ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2015 р. Справа № 10/Б-5022/1319/2011

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого-судді Михалюк О.В.

суддів Желік М.Б.

Плотніцький Б.Д.

розглянув апеляційну скаргу голови комітету кредиторів Приватного підприємства "Тернопільська фірма "Будівельник" ОСОБА_1.

на ухвалу господарського суду Тернопільської області від 03.07.2015р.

у справі № 10/Б-5022/1319/2011

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ласка-Лізинг», м.Київ

до Приватного підприємства «Тернопільська фірма «Будівельник», м.Тернопіль

про визнання банкрутом,

з участю представників :

від скаржника - ОСОБА_1.

від боржника - Окряк А.В.

В ході судового засідання сторонам права і обов"язки, передбачені ст.22 ГПК України роз"яснені, заперечень щодо складу суду не поступало.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 03.07.2015р. у справі № 10/Б-5022/1319/2011 (суддя Півторак М.Є.) про банкрутство Приватного підприємства «Тернопільська фірма «Будівельник», м.Тернопіль в задоволенні клопотання голови комітету кредиторів ОСОБА_1. про продовження строку процедури розпорядження майном боржника на шість місяців відмовлено, зобов»язано розпорядника майна Окряка А.В. в місячний строк з дня винесення ухвали скликати збори комітету кредиторів боржника, в порядок денний яких внести питання щодо подальшого провадження у справі про банкрутство, зобов»язано розпорядника майна боржника Окряка А.В. надати суду протокол засідання комітету кредиторів боржника.

Не погоджуючись з даною ухвалою скаржник - голова комітету кредиторів Приватного підприємства «Тернопільська фірма «Будівельник» ОСОБА_1. подав до Львівського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати згадану ухвалу, посилаючись, зокрема, на те, що вона є незаконна, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, оскільки місцевий господарський суд, відмовляючи у продовженні процедури розпорядження майном невірно застосував ст.16 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (надалі - Закон), оскільки скорочення чи продовження процедури розпорядження майном входить у компетенцію комітету кредиторів. Крім того, на думку скаржника, суд першої інстанції незаконно зобов»язав арбітражного керуючого скликати засідання комітету кредиторів для вирішення питання подальшого провадження у справі про банкрутство, оскільки у відповідності до вимог Закону суд не наділений такими повноваженнями.

Наводить скаржник і інші доводи, що є, на його думку, підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

В провадженні господарського суду Тернопільської області знаходиться справа №10/Б-5022/1319/2011 про банкрутство Приватного підприємства «Тернопільська фірма «Будівельник», м.Тернопіль.

07 травня 2015 року голова комітету кредиторів Приватного підприємства «Тернопільська фірма «Будівельник» ОСОБА_1. звернувся до господарського суду з клопотанням про продовження строку процедури розпорядження майном боржника на шість місяців необхідних для проведення інвентаризації майна та майнових активів боржника, відновлення бухгалтерського обліку підприємства, а також встановлення реальних відомостей про фінансове становище боржника, посилаючись на рішення засідання комітету кредиторів, яке відбулося 16.04.2015 року.

В обґрунтування заявленого клопотання голова комітету кредиторів боржника надав суду протокол засідання комітету кредиторів приватного підприємства "Тернопільська фірма "Будівельник" від 16 квітня 2015 року.

Відповідно до частини 2 статті 4-1 ГПК України, провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим кодексом з врахуванням вимог Закону про банкрутство, норми якого, як спеціальні норми права, превалюють у застосуванні над загальними нормами ГПК України.

Ухвалою господарського суду від 26 квітня 2011 року введено процедуру розпорядження майном боржника приватного підприємства "Тернопільська фірма "Будівельник", м. Тернопіль.

04 травня 2012 року господарський суд затвердив реєстр вимог кредиторів по справі № 10/Б-5022/1319/2011 відносно Приватного підприємства "Тернопільська фірма "Будівельник", м. Тернопіль.

Ухвалами господарського суду від 14.11.2014 року та 20.03.2015 року у даній справі відмовлено розпоряднику майна в задоволенні клопотання про продовження строку процедури розпорядження майном боржника Приватного підприємства "Тернопільська фірма "Будівельник", м. Тернопіль на шість місяців згідно приписів статті 13 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

В ухвалі від 20.03.2015 року суд вказав, що з дати введення процедури розпорядження майном приватного підприємства "Тернопільська фірма "Будівельник", м. Тернопіль та мораторію на задоволення вимог конкурсних кредиторів (26 квітня 2011 року) минуло 3 (три) роки. Реєстр вимог кредиторів приватного підприємства "Тернопільська фірма "Будівельник" затверджено судом 04 травня 2012 року. На підставі затвердженого судом реєстру вимог кредиторів проведено збори кредиторів, обрано комітет кредиторів приватного підприємства "Тернопільська фірма "Будівельник". Однак, комітет кредиторів не приймав рішень про введення наступних судових процедур банкрутства приватного підприємства "Тернопільська фірма "Будівельник", якими можуть бути укладення мирової угоди або введення судових процедур санації чи ліквідації приватного підприємства "Тернопільська фірма "Будівельник" з метою задоволення вимог кредиторів.

На час розгляду клопотання приватне підприємство "Тернопільська фірма "Будівельник", м. Тернопіль знаходиться на стадії процедури розпорядження майном.

19 січня 2013 року набрав чинності Закон України № 4212-VI від 22.12.2011р. "Про внесення змін до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", яким Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" викладено в новій редакції.

Згідно п. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Суд звертає увагу на те, що провадження у справі № 10/Б- 5022/1319/2011 про банкрутство приватного підприємства "Тернопільська фірма "Будівельник", м. Тернопіль порушено 26 квітня 2011 року за загальними ознаками Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", знаходиться на стадії розпорядження майном, відтак при вирішенні питання про відсторонення арбітражного керуючого застосуванню підлягають норми Закону про банкрутство у редакції Закону України від 30 червня 1999 року № 784-ХІУ, яка діяла на момент порушення провадження у справі до набрання чинності з 19 січня 2013 року змін, внесених Законом України від 22 грудня 2011 року № 4212-УІ.

Відповідно до п. 8 статті 16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" до компетенції комітету кредиторів належить звернення до господарського суду з клопотанням про відкриття процедури санації, визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, припинення повноважень арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) та про призначення нового арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), надання згоди на укладення арбітражним керуючим значних угод боржника чи угод боржника, щодо яких є заінтересованість.

Рішення зборів (комітету) кредиторів вважається прийнятим більшістю голосів кредиторів, якщо за нього проголосували присутні на зборах (комітеті) кредитори, кількість голосів яких визначається відповідно до частини четвертої цієї статті.

Грошові вимоги конкурсних кредиторів приватного підприємства "Тернопільська фірма "Будівельник", м. Тернопіль, затверджених ухвалою суду від 04 травня 2012 року, є не погашені і не можуть бути погашена в процедурі розпорядження майном боржника, оскільки діє мораторій на задоволення вимог конкурсних кредиторів.

Однак, комітет кредиторів приватного підприємства "Тернопільська фірма "Будівельник", м. Тернопіль на засіданні, яке відбулося 16.04.2015 року (Протокол від 16.04.2015 року) більшістю голосів вирішив уповноважити представника комітету кредиторів звернутися до господарського суду Тернопільської області з клопотання про продовження строку процедури розпорядження майном боржника на шість місяців.

В силу вищеназваних приписів Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" метою введення судових процедур банкрутства є повне або часткове задоволення вимог кредиторів. При цьому пріоритет повинен надаватись відновленню платоспроможності боржника, лише в разі неможливості такого та за умови наявності відповідних підстав слід вводити ліквідаційну процедуру в порядку, встановленому названим законом. Крім того, статтею 4 названого Закону визначено судові процедури, що застосовуються до боржника, якими є: санація (відновлення платоспроможності) боржника; ліквідація банкрута та строк цих судових процедур.

Судова процедура розпорядження майном боржника може тривати не більше семи місяців, якщо така уведена при порушенні провадження у справі про банкрутство, або не більше шести місяців, якщо така уведена в підготовчому засіданні суду, оскільки п.11 статті 11 закону встановлено, що засідання суду, на якому повинно вирішуватись питання про санацію боржника, чи про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, чи припинення провадження у справі про банкрутство, має відбутися не пізніше шести місяців після дати проведення підготовчого засідання суду.

Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не передбачено право суду продовжувати строк процедури розпорядження майном боржника.

Пунктом 7 статті 13 закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено строк, на який може бути призначено розпорядника майна боржника (не більше шести місяців) й можливість продовження або скорочення цього строку судом за клопотанням комітету кредиторів чи самого розпорядника майна або власника (органу, уповноваженого управляти майном) боржника. Розпорядник майна боржника повинен, серед іншого, аналізувати фінансову, господарську та інвестиційну діяльність боржника, його становище на товарних ринках; виявляти ознаки фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства; скликати збори кредиторів; надавати господарському суду та комітету кредиторів звіт про свою діяльність, відомості про фінансове становище боржника, пропозиції щодо можливості відновлення платоспроможності боржника. Виконуючи повноваження розпорядника майна боржника арбітражний керуючий зобов'язаний діяти добросовісно, розумно, враховувати інтереси боржника та його кредиторів.

Натомість комітет кредиторів приватного підприємства "Тернопільська фірма "Будівельник" на своєму засіданні 16.04.2015 року знову прийняв рішення про звернення до суду з клопотаннями продовжити строк процедури розпорядження майном боржника.

Частиною другою п. 67 Постанови № 15 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року "Про судову практику в справах про банкрутство" вказано, що у Законі (2343-12) чітко не визначено максимального строку цієї процедури, але судам слід враховувати, що термін з дати порушення провадження у справі до дати проведення підготовчого засідання не може перевищувати тридцяти днів, а засідання суду, на якому має бути винесено ухвалу про санацію боржника, чи про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, чи припинення провадження у справі про банкрутство, має відбутися не пізніше шести місяців після дати проведення підготовчого засідання суду. Отже, максимальний строк процедури розпорядження майном боржника не може перевищувати семи місяців.

Чергове продовження господарським судом процедури розпорядження майном боржника на шість місяців унеможливлює вжиття визначених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" заходів щодо погашення вимог кредиторів. Слід також зазначити, що серед інших кредиторами боржника виступають державні органи - Управління Пенсійного Фонду України в місті Тернополі; Тернопільська ОДПІ; Тернопільський міськрайонний центр зайнятості; Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Тернополі, відтак заборговані боржником цим кредиторам кошти більше чотирьох років не поступають в бюджет.

Відповідно до ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржник не надав належних та допустимих доказів на спростування висновків місцевого господарського суду, викладених в ухвалі господарського суду Тернопільської області від 03.07.2015р. у даній справі.

З огляду на все викладене вище, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що ухвала господарського суду Тернопільської області від 03.07.2015 року у даній справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на вимогах чинного законодавства і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально не обґрунтовані, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст.ст.33,34,43,49,91,99,101-106 ГПК України,-

Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу голови комітету кредиторів Приватного підприємства «Тернопільська фірма «Будівельник» ОСОБА_1. - залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Тернопільської області від 03.07.2015р. у справі № 10/Б-5022/1319/2011 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за перегляд рішення в апеляційному порядку покласти на скаржника.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

5. Матеріали справи повернути господарському суду Тернопільської області.

6. Повний текст постанови складено « 10» вересня 2015р.

Головуючий суддя Михалюк О.В.

суддя Желік М.Б.

суддя Плотніцький Б.Д.