ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"04" вересня 2015 р. Справа № 916/2750/15

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Волкова Р.В.

при секретарі судового засідання Кришталь Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Експоагротехнології" (м.Полтава)

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Агро-Ритм" (Одеська обл., Любашівський р-н, смт.Любашівка) про стягнення 100295,55грн.

Суддя Волков Р.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 (за довіреністю).

Від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "Експоагротехнології", звернувся до господарського суду з позовом до відповідача, товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Агро-Ритм", про стягнення 100295,55грн. штрафу за договором поставки.

В обґрунтування своїх вимог посилається на укладання з відповідачем 20.02.2014 року договору поставки № СФ-0000007, поставку відповідачу певної продукції відповідно до умов договору, порушення відповідачем строків її оплати, винесення господарським судом Одеської області рішення від 13.01.2015 по справі № 916/3979/14 рішення про стягнення з відповідача 668637грн. заборгованості, 27753,02грн. 15% річних, 13927,80грн. судового збору та інші вказані у позовній заяві обставини.

Відповідач в судове засідання не зявився, відзив на позовну заяву суду не направив, тому справу розглянуто за наявними матеріалами відповідно до вимог ст.75 Господарського процесуального Кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

Між позивачем та відповідачем був підписаний договір поставки № СФ-0000007 від 20.02.2014 року.

Згідно з п.1.1 договору позивач повинен був передати у власність , а відповідач прийняти і оплатити засоби захисту рослин та насіння згідно переліку.

Рішенням господарського суду Одеської області від 13.01.2015 по справі № 916/3979/14 був частково задоволений позов товариства з обмеженою відповідальністю "Експоагротехнології" до товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Агро-Ритм" та з останнього стягнуто заборгованість у розмірі 668 637 грн., 15 % річних у розмірі 27 753,02грн. та судовий збір у розмірі 13 927,80грн.

Відповідно до ч.3 ст.35 Господарського процесуального Кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Факт поставки позивачем за договором поставки № СФ-0000007 від 20.02.2014 року товару на суму 668 637 грн. та невиконання відповідачем свого договірного обовязку щодо оплати отриманого товару встновлено рішенням господарсьокго судуОдеської області від 13.01.2015 по справі № 916/3979/14.

Пунктом 6.4 договору сторони визначили, що у випадку прострочення відповідачем виконання зобовязань щодо оплати, він додатково сплачує позивачеві штраф у розмірі 15 відсотків від ціни договору. Пунктом 2.1 договору встановлена його ціна у сумі 668637грн. та обовязок щодо її оплати доне пізніше 01.04.2014 року.

Зазначений договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань відповідно до ст.175 Господарського Кодексу України.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в ст.193 ГК України, яка регламентує, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 525 Цивільного Кодексу України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або зміну його умов не, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) ст. 610 ЦК України кваліфікує як порушення зобов'язання.

Згідно з ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов'язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

За таких обставин вимоги позивача про стягнення з відповідача 100295,55грн. штрафу обгрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно зі ст.44 Господарського процесуального Кодексу України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту є гонорар. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

До матеріалів справи позивачем наданий Договір про надання адвокатських послуг № 8 від 01.07.2015. З пункту 1.1 вказаного договору чітко вбачається, щ йдеться про надання адвокатських послуг з питань стягнення боргу (штрафу) за договором поставки № СФ-0000007 від 20.02.2014 року. Також суду надане платіжне доручення № 387 від 02.07.2015 про сплату 20000грн. за надання адвокатських послуг згідно договору № 8 від 01.07.2015 та акт здачі-приймання наданих послуг № 1 від 28.07.2015.

Відповідно до п.6.3. постанови Пленум Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Згідно п.6.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" розподіл сум інших, крім судового збору, судових витрат здійснюється за загальними правилами частини п'ятої статті 49 ГПК, тобто при задоволенні позову вони покладаються на відповідача, при відмові в позові - на позивача, а при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За тими ж правилами здійснюється й розподіл сум цих витрат у розгляді господарським судом апеляційних і касаційних скарг.

За таких обставин, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 2005,92грн. витрат зі сплати судового збору та 20000грн. витрат на оплату послуг адвоката.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 611, 612, 629 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 175, 193 Господарського Кодексу України, 22, 33, 35, 36, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Експоагротехнології"про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Агро-Ритм" 100 295 (сто тисяч двісті дев`яносто п`ять) грн., 55 коп. штрафу за договором поставки № СФ-0000007 від 20.02.2014 року задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Агро-Ритм" (66521, Одеська обл., Любашівський р-н, смт. Любашівка, вул. Леніна, 27, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Експоагротехнології" (36021, м. Полтава, вул. Михайла Грушевського, 1, к.114, ) 100295(сто тисяч двісті дев`яносто п`ять) грн., 55 коп. штрафу, 2005 (дві тисячі п`ять) грн., 92 коп. витрат зі сплати судового збору та 20 000 (двадцять тисяч)грн., 00 коп. витрат на оплату послуг адвоката.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області протягом десяти днів з моменту складення повного рішення. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 09 вересня 2015 р.

Суддя Р.В. Волков