автомобіля марки «Opel Astra», державний реєстраційний номер АН 0883 СК. Як зазначає Позивач, 26.08.2014 року о 18.30 год. у м. Донецьк по пр. Ілліча, 100 невідомі озброєнні особи з погрозою насильства незаконно заволоділи транспортним засобом «Skoda Fabia», державний реєстраційний номер АН 8884 СР, про що Позивач повідомив Відповідача та 28.08.2014 року звернувся до Жовтневого РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області з заявою про вчинення злочину. Крім того, 27.09.2014 року о 07.30 год. у м. Донецьк біля будинку №43 по вулиці 230 Стрілецької дивізії невідомі озброєнні особи з погрозою насильства незаконно заволоділи транспортним засобом «Opel Astra», державний реєстраційний номер АН 0883 СК, про що Позивач повідомив Відповідача та 28.09.2014 року звернувся до Жовтневого РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області з заявою про вчинення злочину. Проте, Відповідач листом №0354 від 02.12.2014 року відмовив у виплаті страхового відшкодування у зв»язку з викраденням автомобілів під час військових дій. Позивач вважає, що до теперішнього часу Президентом України не було прийнято рішення про введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях й не оголошено стан війни, а тому обов»язок по виплаті страхового відшкодування лежить на Відповідачеві. Таким чином, просить Суд стягнути з Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Страхова компанія «К'Ю БІ І Україна» страхове відшкодування в розмірі 127 798 грн. 74 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Страхова компанія «К'Ю БІ І Україна» пеню у розмірі 32 289 грн. 31 коп., 3% річних у розмірі 2 132грн. 31 коп. та інфляційні у розмірі 56 680 грн. 01 коп.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 03.07.2015 р. порушено провадження у справі № 910/16934/15, судове засідання призначено на 22.07.2015 р.

22.07.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

22.07.2015 року в судове засідання з'явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

В судовому засіданні представник позивача подав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 03.07.2015 року.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, керуючись ст. 38 ГПКУ, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Позивача надати письмові пояснення чи заперечення з посиланням на належні докази з урахуванням відзиву Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "Страхова компанія "К'Ю БІ І УКРАЇНА".

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 22.07.2015 р. відкладено розгляд справи на 03.09.2015 р., у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, витребуванням додаткових доказів по справі.

07.08.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло доповнення до відзиву.

В судовому засіданні 03 вересня 2015 року представник Позивача підтримав вимоги та доводи позовної заяви, просив Суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а також подав письмові заперечення на відзив Відповідача, які долучені до матеріалів справи. В судовому засіданні представник Відповідача заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 03 вересня 2015 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

04.10.2013 року між Приватним акціонерним товариством «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» (Страхувальник) та Приватним акціонерним товариством з іноземними інвестиціями «Страхова компанія «К'Ю БІ І Україна» (Страховик) було укладено Договір страхування автотранспорту САS0021682, об»єктом страхування якого є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов»язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном.

Відповідно до п.2 Договору строк дії Договору страхування 05.10.2013 р. - 04.10.2014 року включно.

Згідно з п.7 Договору франшиза за розділом 1 збиток чи шкода стандартна щодо крадіжки 7% від Декларованої вартості для автомобілів №1-30 зі списку, інше ніж крадіжка 800 грн. 00 коп. для автомобілів №1-30 зі списку.

Страхувальник зобов'язується повідомити Страховика про настання випадку, який може бути кваліфікований як страховий за цим Договором страхування, якомога скоріше (протягом однієї доби по факту викрадення та не пізніше 3 робочих днів по всіх інших випадках), коли Страхувальнику стало відомо про настання цього випадку. (п.10.1 Договору)

Страховик зобов'язується протягом 2 (двох) робочих днів, як тільки йому стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів, необхідних для своєчасної виплати

Страхувальнику страхового відшкодування, а саме надіслати Страхувальнику форму Заяви про настання страхового випадку. (п.10.2 Договору)

У п.10.4 Договору передбачено, що Страховик протягом 14 календарних днів після одержання всіх необхідних та належним чином оформлених документів повинен прийняти рішення про виплату страхового відшкодування або про відмову у такій виплаті та оформити страховий акт (Акт-реліз) (у разі прийняття рішення про виплату). У разі відмови у сплаті страхового відшкодування Страховик надсилає Страхувальнику відповідне письмове повідомлення з обґрунтуванням. Підставами для відмови Страховика у здійсненні страхового відшкодування є випадки, що передбачені в Базових умовах та Умовах страхування цього Договору та інші випадки, передбачені законодавством України.

Пунктом 12 Договору передбачено, що Страховик несе майнову відповідальність перед Страхувальником за несвоєчасну виплату страхового відшкодування шляхом сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний банківський день затримки.

У п.15 Договору наведено перелік застрахованих автомобілів, зокрема автомобіль марки «Skoda Fabia», державний реєстраційний номер АН 8884 СР, 2007 року випуску, декларована вартість 64 860 грн. 00 коп., ДО GPS навігатор (Teltonika 1100) 1 800 грн. 00 коп. включно; автомобіль марки «Opel Astra», державний реєстраційний номер АН 0883 СК, 2007 року випуску, декларована вартість 68 958 грн. 00 коп., ДО GPS навігатор (Teltonika 1100) 1 800 грн. 00 коп. включно.

Умовами страхування автотранспорту визначено, що КЮ БІ І Україна відшкодовуватиме Страхувальнику у разі настання страхового випадку, якщо в межах території покриття трапиться знищення, крадіжка або пошкодження внаслідок нещасного випадку щодо: 1) транспортного засобу, а також 2) інструментів або пристроїв, які є стандартним обладнанням транспортного засобу, або пристосувань, які складають частину транспортного засобу на момент, коли інструмент, пристрій або пристосування змонтовано на або всередині транспортного засобу. (п.3.1 Умов)

Згідно з п.4.1 Умов незважаючи на будь-які положення в цьому Договорі або будь - якому додатку до цього Договору, погоджено, що даний Договір виключає збиток, пошкодження, витрати або видатки будь-якого типу, які прямо чи опосередковано спричинені, є результатом або сталися у зв'язку з будь-чим з наступного, незважаючи на будь-яку іншу причину або подію, яка одночасно або в будь-якій Іншій послідовності впливає на настання збитку:

(1) війна, вторгнення, дії іноземних ворогів, військові дії або операції військового типу (незважаючи на те, чи було офіційно оголошено війну), громадянська війна, повстання, революція, повстання, громадські заворушення, які набувають розмірів або досягають рівня повстання, військова або узурпована влада; або

(2) будь-який акт тероризму. В цілях цього додаткового виключення акт тероризму позначає акт, який включає, не обмежуючись, вживання сили або

насильства та/або загрозу вжити силу або насильство, з боку будь-якої особи або групи (груп) осіб, які діють самостійно або від імені чи у зв'язку з будь-якою організацією (організаціями) або органом (органами) влади, здійснені з політичних, релігійних,

ідеологічних або аналогічних причин або цілей, включаючи намір вплинути на будь-який орган влади та/або привести громадськість, або будь-яку частину громадськості, в стан cтраху.

Як вбачається з матеріалів справи, невстановлені особи 26.08.2014 року о 18.30 годині на території головного офісу «АСКА», розташованого за адресою: м. Донецьк, пр. Ілліча, 100, відкрито з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров»я особи, яка зазнала нападу, що виразилося у демонстрації та погрозі предметів, схожими на вогнепальну зброю, тим самим подавив волю, незаконно заволоділи майном «АСКА», а саме автомобілем «Шкода Фабіа» д/н АН 8884 СР, 2007 р.в., та з викраденим зникли, спричинив «АСКА» матеріальний збиток на суму 64 860 грн. 00 коп., що підтверджується витягом з кримінального провадження №0003310 за заявою Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» від 28.08.2014 р. до Жовтневого РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області.

29.08.2014 року Позивач звернувся з заявою про настання страхового випадку по страхуванню автомобіля та відповідальності автовласників до Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Страхова компанія «К'Ю БІ І Україна», а саме викрадення транспортного засобу «Skoda Fabia», державний реєстраційний номер АН 8884 СР.

Крім того, 27.09.2014 року о 07.30 годині невстановлені особи, знаходячись біля будинку 43 по вулиці 230 Стрілецької дивізії к м. Донецьк, погрожуючи зброєю незаконно заволоділи автомобілем «Опель Астра» д/н АН 0883 СК, кузов зеленого кольору, який належить ПрАТ «УАСК АСКА», чим заподіяли матеріальну шкоду на суму 64 860 грн. 00 коп., що підтверджується витягом з кримінального провадження №0003852 за заявою Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» від 02.10.2014 р. до Жовтневого РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області.

29.09.2014 року Позивач звернувся з заявою про настання страхового випадку по страхуванню автомобіля та відповідальності автовласників до Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Страхова компанія «К'Ю БІ І Україна», а саме викрадення транспортного засобу «Opel Astra», державний реєстраційний номер АН 0883 СК.

Відповідач листом №0354 від 02.12.2014 р. повідомив про невизнання заявлених подій 26.08.2014 р. та 27.09.2014 р. страховими та відсутності підстав для виплати страхового відшкодування у зв»язку з проведенням на території Донецької та Луганської областей операцій військового типу.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач вважає, що до теперішнього часу Президентом України не було прийнято рішення про введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях й не оголошено стан війни, а тому обов»язок по виплаті страхового відшкодування лежить на Відповідачеві. Таким чином, просить Суд стягнути з Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Страхова компанія «К'Ю БІ І Україна» страхове відшкодування в розмірі 127 798 грн. 74 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Страхова компанія «К'Ю БІ І Україна» пеню у розмірі 32 289 грн. 31 коп., 3% річних у розмірі 2 132грн. 31 коп. та інфляційні у розмірі 56 680 грн. 01 коп.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору страхування автотранспорту САS0021682 від 04.10.2013 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відносини, пов'язані із страхуванням, регулюються параграфом 2 глави 35 Господарського кодексу України, главою 67 Цивільного кодексу України, Законом України "Про страхування.

Згідно з п. 1 ст. 352 Господарського кодексу України, страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб'єктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про страхування", страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Пунктом 2 ст. 352 Господарського кодексу України встановлено, що страхування може здійснюватися на основі договору між страхувальником і страховиком (добровільне страхування) або на основі закону (обов'язкове страхування).

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України "Про страхування", страхування може бути добровільним або обов'язковим.

В частині 1 ст. 6 даного закону зазначено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

В статті 16 Закону України "Про страхування" визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Частиною 2 ст. 8 Закону України "Про страхування" передбачено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно з п. 1 ст. 354 Господарського кодексу України, за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ч. 17 ст. 9 Закону України "Про страхування", страхове відшкодування не може перевищувати прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування", страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Аналогічні норми містить статті 988 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, невстановлені особи 26.08.2014 року о 18.30 годині на території головного офісу «АСКА», розташованого за адресою: м. Донецьк, пр. Ілліча, 100, відкрито з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров»я особи, яка зазнала нападу, що виразилося у демонстрації та погрозі предметів, схожими на вогнепальну зброю, тим самим подавив волю, незаконно заволоділи майном «АСКА», а саме автомобілем «Шкода Фабіа» д/н АН 8884 СР, 2007 р.в., та з викраденим зникли, спричинив «АСКА» матеріальний збиток на суму 64 860 грн. 00 коп., що підтверджується витягом з кримінального провадження №0003310 за заявою Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» від 28.08.2014 р. до Жовтневого РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області.

29.08.2014 року Позивач звернувся з заявою про настання страхового випадку по страхуванню автомобіля та відповідальності автовласників до Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Страхова компанія «К'Ю БІ І Україна», а саме викрадення транспортного засобу «Skoda Fabia», державний реєстраційний номер АН 8884 СР.

Крім того, 27.09.2014 року о 07.30 годині невстановлені особи, знаходячись біля будинку 43 по вулиці 230 Стрілецької дивізії к м. Донецьк, погрожуючи зброєю незаконно заволоділи автомобілем «Опель Астра» д/н АН 0883 СК, кузов зеленого кольору, який належить ПрАТ «УАСК АСКА», чим заподіяли матеріальну шкоду на суму 64 860 грн. 00 коп., що підтверджується витягом з кримінального провадження №0003852 за заявою Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» від 02.10.2014 р. до Жовтневого РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області.

29.09.2014 року Позивач звернувся з заявою про настання страхового випадку по страхуванню автомобіля та відповідальності автовласників до Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Страхова компанія «К'Ю БІ І Україна», а саме викрадення транспортного засобу «Opel Astra», державний реєстраційний номер АН 0883 СК.

Відповідач листом №0354 від 02.12.2014 р. повідомив про невизнання заявлених подій 26.08.2014 р. та 27.09.2014 р. страховими та відсутності підстав для виплати страхового відшкодування у зв»язку з проведенням на території Донецької та Луганської областей операцій військового типу.

В обґрунтування заперечень на позовну заяву Відповідач посилається на лист Служби Безпеки України №16/3288 від 14.07.2014 року, яким повідомлено, що з 07.04.2014 року на території Донецької та Луганської областей організованими озброєними угрупуваннями вчиняються чисельні терористичні акти, пов»язані із захопленням державних/громадських будівель і споруд, незаконним заволодінням транспортними засобами, умисними вбивствами, захопленням заручників, блокуванням і пошкодженням об»єктів транспортної системи тощо, яким, у межах законодавчо визначеної компетенції, протидіють уповноважені на те державні органи.

Відповідно до статті 990 Цивільного кодексу України та статті 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Статтею 26 Закону України "Про страхування" визначено, що підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є:

1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов'язані з виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України;

2) вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку;

3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку;

4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні;

5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків;

6) інші випадки, передбачені законом.

Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону. Рішення про відмову у страховій виплаті приймається страховиком у строк не більший передбаченого правилами страхування та повідомляється страхувальнику в письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. Відмову страховика у страховій виплаті може бути оскаржено страхувальником у судовому порядку.

Частина 2 статті 991 Цивільного кодексу України та стаття 26 Закону України "Про страхування" встановлює, що договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.

Згідно з п.4.1 Умов незважаючи на будь-які положення в цьому Договорі або будь - якому додатку до цього Договору, погоджено, що даний Договір виключає збиток, пошкодження, витрати або видатки будь-якого типу, які прямо чи опосередковано спричинені, є результатом або сталися у зв'язку з будь-чим з наступного, незважаючи на будь-яку іншу причину або подію, яка одночасно або в будь-якій Іншій послідовності впливає на настання збитку:

(1) війна, вторгнення, дії іноземних ворогів, військові дії або операції військового типу (незважаючи на те, чи було офіційно оголошено війну), громадянська війна, повстання, революція, повстання, громадські заворушення, які набувають розмірів або досягають рівня повстання, військова або узурпована влада; або

(2) будь-який акт тероризму. В цілях цього додаткового виключення акт тероризму позначає акт, який включає, не обмежуючись, вживання сили або

насильства та/або загрозу вжити силу або насильство, з боку будь-якої особи або групи (груп) осіб, які діють самостійно або від імені чи у зв'язку з будь-якою організацією (організаціями) або органом (органами) влади, здійснені з політичних, релігійних,

ідеологічних або аналогічних причин або цілей, включаючи намір вплинути на будь-який орган влади та/або привести громадськість, або будь-яку частину громадськості, в стан cтраху.

Законом України «Про оборону України» визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Суд зазначає, що на даний час Президентом України не прийнято рішення про введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях та не внесено до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни.

Відповідно до Закону України «Про боротьбу з тероризмом» район проведення антитерористичної операції - визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

14.04.2014 року прийнятий Указ В.О. Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України", яким введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", перiод проведення антитерористичної операцiї - час мiж датою набрання чинностi Указом Президента України "Про рiшення Ради нацiональної безпеки i оборони України вiд 13 квiтня 2014 року "Про невiдкладнi заходи щодо подолання терористичної загрози i збереження територiальної цiлiсностi України" вiд 14 квiтня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинностi Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операцiї або вiйськових дiй на територiї України.

Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. № 1053-р (дію Розпорядження зупинено згідно з Розпорядженням КМ України № 1079-р від 05.11.2014 р.) місто Донецьк відносилось до переліку населених пунктів, на території якого здійснювалась антитерористична операція.

Разом з тим, статтею 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" встановлено, що протягом термiну дiї цього Закону єдиним належним та достатнiм документом, що пiдтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали мiсце на територiї проведення антитерористичної операцiї, як пiдстави для звiльнення вiд вiдповiдальностi за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифiкат Торгово-промислової палати України.

Відповідно до ст. 607 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняються неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Частиною 2 ст. 218 Господарського кодексу України унормовано, що у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарську-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.2 ст.14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України", форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Згідно з ч.1 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю.

Проте, як вбачається із матеріалів справи, Відповідачем не надано Суду жодних належних та допустимих доказів відповідно до норм ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження його доводів щодо відмови у виплаті страхового відшкодування внаслідок проведення у місті Донецьку війни, військових дій або операцій військового типу на час настання страхового випадку.

Більше того, документи, надані Відповідачем в якості обґрунтувань його доводів, викладених у відзиві на позовну заяву, містять інформацію загального характеру та жодним чином не стосуються конкретної події, що мала місце на підприємстві Позивача, та носять інформаційний характер.

Крім того, доводи Відповідача щодо перебування територій Донецької та Луганської областей не під контролем органів державної влади України не має жодного відношення до справи, оскільки ступінь контролю тієї чи іншої території органами влади не впливає на конкретний страховий випадок.

Згідно зі статтею 2 Конституції України суверенітет України поширюється на всю її територію. Закони України діяли та продовжують діяти на території Донецької та Луганської областей. Зокрема, згідно статті 6 Кримінального кодексу України особи, які вчинили злочини на території України, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Київського апеляційного господарського суду від 16 липня 2015 року по справі №910/1268/15-г.

З огляду на вищевикладене, Суд не приймає до уваги заперечення Відповідача та приходить до висновку, що останнім належними та допустимими доказами не підтверджено наявності обставин, які в силу пункту 4.1 Умов страхування автотранспорту за Договором страхування автотранспорту САS0021682 від 04.10.2013 року звільняють Страховика від обов'язку здійснити виплату страхового відшкодування у разі настання страхового випадку.

Статтею 4 Закону України "Про страхування" визначено, що майнові інтереси, які пов'язані із володінням, користуванням і розпорядженням майном, а також інтереси, пов'язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) віднесені до об'єктів страхування.

Абзацом 1 статті 9 Закону України „Про страхування" визначено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (абзац 16 статті 9 Закону України „Про страхування").

Абзацем 18 статті 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Згідно з п.7 Договору франшиза за розділом 1 збиток чи шкода стандартна щодо крадіжки 7% від Декларованої вартості для автомобілів №1-30 зі списку, інше ніж крадіжка 800 грн. 00 коп. для автомобілів №1-30 зі списку.

У п.15 Договору наведено перелік за страхових автомобілів, зокрема автомобіль марки «Skoda Fabia», державний реєстраційний номер АН 8884 СР, 2007 року випуску, декларована вартість 64 860 грн. 00 коп., ДО GPS навігатор (Teltonika 1100) 1 800 грн. 00 коп. включно; автомобіль марки «Opel Astra», державний реєстраційний номер АН 0883 СК, 2007 року випуску, декларована вартість 68 958 грн. 00 коп., ДО GPS навігатор (Teltonika 1100) 1 800 грн. 00 коп. включно.

Умовами страхування автотранспорту визначено, що КЮ БІ І Україна відшкодовуватиме Страхувальнику у разі настання страхового випадку, якщо в межах території покриття трапиться знищення, крадіжка або пошкодження внаслідок нещасного випадку щодо: 1) транспортного засобу, а також 2) інструментів або пристроїв, які є стандартним обладнанням транспортного засобу, або пристосувань, які складають частину транспортного засобу на момент, коли інструмент, пристрій або пристосування змонтовано на або всередині транспортного засобу. (п.3.1 Умов)

Таким чином, розмір страхового відшкодування по двом страховим випадкам за Договором страхування автотранспорту САS0021682 від 04.10.2013 року становить 127 798 грн. 74 коп., тобто 64 860 грн. 00 коп. + 1 800 грн. 00 коп. декларована вартість автомобілю марки «Skoda Fabia», державний реєстраційний номер АН 8884 СР, + 68 958 грн. 00 коп. + 1 800 грн. 00 коп. автомобілю марки «Opel Astra», державний реєстраційний номер АН 0883 СК, - 7% франшизи (9 619 грн. 26 коп.)

Проте, матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати Відповідачем грошових коштів Приватному акціонерному товариству «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» в розмірі 127 798 грн. 74 коп.

Отже, Суд зазначає, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не здійснив виплату страхового відшкодування в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов'язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення з Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Страхова компанія «К'Ю БІ І Україна» страхового відшкодування в розмірі 127 798 грн. 74 коп. є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

При зверненні до суду Позивач просив стягнути з Відповідача на його користь 3% річних за загальний період прострочки з 02.12.2014 р. по 22.06.2015 р. у розмірі 2 132 грн. 31 коп. та інфляційні у розмірі 56 680 грн. 01 коп.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитору зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 року).

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних, як плати за користування чужими грошовими коштами за період прострочки Відповідачем сплати страхового відшкодування за Договором страхування автотранспорту САS0021682 від 04.10.2013 року вважає, що ця частина позовних вимог підлягає задоволенню у повному обсязі та до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягає 3% річних у розмірі 2 132 грн. 31 коп., як плати за користування чужими грошовими коштами в період прострочки виконання Відповідачем його грошового зобов'язання за загальний період з 02.12.2014 року по 22.06.2015 року.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов»язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п. 3.1, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 року)

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних, як збільшення суми основного боргу в період прострочки виконання боржником його грошового зобов»язання в зв»язку з девальвацією грошової одиниці України, наданий Позивачем, вважає, що позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідача інфляційних за період з 02.12.2014 р. по 22.06.2015 р. у розмірі 56 680 грн. 01 коп. підлягають задоволенню у заявленому Позивачем розмірі, оскільки відповідно до статті 83 Господарського процесуального кодексу України суд позбавлений можливості виходити за межі позовних вимог.

Також Позивач стягнути з Відповідача на його користь пеню за загальний період прострочки з 02.12.2014 р. по 22.06.2015 р. у розмірі 32 289 грн. 31 коп.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.96 р. № 543-96-ВР (з змінами), платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

При цьому, щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. (п.2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов»язань» №14 від 17.12.2013 року)

Пунктом 12 Договору передбачено, що Страховик несе майнову відповідальність перед Страхувальником за несвоєчасну виплату страхового відшкодування шляхом сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний банківський день затримки.

Суд, перевіривши розрахунок пені, у зв'язку з неналежним виконанням умов Договору, за загальний період прострочки виконання Відповідачем його договірного грошового зобов'язання з 02.12.2014 року по 22.06.2015 року вважає, що ця частина позовних вимог підлягає частковому задоволенню у зв'язку з невірним розрахунком Позивача в частині застосування шестимісячного строку нарахування пені. Таким чином, до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягає пеня в розмірі 29 138 грн. 11 коп. за загальний період прострочки виконання Відповідачем його договірного грошового зобов'язання з 02.12.2014 року по 02.06.2015 року.

Таким чином, з Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Страхова компанія «К'Ю БІ І УКРАЇНА» на користь Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» підлягає стягненню страхове відшкодування в розмірі 127 798 грн. 74 коп., 3% річних у розмірі 2 132 грн. 31 коп., інфляційні у розмірі 56 680 грн. 01 коп. та пеня у розмірі 29 138 грн. 11 коп.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33, 43, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Страхова компанія «К'Ю БІ І УКРАЇНА» (04070, м.Київ, ВУЛИЦЯ ІЛЛІНСЬКА, будинок 8, ідентифікаційний код юридичної особи 25395057) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» (69005, Запорізька обл., місто Запоріжжя, ВУЛИЦЯ ПЕРЕМОГИ, будинок 97-А, ідентифікаційний код юридичної особи 13490997) страхове відшкодування в розмірі 127 798 (сто двадцять сім тисяч сімсот дев'яносто вісім) грн. 74 (сімдесят чотири) коп., 3% річних у розмірі 2 132 (дві тисячі сто тридцять дві) грн. 31 (тридцять одна) коп., інфляційні у розмірі 56 680 (п'ятдесят шість тисяч шістсот вісімдесят) грн. 01 (одна) коп., пеню у розмірі 29 138 (двадцять дев'ять тисяч сто тридцять вісім) грн. 11 (одинадцять) коп. та судовий збір у розмірі 4 314 (чотири тисячі триста чотирнадцять) грн. 99 (дев'яносто дев'ять) коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 04 вересня 2015 року.

Суддя О.В. Чинчин