РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2015Справа №910/13253/15

За позовомКомунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва
ДоГромадського об'єднання користувачів комп'ютерних технологій для інвалідів «Вікно в світ»
Простягнення 16 452,02 грн.
Суддя Спичак О.М.

Без виклику представників сторін:

від позивача: Решетниченко О.С. - представник за довіреністю;

від відповідача: Перепеченко О.М. - керівник;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Громадського об'єднання користувачів комп'ютерних технологій для інвалідів «Вікно в світ» про стягнення 16 452,02 грн. з яких: 10 239,51 грн. - основного боргу, 5 549,93 грн. - інфляційних втрат, 662,58 грн. - 3 % річних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушені грошові зобов'язання за договором №32/401 про надання комунальних послуг від 17.12.2012 року.

Ухвалою суду від 20.04.2015 року було порушено провадження у справі № 910/13253/15 та призначено її до розгляду на 12.06.2015 року.

Представник позивача в судовому засіданні 12.06.2015 року подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено, а також надав усні пояснення відповідно до яких позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання 12.06.2015 року не з'явився, проте, 05.06.2015 року через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 12.06.2015 року розгляд справи відкладено на 06.07.2015 року.

Представник позивача в судовому засіданні 06.07.2015 року надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 06.07.2015 року надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги визнав, а також подав заяву про розстрочку виконання рішення.

Представник позивача проти задоволення заяви про розстрочку рішення не заперечував.

Відповідно до положень статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 06.07.2015 року на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

17.12.2012 року між Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва (підприємство, позивач) та Громадським об'єднанням користувачів комп'ютерних технологій для інвалідів «Вікно в світ» (споживач, відповідач), було укладено договір №32/401 про надання послуг (договір), відповідно до п.п. 1.1, 1.2 якого (розділ 1) підприємство на підставі укладених договорів в з виробниками і постачальниками комунальних послуг зобов'язалось транспортувати по внутрішньо будинкових мережах споживачу, що є орендарем нежилого приміщення (договір оренди №1541/1/2 від 01.04.2010 року) загальною площею 124,80 кв.м за адресою: м. Київ, вул. Ю.Гагаріна, 18, комунальні послуги, а споживач зобов'язався прийняти комунальні послуги та своєчасно їх оплатити.

Відповідно до п. 2.2. договору споживач до 10-го числа поточного місяця повинен сплатити рахунки за комунальні послуги (гаряче і холодне водопостачання, водовідведення, центральне опалення та витрати пов'язані із нарахуванням, збором, розщепленням та обліком платежів і перерахуванням коштів виробникам) минулого місяця, згідно табуляграм та груп рахунків постачальної організації.

Згідно п. 2.3 договору платежі за комунальні послуги вносяться споживачем на рахунок підприємства, згідно рахунків, що надсилаються, або отримуються споживачем особисто.

Строк дії договору згідно ч. 3 ст. 631 ЦК України з 01.10.2012 року по 30.03.2013 року (п.5.5).

Як зазначав позивач та, що не заперечував відповідач після закінчення строку дії договору оренди №1541/1/2 від 01.04.2010 року, відповідач продовжував користуватись орендованим приміщенням за адресою: м. Київ, вул. Ю.Гагаріна, 18 та отримувати комунальні послуги за вказаною адресою згідно договору №32/401 про надання послуг від 17.12.2012 року.

01.10.2014 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору, відповідно до умов якої сторони погодили з 01.08.2014 року розірвати договір про надання послуг №32/401 від 17.12.2012 року.

За період з 01.11.2012 року по 31.08.2014 року (фактичного користування приміщенням) відповідач отримав комунальні послуги загалом на суму 22 219,43 грн., з яких 1 732,08 грн. - за послуги з холодного водопостачання, 20 487,43 грн. - за послуги з центрального опалення, що підтверджується наявними в матеріалах справи групами рахунків та обліковими картками (табуляграмами) за спірний період.

Проте, відповідач свої зобов'язання за договором №32/401 про надання послуг від 17.12.2012 року, щодо оплати наданих послуг, виконав не повному обсязі, оплатив надані послуги в розмірі 11 980,00 грн., в зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість в розмірі 10 239,51 грн.

Представник відповідача проти наявності заборгованості за договором №32/401 про надання послуг від 17.12.2012 року в розмірі 10 239,51 грн. не заперечував.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно з частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Судом встановлено, що відповідач свої зобов'язання з оплати наданих, згідно договору №32/401 від 17.12.2012 року послуг, не виконав у зв'язку з чим його заборгованість становить 10 239,51 грн.

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу підлягають задоволенню повністю в сумі 10 239,51 грн.

Позивач за прострочення строків сплати за надані послуги, нарахував та просить стягнути з відповідача 5 549,93 грн. інфляційних втрат та 662,58 грн. 3% річних за період прострочення з 01.11.2012 року по 30.04.2015 року.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно зі ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок 3 % річних та інфляційних втрат, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов'язання та порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення 3 % річних підлягають задоволенню повністю у розмірі 662,58 грн., а позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню в сумі 5 494,68 грн.

Відповідач надав суду заяву в якій просив суд розстрочити виконання рішення суду на шість місяців рівними частинами, посилаючись на те, що Громадське об'єднання користувачів комп'ютерних технологій для інвалідів «Вікно в світ» є неприбутковою організацією, яка частково фінансується з бюджету м. Києва за програмою «Соціальне партнерство» на 2011-2015 роки, затвердженої рішенням Київської місткої ради від 17.02.2011 року №23/5410, кошти на оплату оренди та комунальних послуг виділяються з місцевого бюджету. Проте, у 2014 році кошти на оплату оренди та комунальних послуг відповідачу надані не були, в зв'язку з чим на даний час відповідач не має можливості сплатити заборгованість.

Позивач проти задоволення заяви про розстрочку виконання рішення не заперечував.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Відповідно до п. 7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Зважаючи на викладене, господарський суд приходить до висновку, що наведені відповідачем обставини та надані докази свідчать про необхідність розстрочення виконання рішення суду на шість місяців.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторін пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Громадського об'єднання користувачів комп'ютерних технологій для інвалідів «Вікно в світ» (місцезнаходження: 02094, м. Київ, пр-т Юрія Гагаріна, буд. 18, ) на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва (місцезнаходження: 02002, м. Київ, вул. Челябінська, буд. 9-Г, ) 10 239 (десять тисяч двісті тридцять дев'ять) грн. 51 коп. - основного боргу, 5 494 (п'ять тисяч чотириста дев'яносто чотири) грн. 68 коп. - інфляційних втрат, 662 (шістсот шістдесят дві) грн. 58 коп. - 3% річних та 1 820 (одну тисячу вісімсот двадцять) грн. 86 коп. - судового збору, розстрочивши виконання рішення суду на 6 (шість) місяців, з оплатою в наступному порядку:

- до 31.07.2015 року - 3 036,28 грн.;

- до 31.08.2015 року - 3 036,27 грн.;

- до 30.08.2015 року - 3 036,27 грн.;

- до 31.10.2015 року - 3 036,27 грн.;

- до 30.11.2015 року - 3 036,27 грн.;

- до 31.12.2015 року - 3 036,27 грн.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Спичак О.М.

Повне рішення складено

13.07.2015 року.