ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2015 р.Справа № 922/3097/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ольшанченка В.І.

при секретарі судового засідання Черновій В.О.

розглянувши справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" (м. Київ)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтотранс Плюс" (м. Харків)
про стягнення 27334,66 грн.,
за участю представників:

позивача - не з'явився,

відповідача - ОСОБА_1 (довіреність від 02.07.2015 р.),

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму в розмірі 27334,66 грн. по відшкодуванню шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно зі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Позивач надіслав клопотання про розгляд справи без участі його представника, посилаючись на неможливість прийняти участь у судовому засіданні 15.06.2015 р. о 11-00 год. через участь в іншому судовому засіданні.

Розглянувши дане клопотання, суд вважає за необхідне відхилити його як необґрунтоване та не підтверджене документально, а також тому, що воно стосується минулого судового засідання.

Позивач не надав витребувані судом документи.

Представник позивача не зявився у судове засідання, про причини неявки суду не повідомив, хоча позивач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач надав клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ПАТ «Завод ім. Фрунзе».

Розглянувши дане клопотання, суд вважає за необхідне відхилити його, оскільки відповідачем не обґрунтовано яким чином рішення суду може вплинути на права та обовязки ПАТ «Завод ім. Фрунзе».

Також відповідач надав клопотання про залучення до участі у справі у якості співвідповідача ОСОБА_2.

Розглянувши дане клопотання, суд вважає за необхідне відхилити його, оскільки: по-перше, згідно зі ст. 21 ГПК України відповідачем за даною справою не може бути фізична особа; по-друге, відповідач не навів обґрунтування та не надав доказів наявності солідарної відповідальності.

Крім того, відповідач надав клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, в якій просить призначити судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручити експертам ХНДІСЕ. На вирішення експертів поставити питання: яка дійсна вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_1 з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством? А також просить зупинити провадження у справі.

Розглянувши надане клопотання, суд вважає за необхідне відхилити його як необґрунтоване, оскільки відповідач посилається на необґрунтованість рахунків-фактур ПАТ «Завод ім. Фрунзе» не вказуючи ніяких зауважень щодо наявного у матеріалах справи звіту фахівця-автотоварознавця №144958 від 06.07.2014 р.

Відповідач надав заперечення на позовну заяву, в яких просить відмовити в позові повністю. Свої заперечення обґрунтовує тим, що: копії документів, доданих до позову, не засвідчені позивачем; право регресу у позивача могло виникнути лише до винної особи, якою відповідно до постанови Київського районного суду м. Харкова по справі №640/13809/14-п визнано ОСОБА_2; звіт №1444958 виконаний фахівцем-автотоварознавцем без урахування вимог ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; сплачена позивачем сума страхового відшкодування у розмірі 27334,66 грн. на рахунок ПАТ «Завод ім. Фрунзе» не відповідає звіту №144958 фахівця-автотоварознавця та не надано доказів виконання ПАТ «Завод ім. Фрунзе» ремонтних робіт.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представника відповідача, суд встановив наступне.

30.04.2014 р. між ПрАТ «СК «Уніка» (надалі позивач, страховик) та ТОВ «УКРАВТОТРАНС ПЛЮС» (надалі - відповідач, страхувальник) був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/0839831, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу БАЗ А 079.14, державний номер НОМЕР_2.

08.06.2014 р. на вулиці Пушкінській у м. Харкові відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Nissan Qashqai д/н НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 та транспортного засобу БАЗ А 079.14 д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2, який залишив місце ДТП.

Згідно з довідкою ДАІ автомобіль НОМЕР_4 зазнав механічних пошкоджень у ДТП.

Відповідно до довідки ДАІ №9397097 про ДТП від 26.06.2014 р. та постанови Київського районного суду м. Харкова від 22.08.2014 р. по справі №640/13809/14-п вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення ОСОБА_2 п.п. 2.10, 12.1, 13.1 ПДР України, за що він був притягнутий до адміністративної відповідальності за статтями 122-4, 124 КУпАП.

Автомобіль Nissan Qashqai д/н НОМЕР_3 належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії САО 409878 від 12.12.2012 р.

Автобус БАЗ А 079.14 д/н НОМЕР_2 належить ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії САЕ 552563 від 26.05.2011 р.

Відповідач користується автобусом БАЗ А 079.14 д/н НОМЕР_2 на підставі договору майнового найму (оренди) транспортних засобів від 18.10.2011 р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського МНО Молодчою 18.10.2011 р. за реєстр. №4859.

ОСОБА_2 був прийнятий на роботу до відповідача водієм автотранспортного засобу категорії Д з 10.04.2012 р., що підтверджується копією наказу №195/ВК від 10.04.2012 р.

Під час скоєння ДТП водій ОСОБА_2 виконував свої трудові обовязки, що підтверджується копією подорожнього листа №104 від 08.06.2014 р.

18.06.2014 р. до позивача на підставі полісу №АІ/0839831 звернувся потерпілий ОСОБА_3 з поясненнями про ДТП, а 27.06.2014 р. з заявою про виплату матеріального збитку.

06.07.2014 р. на замовлення позивача фахівець-автотоварознавець надав звіт №144958 про дослідження автомобіля НОМЕР_4, за яким матеріальний збиток, завданий власникові Nissan Qashqai д/н НОМЕР_3 в результаті його пошкодження в ДТП складає 26171,10 грн.

12.09.2014 р. позивачем на підставі звіту №144958 дослідження фахівця-автотоварознавця від 06.07.2014 р., було складено страховий акт №00144958 на суму 25671,10 грн.

На підставі вищевказаних документів позивачем здійснено виплату страхового відшкодування згідно заяви ОСОБА_3 на виплату матеріального збитку ВАТ «Завод ім. Фрунзе» в сумі 25671,10 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №013815 від 24.09.2014 р.

02.10.2014 р. позивачу надійшов лист від сервісного центру ВАТ «Завод ім. Фрунзе» де здійснювався ремонт автомобіля НОМЕР_4 про здійснення доплати згідно рахунку ЗиФ-0248858 від 02.10.2014 р. у звязку із зміною цін на запчастини в дилерській мережі NISSAN.

04.11.2014 р. позивачем було складено страховий акт №0014458/1 про здійснення доплати в сумі 1663,56 грн.

05.11.2014 р. позивачем перераховано сервісному центру ВАТ «Завод ім. Фрунзе» страхове відшкодування в сумі 1663,56 грн. платіжним дорученням №019264.

10.02.2015 р. позивач надіслав відповідачу претензію №998 з вимогою відшкодування шкоди в сумі 27334,66 грн.

Відповідач не сплатив позивачу відшкодування та відповіді не дав.

Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є видом обовязкового страхування згідно з пунктом 9 статті 7 Закону України „Про страхування.

Пункт 3 частини 1 статті 988 ЦК України встановлює обовязок страховика у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Стаття 990 ЦК України зазначає, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ч. 2 ст. 36 «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у звязку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно зі ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідного до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.

Згідно зі ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 9 Закону України „Про страхування та ст. 12 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, крім випадків відшкодування шкоди, завданої життю та/або здоровю потерпілих.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_4 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу визначена у звіті №144958 дослідження фахівця-автотоварознавця від 06.07.2014 р. в сумі 26171,10 грн. Ця сума була зменшена на суму франшизи 500,00 грн.

Реальна вартість втраченого майна на момент розгляду справи та виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, становить 27334,66 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач не надав доказів відшкодування завданої шкоди.

Посилання відповідача на те, що копії документів, доданих до позову, не засвідчені позивачем спростовуються матеріалами справи.

Заперечення відповідача про те, що, право регресу у позивача могло виникнути лише до винної особи, якою відповідно до постанови Київського районного суду м. Харкова по справі №640/13809/14-п визнано ОСОБА_2, є безпідставними, оскільки згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.

Посилання відповідача на те, що звіт №1444958 виконаний фахівцем-автотоварознавцем без урахування вимог ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Заперечення відповідача про те, що сплачена позивачем сума страхового відшкодування у розмірі 27334,66 грн. на рахунок ПАТ «Завод ім. Фрунзе» не відповідає звіту №144958 фахівця-автотоварознавця та не надано доказів виконання ПАТ «Завод ім. Фрунзе» ремонтних робіт, суд вважає безпідставними, оскільки виплата відшкодування здійснена позивачем сервісному центру заводу ім. Фрунзе за заявою потерпілої особи, а факт виконання ремонту не впливає на визначення реальної вартості.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір належить стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 979, 988, 990, 1166, 1172, 1188, 1191, 1192 ЦК України, ст.ст. 7, 9 Закону України „Про страхування, ст.ст. 12, 36, 38 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ст.ст. 33-35, 43, 49, 82-85 ГПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтотранс Плюс" (61002, м. Харків, вул. Мельникова, 23. Код ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 70-А. Код ) відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 27334,66 грн. і судовий збір в сумі 1827,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 09.07.2015 р.

Суддя ОСОБА_5