донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

19.08.2015 р. справа №905/161/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:Колядко Т.М.
суддівСкакуна О.А. , Ломовцевої Н.В.

за участю представників сторін:
від позивача:Безпалюк О.Л. - за довіреністю ,
від відповідача:не з"явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ

на рішення господарського суду Донецької області

від16.06.2015 року

по справі№905/161/15

за позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ
доОбласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго", м.Краматорськ Донецької області
простягнення 57 153 704,14 грн.

Господарський суд Донецької області (суддя Кротінова О.В.) рішенням від 16.06.2015р. частково задовольнив позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ (далі - ПАТ "НАК "Нафтогаз України") та стягнув з Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», м.Краматорськ Донецької області (далі - ОКП «Донецьктеплокомуненерго») 54 451 941,165 грн., в тому числі 43 502 218,07 грн. основного боргу, 1 854 399,51 грн. пені, 8 355 864,65 грн. інфляційних витрат, 739 458,93 грн. 3% річних та 71 996,51 грн. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій рішення господарського суду Донецької області від 16.06.2015р. по справі №905/161/15 в частині зменшення розміру пені на 1 854 759,94 грн. просить скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача пеню у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, заявник в апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції не з"ясував обставини, що мають значення для справи і при зменшенні розміру пені врахував майновий стан і інтереси лише відповідача.

Крім того апелянт зазначає, що відсутність вини відповідача у виникненні боргу, його важкий матеріальний стан не є винятковою обставиною в розумінні ст. 233 Господарського кодексу України та п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 19.08.2015р. представник позивача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Відповідач надав суду відзив, в якому рішення господарського суду Донецької області від 16.06.2015р. по справі №905/161/15 важає законним та обгрунтованим, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 07.07.2015р. явка представників сторін обов'язковою не визнавалася, а також встановлений ст.102 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду, судова колегія апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.01.2014р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (Продавець) та Обласним комунальним підприємством «Донецьктеплокомуненерго» (Покупець) укладений договір купівлі-продажу природного газу № 1000/14-КП-6 (далі - Договір), за умовами якого Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього Договору (п. 1.1 Договору).

Згідно п. 1.2 газ, що продається за цим договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб'єктами господарювання (крім бюджетних організацій та установ).

В п. 2.1 Договору Сторони погодили місяці та обсяги газу, що протягом вказаних місяців продаються Продавцем Покупцю.

При цьому, п. 2.1.1 Договору закріплено, що обсяги газу, що планується передати за цим договором, можуть змінюватися сторонами протягом місяця продажу в установленому порядку.

Згідно з п. 3.1.2 спірного договору Покупець до 15 числа місяця, що передує місяцю поставки газу, надає Продавцю належним чином оформлену заявку на планові обсяги споживання газу на наступний місяць, підписану уповноваженою особою. Плановий обсяг поставки підтверджуються Продавцем та доводиться до відома газотранспортних підприємств в електронному вигляді оператором ЄГТСУ на відповідний місяць поставки.

За умовами п. 3.3 Договору приймання - передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання - передачі газу. Обсяг споживання газу Покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу Покупця.

Пунктом 3.4 передбачено, що не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, Покупець зобов'язується надати Продавцю підписані та скріплені печатками Покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання - передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути Покупцю та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акт є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Відповідно до п. 5.1 Договору ціна (граничний рівень ціни) на газ і тарифи на його транспортування установлюються НКРЕ.

За умовами п. 5.5 Договору, загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок газу.

Відповідно до умов п. 6.1 оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го (включно) числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Додатковими угодами (№№ 1-6) сторони змінювали ціну за 1000 куб. м газу.

Позивач на виконання умов спірного договору поставив відповідачу протягом січня-грудня 2014 року природний газ в обсязі 8 778,446 тис.куб.м. на загальну суму 46 546 271,21 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, підписаними обома сторонами без зауважень (а.с. 26-44).

Судом першої інстанції правильно встановлено, що спірний Договір є договором купівлі-продажу, за яким одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 692 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтями 526, 629 ЦК України та статтею 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачена обов'язковість виконання договору.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що відповідач переданий йому газ оплатив частково - в сумі 3 044 053,14 грн. (а.с. 46), решта боргу в розмірі 43 502 218,07 грн. залишилась неоплаченою, що відповідачем не оспорюється та визнано у відзиві на позовну заяву.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача боргу в розмірі 43 502 218,07 грн.

Відповідно до приписів ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

ПАТ "НАК "Нафтогаз України" у своєму позові просило суд стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 9 202 340,75 грн. та 3% річних у розмірі 739 625,44 грн.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог про стягнення 3% річних в розмірі 739 458, 93 грн., оскільки розрахунок, наданий позивачем, є правильним.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, наданий позивачем, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком господарського суду Донецької області, що з відповідача підлягають стягненню інфляційні витрати в розмірі 8 355 864, 65 грн.

Відповідно до п. 7.2 спірного договору у разі невиконання Покупцем умов пункту 6.1 цього Договору він зобов'язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Позивач просив суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 3 709 519,88 грн. Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд першої інстанції обгрунтовано встановив, що при визначенні розміру пені позивач помилково у період прострочення враховував дні фактичної оплати боргу відповідачем, тому визнав, що сума до стягнення з відповідача пені повинна становити 3 708 799,03 грн.

Відповідач звернувся до суду першої інстанції з клопотанням №б/н від 16.06.2015р. про зменшення розміру пені на 50%.

Суд першої інстанції задовольнив клопотання та зменшив розмір пені до 50% від суми заборгованості, а саме до 1 854 399, 515 грн.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Стаття 233 ГК України передбачає, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішення суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків, тощо.

Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення пені, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора.

Колегія, суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції вірно застосовані положення вищевказаних правових норм.

Судом першої інстанції також обґрунтовано враховано відсутність доказів щодо розміру збитків, які зазнав позивач через несвоєчасне виконання ОКП «Донецьктеплокомуненерго» грошового зобов"язання з оплати природного газу. Додані до апеляційної скарги копії звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 9 місяців 2014р. позивача та балансу (звіт про фінансовий стан) на 30.09.2014р. також не доводять які збитки зазнав ПАТ "НАК "Нафтогаз України" через несвоєчасне виконання відповідачем своїх зобов"язань. Оскарженим рішенням відповідно до ст. 625 ЦК України на користь позивача стягнуто 8 355 864,65 грн. інфляційних втрат та 739 458,93 грн. 3 % річних, які за своєю природою є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та відповідно шляхом отримання від боржника компенсації за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові, що також підлягає врахуванню при здійсненні оцінки інтересів сторін, як і те, що відповідач частково оплатив основний борг за поставлений газ відповідно до договору купівлі-продажу природного газу №1000/14-КП-6 від 28.01.2014р.

Як необхідність використання права на зменшення розміру фінансових санкцій, так і розмір, до якого вони підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду. На підставі аналізу поданих доказів суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність використання такого права та зменшив розмір пені на 50 % .

Колегія суддів апеляційної інстанції також враховує, що судом першої інстанції обгрунтовано не прийнято до уваги посилання відповідача на наявність форс-мажорних обставин, підтверджених Сертифікатом (висновком) № 2644/05-4 від 28.08.2014р., виданим Торгово-промисловою палатою України (а.с. 82) як підставу звільнення від відповідальності за неналежне виконання зобов"язань з оплати природного газу, але встановлені ним обставини, зокрема здійснення основної підприємницької діяльності на території Донецької області в умовах проведення антитерористичної операції, а також обставини, зокрема незаконне захоплення майна відповідача, викладені у листуванні із правоохоронними органами (а.с. 78-81) заслуговують на увагу при визначенні винятковості випадку, що дає суду право на зменшення штрафних санкцій.

Ці обставини цілком обґрунтовано оцінено господарським судом Донецької області як виключні, що є підставою і для зменшення суми пені.

З огляду на вказане, апеляцйний суд погоджується з висновком господарського суду Донецької області про зменшення на 50% розміру пені, що підлягає стягненню з відповідача.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга ПАТ "НАК "Нафтогаз України" задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду Донецької області від 16.06.2015р. у справі №905/161/15 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, - Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ залишити без задоволення, а рішення господарського суду Донецької області від 16.06.2015р. по справі №905/161/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Т.М. Колядко

Судді: О.А. Скакун

Н.В. Ломовцева

Надруковано 5 прим.:

1- позивачу

1- відповідачу

1- у справу

1- ДАГС

1- г/с Донецької обл.