РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2015Справа №910/17740/13
За позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра»

до 1) Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція»;

2) Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у

м. Києві

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - фізична особа ОСОБА_1, та

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - фізична особа ОСОБА_2

про визнання недійсним аукціону.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Мінін С.О. (представник за довіреністю);

від відповідачів - не з'явилися;

від третіх осіб - не з'явилися.

СУТЬ СПОРУ:

На новий розгляд до Господарського суду міста Києва передані вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі - Позивач) до Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» (далі - Відповідач-1) та Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві (далі - Відповідач-2), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - фізична особа ОСОБА_1, та на стороні позивача - фізична особа ОСОБА_2 про (у редакції пояснення від 20.08.2015) визнання недійсним аукціону з реалізації рухомого майна - автомобіля марки Hummer, модель Н2, рік випуску - 2007, білого кольору, д.р.н. НОМЕР_2.

Позовні вимоги мотивовані, зокрема, неповідомлення Позивача про передачу автомобіля на реалізацію, втратою чинності станом на день проведення аукціону висновку з експертної оцінки майна, порушення Відповідачами приписів Порядку реалізації арештованого майна та відсутністю згоди Позивача, як заставодержателя, на реалізацію автомобіля в рамках зведеного виконавчого провадження.

Відзивів на позов Відповідачі під час нового розгляду справи не подали, тому суд виходить із викладених ними раніше заперечень, які у письмовому вигляді наявні у матеріалах справи, та з наданих ними письмових доказів.

Треті особи також письмових пояснень під час нового розгляду справи не подали.

Відповідачі та Треті особи представників у судове засідання не направили, хоча судом були вчинені всі дії щодо належного повідомлення їх про призначення справи до розгляду в засіданні суду, про час і місце його проведення, оскільки ухвали суду надсилалися на їх адреси місцезнаходження згідно відомостей, які містяться у ЄДРЮО та ФОП та у матеріалах справи, тому будь-які несприятливі наслідки ненаправлення повноважних представників покладаються на кожного з Відповідачів та третіх осіб відповідно.

Судом враховано, що відповідно до пункту 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Явка представників сторін та третіх осіб у засідання обов'язковою не визнавалась, і перед судом не доведено обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір у даному судовому засіданні. Отже, суд дійшов висновку про відсутність встановлених ст. 77 ГПК України підстав для відкладення розгляду справи та відповідно до статті 75 ГПК України, здійснює розгляд справи за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Позивача, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

31.01.2008 між Позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір «Автопакет» №35/АПМК/06/2008/840, відповідно до умов якого, останньому надано грошові кошти у розмірі 180530, 00 доларів США та за яким в заставу був переданий автомобіль марки «Нummer», рік випуску 2007, державний номерний знак НОМЕР_1. За умовами договору при порушенні ОСОБА_2 умов договору щодо строку виконання зобов'язання, у Позивача виникає безумовне та безспірне право на задоволення вимог, забезпечених заставою, за рахунок предмета застави.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 07.12.2011 у справі № 2-1198/11 задоволені позовні вимоги Позивача та стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_2, ТОВ «Парадайс2 заборгованість за договором № 35/АПМК/06/2008/840 від 31.01.2008.

Відповідно до постанови ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві (Відповідач-2) 18.04.2011 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-2424/2010 від 09.02.2011 про стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_2, ТОВ «Парадайс» 2223901,84 грн., було відкрито виконавче провадження ВП № 25917549, та у ході виконавчого провадження державним виконавцем 13.04.2012 було здійснено опис та арешт майна боржника - автомобіль марки «Нummer», рік випуску 2007, державний номерний знак НОМЕР_1.

Державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві 24.04.2012 у виконавчому провадженні № 25917549 винесено постанову про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ТОВ «Українська експертна група» в особі директора ОСОБА_3

Відповідно до Висновку з експертної оцінки майна - колісного транспортного засобу, проведеного 08.06.2012 ТОВ «Українська експертна група», вартість колісного транспортного засобу - автомобіля «Нummer», рік випуску 2007, державний номерний знак НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_2, становить 324843 грн. без урахування ПДВ. Згідно з відмітками, зробленими на Висновку з експертної оцінки майна - колісного транспортного засобу, проведеного 08.06.2012 ТОВ «Українська експертна група», зокрема Позивач та ОСОБА_2 були ознайомлені з вказаним висновком.

Між ВДВС Оболонського РУЮ м. Києва та Відповідачем-1 23.11.2012 було укладено Договір № К-547-ОБ-з про надання послуг з організації і проведення аукціону щодо реалізації арештованого рухомого майна, предметом якого є здійснення сторонами дій, пов'язаних з виконанням умов Генерального договору про реалізацію арештованого майна, на яке звернено стягнення державними виконавцями при примусовому виконанні рішень № 1 від 06.01.2012 з надання послуг по реалізації арештованого рухомого майна, на яке звернено стягнення державним виконавцем при примусовому виконанні рішень судів та інших органів (посадових осіб).

За цим договором ВДВС Оболонського РУЮ м. Києва передає спеціалізованій організації рухоме майно арештоване державним виконавцем, а спеціалізована організація надає послуги з організації і проведення аукціону з реалізації рухомого майна у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», іншими законами України, Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції №42/5 від 15.07.1999 та іншими нормативно-правовими актами України.

Відповідно до п. 1.3 вказаного Договору на аукціон передається арештоване рухоме майно за наступними характеристиками: майно арештоване при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-2424 від 09.02.2011, виданого Оболонським районним судом міста Києва, а саме: автомобіль «Нummer» Н2, рік випуску 2007, білого кольору, № кузова НОМЕР_3, що є власністю ОСОБА_2, стягувач - Позивач, ціна майна визначена суб'єктом оціночної діяльності - 324843 грн. без ПДВ.

На сайті Системи реалізації конфіскованого та арештованого майна 30.11.2012 було опубліковано повідомлення № 469552 про аукціон з продажу автомобіля «Нummer» Н2, рік випуску 2007, білого кольору, № кузова НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, тип - легковий універсал, реєстраційний номер лоту № 865894, який відбудеться 18.12.2012 о 11:00 год., кінцевий термін реєстрації 03.12.2012 о 18:00 год.

За результатами проведених 18.12.2012 прилюдних торгів з реалізації рухомого майна, що належить ОСОБА_2 складено протокол № 1-К-574-ОБ-з, згідно якого переможцем аукціону визнано ОСОБА_1.

Предметом позову є матеріально-правова вимога Позивача до Відповідача-1 та Відповідача-2 про визнання недійсним аукціону. Підставами позову визначено:

- неповідомлення Позивача про передачу автомобіля «Нummer», державний номерний знак НОМЕР_1 на реалізацію, оскільки Відповідачем-1 не було розміщено інформацію про проведення торгів на сайті МЮУ чи в засобах масової інформації;

- втрата чинності станом на день проведення аукціону висновку від 08.06.2012 ТОВ «Українська експертна група» з експертної оцінки майна - автомобіля «Нummer», державний номерний знак НОМЕР_1;

- порушення Відповідачами приписів п. 3.6 Порядку № 42/5 від 15.07.1999;

- автотранспортний засіб, який був предметом забезпечення за кредитними зобов'язаннями громадянина ОСОБА_2 перед банком, всупереч відсутності згоди заставодержателя щодо реалізації майна в рамках зведеного виконавчого провадження було реалізовано, чим проігноровано законні права та порушено майнові права Позивача як заставодержателя.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на аукціоні, яка полягає в продажу майна боржника, на яке звернено стягнення і яке підлягає примусовій реалізації, за яким його власником стає покупець, що у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення аукціонів, складання за результатами їх проведення протоколу, який підписується ліцитатором та переможцем аукціону, а також акта про проведений аукціон, є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на аукціоні, а отже, є правочином.

Оскільки відчуження майна на аукціоні відноситься до угод купівлі-продажу, то така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені чч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 ЦК України).

Разом з тим слід зазначити, що оскільки виходячи із змісту ч. 1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами аукціону правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами аукціону, то підставами для визнання аукціону недійсним є порушення встановлених законодавством правил проведення аукціону, визначених Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 15.07.1999 № 42/5.

Отже, при вирішенні спору про визнання аукціону недійсним необхідно встановити: чи мало місце порушення вимог Порядку реалізації арештованого майна при проведенні аукціону; чи вплинули ці порушення на результати торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів заявника позову, який оспорює результати торгів.

Частиною 3 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону, визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Частинами 2, 3, 4 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право сторін виконавчого провадження оскаржити результати оцінки майна та порядок їх оскарження до передачі майна на реалізацію. У разі коли сторона виконавчого провадження не реалізувала своє право оскарження звіту суб'єкта оціночної діяльності в передбачений законом строк, цей звіт про оцінку майна набуває чинності і є підставою для реалізації майна з прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною у звіті (ч. 5 ст. 58, ч. 3 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження»).

Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку звіт втрачає чинність і оцінка майна проводиться повторно.

У постанові Верховного Суду України від 01.10.2014 у справі № 6-147цс14 викладено правову позицію, згідно з якою, виходячи з правового аналізу наведених норм необхідно дійти висновку про те, що звіт про оцінку майна є чинним, якщо від дня його підписання до дня проведення прилюдних торгів пройшло не більше шести місяців. Після збігу цього строку обов'язковою умовою призначення й проведення прилюдних торгів є отримання нового звіту про оцінку майна.

При цьому, проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який втратив чинність, є порушенням ч. 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» та підставою для визнання таких торгів недійсними.

Згідно з ч. 1 ст. 11128 ГПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 11116 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Судом встановлено, що станом на день призначення та проведення аукціону - 18.12.2012 строк дії висновку з експертної оцінки спірного автомобіля від 08.06.2012 вже закінчився 10.12.2012, а новий звіт про оцінку майна отримано не було (новий звіт не було замовлено, а отже не було отримано).

При цьому судом відхиляються заперечення проти позову, що призначити дату проведення аукціону раніше ніж на 17.12.2012 (15.12.2012 та 16.12.2012 вихідні дні) Відповідач-1 міг лише з порушенням приписів п. 3.6 Порядку, тому в організатора торгів були наявні підстави для проведення прилюдних торгів 18.12.2012.

Натомість суд зазначає, що організатор торгів - Відповідач-1, був обізнаний з приписами закону щодо втрати чинності звітом про оцінку майна, а отже повинен був врахувати приписи законодавства та, або вивісити оголошення раніше та отже призначити ранішу дату проведення торгів, або не проводити торги до отримання нового звіту про оцінку майна, який був би чинним на дату проведення торгів. Відтак, Відповідач-1 свідомо пішов на порушення законодавства, призначив та провів торги з реалізації спірного автомобіля за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який втратив чинність, що є порушенням ч. 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» та підставою для визнання таких торгів недійсними.

Отже суд констатує, що мало місце порушення вимог Порядку реалізації арештованого майна при проведенні аукціону - було призначено та проведено торги з реалізації спірного автомобіля за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який втратив чинність на дату проведення торгів. При цьому таке порушення вплинуло на результат торгів - спірний автомобіль було реалізовано за ціною, правомірність якої на дату проведення торгів не була підтверджена у встановленому законом порядку, тобто була нечинною, в результаті того сторони не понесли витрат та не отримали матеріальної вигоди у законному розмірі.

Порушення прав і законних інтересів заявника позову, який оспорює результати торгів, суд вбачає у наступному.

Відповідно до Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. У силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Як було встановлено та описано вище судом, 31.01.2008 між Позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір «Автопакет» № 35/АПМК/06/2008/840, відповідно до умов якого в заставу був переданий автомобіль марки «Нummer», рік випуску 2007, державний номерний знак НОМЕР_1. За умовами договору при порушенні ОСОБА_2 умов договору щодо строку виконання зобов'язання, у Позивача виникає безумовне та безспірне право на задоволення вимог, забезпечених заставою, за рахунок предмета застави.

Частинами 6 та 7 ст. 20 Закону України «Про заставу» передбачено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа, суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Частинами 1 та 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» визначено особливості звернення стягнення на заставлене майно. Звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі:

- виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів;

- якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Отже, Закон України «Про виконавче провадження» допускає можливість стягнення на заставлене майно боржника для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями виключно у двох вищенаведених випадках.

Відповідно до частини 4 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває у заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 07.12.2011 у справі № 2-1198/11, задоволені позовні вимоги Позивача та стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_2, ТОВ «Парадайс» заборгованість за договором № 35/АПМК/06/2008/840 від 31.01.2008. Виконавчі документи по даному рішенню до виконання не пред'являлися.

Судом встановлено, що Позивачем було здано до канцелярії ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві заяву, якою поінформовано державного службовця про свою позицію щодо заборони здійснювати будь-які дії спрямовані на реалізацію спірного автомобіля. При цьому було зазначено, що розмір заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором з Позивачем перевищує фактичну вартість заставного майна, а тому на нього не може бути звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості перед іншими боржниками, інакше це буде порушенням ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження».

Проте державним виконавцем не було прийнято до уваги повідомлення Позивача, та не враховано, що реалізоване 18.12.2012 майно перебувало у заставі і мало особливий статус «заставного» майна, тому у державного виконавця з урахуванням позиції Позивача не було правових підстав для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями спірного автомобіля у порядку ч. 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», чим було порушено забезпечене право Позивача як заставодержателя.

З огляду на наведене, питання повідомлення чи не повідомлення Позивача про проведення аукціону 18.12.2012, незазначення додаткової інформації щодо автомобіля, ненадання заперечень з боку Позивача на висновок від 08.06.2012, звернення чи не звернення Позивача з позовом до суду про зняття арешту із автомобіля - для вирішення даного спору значення не має, оскільки судом встановлено протиправність як призначення так і проведення аукціону 18.12.2012, та порушення у зв'язку з його призначенням та проведенням прав Позивача, як заставодержателя, що є підставами для визнання аукціону недійсним.

Судовий збір відповідно до ст. 49 ГПК України, сплачений Позивачем за звернення до суду з даним позовом, покладається на Відповідачів у рівних розмірах.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним аукціон 18.12.2012 з реалізації рухомого майна - автомобіля марки Hummer, модель Н2, рік випуску - 2007, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2.

Стягнути з Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» (08600, Київська обл., місто Васильків, вул. Соборна, 72; ідентифікаційний код 32277680) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (04053, м. Київ, вул. Артема, 15; ідентифікаційний код 20025456) 573 (п'ятсот сімдесят три) грн. 50 коп. судового збору.

Видати наказ.

Стягнути з Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві (04201, м. Київ, вул. Полярна, 13-А; ідентифікаційний код 35018577) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (04053, м. Київ, вул. Артема, 15; ідентифікаційний код 20025456) 573 (п'ятсот сімдесят три) грн. 50 коп. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 21.09.2015

Суддя Сташків Р.Б.