ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2015 року Справа № 904/1081/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кузнецова В.О.

суддів: Науменка І.М., Вечірка І.О. (зміна складу колегії відбулась на підставі розпорядження голови суду від 02.09.2015 р.),

секретар судового засідання: Ситникова М.Ю.

за участю сторін:

від відповідача: ОСОБА_1, представник, довіреність №б/н від 15.01.2015 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фермерського господарства "Нива-2007" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2015 р. у справі

за заявою фермерського господарства "Нива-2007", с.Юнаківка, Сумської області

до товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "АЛЬБІОН", м.Дніпропетровськ

про повернення безпідставно набутих коштів

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2015 р. у даній справі (суддя Бєлік В.Г.) в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Згадане рішення мотивовано посиланням на те, що кошти були отримані відповідачем на підставі умов договору купівлі-продажу укладеному між сторонами у справі, а тому у даному випадку неможливо застосувати положення ст.1212 ЦК України.

Не погодившись з даним рішенням, фермерське господарство "Нива-2007" подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

На думку скаржника, договір № 917 від 03.06.2014 р. не підписаний уповноваженою особою фермерського господарства "Нива-2007", обов'язки за договором не виконані в повному обсязі жодною із сторін, а тому договору є таким, що не створює жодних юридичних наслідків для позивача та відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду залишити без змін.

Відповідач вважає, що у спірних правовідносинах, які склалися між сторонами, існувала правова підстава збереження відповідачем майна за рахунок позивача, а саме укладений договір купівлі-продажу № 917 АЛ від 03.06.2014 р.

Позивач не забезпечив в судове засідання явку повноважного представника, надав суду клопотання про розгляд справи за відсутністю його представника.

Враховуючи, що явка представника позивача обов'язковою в судове засідання не визнавалась, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за його відсутністю.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши відповідність оскарженого рішення нормам матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з урахуванням наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно платіжного доручення № 90 від 05.06.2014 р. позивач перерахував відповідачу 30 000,00 грн., призначення платежу: рахунок № 14187 від 03.06.2014 р. (договір № 917АЛ від 03.06.2014 р.) за сівалку у т.ч. ПДВ 5000,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.181 ГК України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч. 1 ст. 639 ЦК України).

За ч.1 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (ч. 2 ст. 642 ЦК України).

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Фермерське господарство "Нива-2007" виставивши рахунок № 14187 від 03.06.2015 р. на суму 40 000,00 грн., фактично здійснило пропозицію укласти договір купівлі-продажу, а товариство з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Альбіон" здійснивши часткову попередню оплату, прийняло цю пропозицію.

Згаданий рахунок містить умови щодо найменування товару, його кількість, код, ціну, найменування валюти, в якій її визначено, усі банківські реквізити, необхідні для проведення банківської операції.

Таким чином, між сторонами у спрощений спосіб укладено договір купівлі-продажу.

Предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 30000,00 грн., як безпідставно отриманих відповідно до ст. 1212 ЦК України.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз даної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов'язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

За змістом ч. 1 статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Відповідно до ч.1, п. 1 ч.2 ст. 11, ч.ч. 1,2 ст. 509 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст. 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Частиною 1 статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із частинами першою та другою статті 205 ЦК України правочин може вичинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Системний аналіз положень частини першої, п.1 ч.2 ст. 11, ч.1 ст. 177, ч. ч.1 ст. 202, частин першої та другої ст. 205, ч.1 ст. 207, ч.1 ст. 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Відповідач набув грошові кошти на підставі договору купівлі-продажу, укладеного у спрощений спосіб.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необґрунтованість посилань позивача на те, що оспорювана сума вважається отриманою відповідачем безпідставно в розумінні статті 1212 ЦК України.

Встановивши безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, місцевий господарський суд обґрунтовано відмовив позивачу в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, прийнятого з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103,105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фермерського господарства "Нива-2007" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2015 р. у справі №904/1081/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом 20 днів.

Постанова складена в повному обсязі 07.09.2015 р.

Головуючий суддя В.О.Кузнецов

Судді І.М.Науменко

ОСОБА_2