РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2015Справа №910/20592/15

За позовом Державного підприємства «Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство»

до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»

про зобов'язання перерахувати грошові кошти

Суддя Андреїшина І.О.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Семенько В.М. - дов. № 138 від 10.03.2015 р.

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позов Державного підприємства «Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство» до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про зобов'язання перерахувати грошові кошти в розмірі 6 246 203, 00 грн.

Ухвалою суду від 12.08.201 р. порушено провадження у справі № 910/20592/15 та призначено її розгляд у судовому засіданні на 14.09.2015 р., зобов'язано сторін надати певні документи.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 25.08.2015 р., керуючись ст. 89 ГПК України, виправлено допущену в ухвалі Господарського суду міста Києва від 12.08.2015 № 910/20692/15 описку, замінивши назву позивача з Державного підприємства «Новоград-Волинське дослідне лісомисливське господарство» на Державне підприємство «Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство».

У судовому засіданні 14.09.2015 р. представник позивача надав оригінали документів для огляду в судовому засіданні, копії яких додано до позовної заяви; надав суду усні пояснення по суті спору; позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 14.09.2015 р. не з'явився, вимог ухвал суду не виконав, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві.

Місцезнаходження відповідача за адресою: 04050, м. Київ, вулиця Артема, 60, на яку було відправлено ухвалу суду, підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, матеріалами справи та вказано в позові.

Згідно з абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи, що матеріали справи містять докази належного повідомлення відповідача про час та місце судового засідання та про наслідки ненадання ними витребуваних судом документів, то за таких обставин суд приходить до висновку про можливість розгляду справи на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними матеріалами без участі представника вищезазначеного учасника судового процесу.

У судовому засіданні 14.09.2015 р. суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення у даній справі.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (надалі - банк) та Державним підприємством «Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство» (надалі - клієнт) було укладено договір на розрахунково-касове обслуговування № 9101 від 24.12.2008 р. (надалі - договір), відповідно до умов якого банк відкриває клієнту поточний рахунок № 9101 в національній валюті та в іноземній валютах: в доларах США № 9101, В Євро № 9103 (надалі - рахунки), та зобов'язується здійснювати його розрахунково-касове обслуговування, а клієнт зобов'язується оплачувати послуги банку відповідно до тарифів банку на розрахунково-касове обслуговування рахунків (надалі - тарифи) в порядку і на умовах, визначених договором.

Умови зазначеного договору свідчать про те, що за своєю правовою природою він є договором банківського рахунку.

У відповідності до п. 1. статті 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до п. 2.1. договору, банк здійснює розрахунково-касове обслуговування рахунків в операційний день банку в порядку і на умовах, визначених чинним законодавством України та банківськими правилами.

За умовами п. 3.3.2. договору, банк зобов'язується вести комплексне розрахунково-касове обслуговування рахунків та виконувати за дорученням клієнта розрахункові, касові і інші операції, які не суперечать та передбачені для даного виду рахунків чинним законодавством України та банківськими правилами. Надання інших послуг, що безпосередньо не відносяться до розрахунково-касового обслуговування (кредитування, операції з цінними паперами, факторинг, лізинг та інші операції), здійснюється на підставі окремих договорів, укладених між банком і клієнтом.

Згідно з п. 5.1. договору, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до п. 8.1. договору, даний договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін і діє протягом невизначеного строку.

За умовами п. 8.2. договору, договір може бути розірваний за заявою будь-якої із сторін, а також в інших випадках та з підстав, передбачених договором та чинним законодавством України.

При розірванні договору клієнт зобов'язаний закрити рахунок, подавши в банк документи, передбачені чинним законодавством України для закриття рахунку. Закриття рахунку здійснюється виключно за умови повного розрахунку клієнта перед банком по сплаті послуг за розрахунково-касове обслуговування рахунку (п. 8.3. договору).

Позивач пояснив, що протягом липня 2015 р. ним було направлено до банку платіжні доручення:

- 01.07.2015 р. № 487 щодо перерахування банком до бюджету 33 727,25 грн. збору за використання лісових ресурсів на II квартал 2015 р.;

- 01.07.2015 р. № 488 щодо перерахування банком до бюджету 1 284,75 грн. збору за використання лісових ресурсів на II квартал 2015 р.;

- 01.07.2015 р. № 489 щодо перерахування банком до бюджету 37 019,77 грн. збору за використання лісових ресурсів на II квартал 2015 р.;

- 01.07.2015 р. № 490 щодо перерахування банком до бюджету 79 464,71 грн. збору за використання лісових ресурсів на II квартал 2015 р.;

- 01.07.2015 р. № 491 щодо перерахування банком до бюджету 9 969,25 грн. збору за використання лісових ресурсів на II квартал 2015 р.;

- 01.07.2015 р. № 492 щодо перерахування банком до бюджету 1 643,50 грн. збору за використання лісових ресурсів на II квартал 2015 р.;

- 01.07.2015 р. № 493 щодо перерахування банком до бюджету 3 135,00 грн. збору за використання лісових ресурсів на II квартал 2015 р.;

- 01.07.2015 р. № 484 щодо перерахування банком до бюджету 285 978,00 грн. збору за спеціальне використання лісових ресурсів на II квартал 2015 р.;

- 01.07.2015 р. № 495 щодо перерахування банком до бюджету 9 540,97 грн. збору за використання лісових ресурсів на II квартал 2015 р.;

- 01.07.2015 р. № 496 щодо перерахування банком до бюджету 20 766,00 грн. збору за використання лісових ресурсів на II квартал 2015 р.;

- 01.07.2015 р. № 497 щодо перерахування банком до бюджету 10 006,00 грн. збору за використання лісових ресурсів на II квартал 2015 р.;

- 01.07.2015 р. № 498 щодо перерахування банком до бюджету 13 670,50 грн. збору за використання лісових ресурсів на II квартал 2015 р.;

- 01.07.2015 р. № 499 щодо перерахування банком до бюджету 22 327,00 грн. збору за використання лісових ресурсів на II квартал 2015 р.;

- 01.07.2015 р. № 500 щодо перерахування банком до бюджету 33,66 грн. збору за використання лісових ресурсів на II квартал 2015 р.;

- 01.07.2015 р. № 501 щодо перерахування банком до бюджету 859 830,00 грн. податку на прибуток за 2015 р.;

- 01.07.2015 р. № 502 щодо перерахування банком до фонду 2 319 344,87 грн. нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне с урахування за 2015 рік.

Згідно виписки по рахунку підприємства № 9101 Філії «Центральне регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» станом на 27.07.2015 р. на поточному рахунку підприємства залишок грошових коштів становить 6 246 203,18 грн.

Крім того, наявність грошових коштів на поточному рахунку позивача у банку підтверджена рішенням Господарського суду м. Києва від 29.04.2015 р. у справі № 910/3877/15-г та рішенням Господарського суду м. Києва від 22.06.2015 р. у справі № 906/218/15.

Позивач направив відповідачу лист (вих. № 464 від 02.07.2015 р.) з вимогою терміново виконати вищевказані платіжні доручення. ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» даний лист отримало 02.07.2015 р., про що свідчить штамп вхідної кореспонденції відповідача на даному листі.

Однак, станом на день звернення з даним позовом до суду вищевказані платіжні доручення виконано банківською установою не було.

За таких обставин, Державне підприємство «Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство» звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про зобов'язання перерахувати грошові кошти в розмірі 6 246 203, 00 грн. з рахунку Державного підприємства «Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство» р/р 9101 в Філії «Центральне регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», МФО 300937 на поточний рахунок № 1700, відкритий в ПАТ «Укрсиббанк».

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банк зобов'язаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів працівників банку і клієнтів, а також конфлікту інтересів клієнтів банку.

Згідно зі ст. 339 ГК України, фінансове посередництво здійснюється банками у формі банківських операцій. Основними видами банківських операцій є депозитні, розрахункові, кредитні, факторингові та лізингові операції. Перелік банківських операцій визначається законом про банки і банківську діяльність. Банківські операції провадяться в порядку, встановленому Національним банком України.

Частинами 4, 5 ст. 341 ГК України встановлено, що при безготівкових розрахунках усі платежі провадяться через установи банків шляхом перерахування належних сум з рахунку платника на рахунок одержувача або шляхом заліку взаємних зобов'язань і грошових претензій. Платежі здійснюються у межах наявних коштів на рахунку платника. У разі потреби банк може надати платникові кредит для здійснення розрахунків. Установи банків забезпечують розрахунки відповідно до законодавства та вимог клієнта, на умовах договору на розрахункове обслуговування. Договір повинен містити реквізити сторін, умови відкриття і закриття рахунків, види послуг, що надаються банком, обов'язки сторін та відповідальність за їх невиконання, а також умови припинення договору.

Частиною 6 ст. 342 ГК України передбачено, що порядок відкриття рахунків в установах банків, форми розрахунків та порядок їх здійснення визначаються законом про банки і банківську діяльність, іншими законами, а також нормативно-правовими актами Національного банку України.

Згідно ч. 4 ст. 1088 ЦК України, порядок здійснення безготівкових розрахунків регулюється цим Кодексом, законом та банківськими правилами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1089 ЦК України, за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Згідно ч. 1 ст. 1091 ЦК України, банк, що прийняв платіжне доручення платника, повинен перерахувати відповідну грошову суму банкові одержувача для її зарахування на рахунок особи, визначеної у платіжному дорученні.

Відповідно до ст. 1092 ЦК України, у разі невиконання або неналежного виконання платіжного доручення клієнта банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та закону. У разі невиконання або неналежного виконання платіжного доручення у зв'язку з порушенням правил розрахункових операцій виконуючим банком відповідальність може бути покладена судом на цей банк. Якщо порушення банком правил розрахункових операцій спричинило помилковий переказ банком грошових коштів, банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та закону.

За приписами ч. 3 ст. 1066 ЦК України, банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Статтею 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідно до пунктів 1.30, 1.35 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (надалі - Закон), платіжне доручення - це розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача; розрахунковий документ - документ на переказ коштів, що використовується для ініціювання переказу з рахунка платника на рахунок отримувача.

Згідно з пунктом 8.1 статті 8 Закону, банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня. Банки та їх клієнти мають право передбачати в договорах інші, ніж встановлені в абзацах першому та другому цього пункту, строки виконання доручень клієнтів.

Пунктами 8.2, 8.3 статті 8 Закону передбачено, що банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, яке міститься в документі на переказ готівки, протягом операційного часу в день надходження цього документа до банку. Банки та їх клієнти мають право обумовлювати в договорах інші, ніж встановлені в цьому пункті, строки переказу готівки. За порушення строків, встановлених пунктами 8.1 та 8.2 цієї статті, банк, що обслуговує платника, несе відповідальність, передбачену цим Законом.

За приписами пункту 21.1 статті 21 та статті 22 Закону, ініціювання переказу проводиться, зокрема, шляхом подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа. Ініціювання переказу здійснюється за платіжним дорученням.

Відповідно до пунктів 22.4, 22.7, 22.9 статті 22 Закону, під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку. Банки мають забезпечувати фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання. У разі відмови з будь-яких причин у прийнятті розрахункового документа банк має повернути його ініціатору не пізніше наступного операційного дня банку із зазначенням причини повернення. У разі недостатності на рахунку платника коштів для виконання у повному обсязі розрахункового документа стягувача на момент його надходження до банку платника цей банк здійснює часткове виконання цього розрахункового документа шляхом переказу суми коштів, що знаходиться на рахунку платника, на рахунок отримувача.

Статтею 30 Закону передбачено, що переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі. Банк отримувача в разі надходження суми переказу протягом операційного дня зобов'язаний її зарахувати на рахунок отримувача або виплатити йому в готівковій формі в той самий день або в день (дата валютування), зазначений платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки.

Пунктом 2.19 Інструкції встановлено, що розрахункові документи, що надійшли до банку протягом операційного часу, банк виконує в день їх надходження. Розрахункові документи, що надійшли після операційного часу, банк виконує наступного операційного дня.

Відповідач жодних обґрунтованих доказів на спростування обставин, викладених у позові, суду не надав.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення», рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

За таких обставин, оцінивши всі надані докази та пояснення в їх сукупності, враховуючи те, що наявні у справі матеріали свідчать про обґрунтованість вимог позивача щодо зобов'язання ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» перерахувати грошові кошти в розмірі 6 246 203, 00 грн. з рахунку Державного підприємства «Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство» р/р 9101 в Філії «Центральне регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», МФО 300937 на поточний рахунок № 1700, відкритий в ПАТ «Укрсиббанк» визнається судом таким, що підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 22, 32,33, 43, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Банк Фінанси та Кредит» (04050, м. Київ, вул. Артема, 60, ) перерахувати на користь Державного підприємства «Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство» (11708, Житомирська область, Новград-Волинський район, село Майстрів, вул. Шепетівська, 11, ) грошові кошти в розмірі 6 246 203 (шість мільйонів двісті сорок шість тисяч двісті три) грн. 00 коп. з рахунку Державного підприємства «Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство» р/р 9101 в Філії «Центральне регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», МФО 300937, на поточний рахунок № 1700, відкритий в ПАТ «Укрсиббанк» (61001, м. Харків, проспект Московський, 60, ).

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (04050, м. Київ, вул. Артема, 60, ) на користь Державного підприємства «Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство» (11708, Житомирська область, Новград-Волинський район, село Майстрів, вул. Шепетівська, 11, ) 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. витрат на сплату судового збору.

4. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

5. Дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення його повного тексту і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Повне рішення складено 21.09.2015 р.

Суддя І.О. Андреїшина