ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" вересня 2015 р. Справа № 917/792/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Камишева Л.М., суддя Івакіна В.О. , суддя Россолов В.В.

при секретарі Довбиш А.Ю.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1, довіреність б/н від 09 лютого 2015 року (повноваження перевірені секретарем судового засідання Господарського суду Полтавської області ОСОБА_2С.);

відповідача - ОСОБА_3, довіреність б/н від 16 січня 2015 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. № 3857 П/1-6) на рішення Господарського суду Полтавської області від 30 червня 2015 року у справі № 917/792/15

за позовом Виконавчого комітету Полтавської міської ради, м. Полтава,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спортек і К", м. Полтава,

про стягнення 50700,00 грн.

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року Виконавчий комітет Полтавської міської ради звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до ТОВ "Спортек і К" про стягнення з відповідача 50 700,00 грн. збитків, завданих внаслідок неукладення договору пайової участі у розвитку інфраструктури м. Полтави.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 30 червня 2015 року у справі № 917/792/15 (суддя І.Г. Кльопов) відмовлено в задоволенні позову.

Позивач звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права та неповне зясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач, зокрема, зазначає, що порушення відповідачем приписів статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" щодо обов'язку укласти з органом місцевого самоврядування договір про пайову участь розвитку інфраструктури м. Полтава призвело до зменшення надходжень до місцевого бюджету, тим самим ослаблення економічної основи місцевого самоврядування.

При цьому, на думку апелянта, місцевий господарський суд дійшов хибного висновку щодо наявності у виконавчого комітету Полтавської міської ради обов'язку укладати договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Полтави.

Крім того, позивач зазначає, що при належному виконанні відповідачем положень Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури м. Полтава, місцевим бюджетом м. Полтави дійсно були б отримані доході в розмірі 50 700,00 грн., тому вказана сума є збитками, які підлягають стягненню з відповідача.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 23 липня 2015 року у даній справі (колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Івакіна В.О., суддя Камишева Л.М.) прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено судове засідання на 01 вересня 2015 року о 10:00 год. у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду за адресою: м. Харків, проспект Правди, 13, 1-й поверх, в залі судового засідання №111.

12 серпня 2015 року на адресу суду апеляційної інстанції від позивача Виконавчого комітету Полтавської міської ради, надійшло клопотання про участь його представника в судовому засіданні в режимі відеоконференції в Господарському суді Полтавської області (вх. №11809).

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 серпня 2015 року, у звязку із відпусткою судді-доповідача ОСОБА_4, для розгляду цієї справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Камишева Л.М., суддя Івакіна В.О., суддя Россолов В.В.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 13 серпня 2015 року задоволено клопотання позивача про участь його представника в режимі відеоконференції, на підставі статті 741 Господарського процесуального кодексу України.

17 серпня 2015 року на адресу Харківського апеляційного господарського суду відповідач надіслав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення Господарського суду від 30 червня 2015 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що її доводи є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції ухвалене у відповідності до вимог чинного законодавства, враховуючи всі обставини справи, вірно застосовані як норми матеріального так і норми процесуального права, в повному обсязі зясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення господарського спору, надано належну оцінку всім доказам, ґрунтуючись на повному та обєктивному розгляду всіх обставин справи в їх сукупності (вх. № 12044).

Відповідач, зокрема, зазначає, що наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання прибутку не є підставою для його стягнення. Також вважає, що Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», за невиконання норм якого позивач просить стягнути збитки, такий вид відповідальності як сплата упущеної вигоди (неодержаного доходу) не передбачений.

Судове засідання з розгляду апеляційної скарги Виконавчого комітету Полтавської міської ради проводиться у режимі відеоконференції, забезпечення проведення якої доручено Господарському суду Полтавської області.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, розглянувши справу відповідно до вимог статті 101 Господарського процесуального кодексу України, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд зазначив, що приписи статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначають єдину підставу для перерахування коштів (пайової участі у розвитку інфраструктури) - договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Полтави, укладений з органом місцевого самоврядування, обов'язок щодо укладення якого покладено на виконавчий комітет Полтавської міської ради. Крім того, рішення суду першої інстанції мотивовано, зокрема, тим, що дії відповідача стали не єдиною і достатньою причиною, яка позбавила можливості позивача на отримання коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури міста. При цьому, господарський суд дійшов висновку про відсутність в діях відповідача складу правопорушення, позивачем не доведено факт заподіяння йому збитків, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, відповідачем ТОВ «Спортек і К» було здійснено реконструкцію магазину з добудовою за адресою: м. Полтава, вул. Київське шосе, 78.

Згідно декларації ПТ 60 від 11 грудня 2013 року вказаний обєкт введено в експлуатацію (а.с. 16-18).

14 лютого 2014 року головним державним фінансовим інспектором відділу Держфініспекції в Полтавській області складено довідку про перевірку діяльності Полтавської міської ради та її виконавчого комітету, управління економічних питань та Управління з питань містобудування та архітектури з питань залучення коштів фізичних осіб та юридичних осіб на пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної структури м. Полтави та їх подальше цільове використання за період з 2011-2013 роки (а.с. 11-15).

Позивач зазначає, що саме із довідки Держфініспекції виконавчому комітету Полтавської міської ради стало відомо про те, що ТОВ «Спортек і К» здійснено реконструкцію магазину з добудовою, який знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Київське шосе, 78 та введено вказаний об'єкт в експлуатацію згідно з декларацією ПТ 60 від 11 грудня 2013 року, кошторисна вартість будівництва при цьому склала 507 000,00 грн.

07 серпня 2014 року позивач звернувся до відповідача з пропозицією укласти договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Полтава № 49 від 07 серпня 2014 року, про що свідчить відповідний лист № 04.2-76/2/1655 (а.с.27).

Відповідач на вказаний лист не надав жодної відповіді, договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Полтави між сторонами не укладено.

Позивач звертався до Господарського суду Полтавської області з позовом до відповідача про визнання договору від 07 серпня 2014 року № 49 про пайову участь у розвитку інфраструктури укладеним.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 27 листопада 2014 року у справі № 917/2132/14 в задоволенні вказаного позову відмовлено (а.с. 55-56).

Зокрема, вказаним судовим рішенням встановлено, що на час видачі дозволу на виконання будівельних робіт договір про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту між позивачем та відповідачем не був укладений.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 11 березня 2015 року у справі № 917/2132/14 апеляційну скаргу залишено без задоволення, оскаржуване рішення залишено без змін (а.с. 57-59)

Колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до частин 2, 3 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Згідно із частиною 5 статті 40 цього Закону, величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Частиною 9 статті 40 цього Закону визначено строки, упродовж яких мають укладатися договори про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту - не пізніше ніж 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника будівництва щодо його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.

За приписами частини 1 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Колегією суддів встановлено, що відповідно до статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", 18 травня 2012 року рішенням 22 сесії Полтавської міської ради 6 скликання "Про затвердження Порядку залучення, та розрахунку і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури м. Полтава" затверджено Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури м. Полтава, який містить механізм залучення до пайової участі, порядок укладення договорів та розрахунку розміру величини пайового внеску (а.с.19-21).

Згідно з п. 1 розділу 3 Порядку розрахунок розміру пайової участі (внеску) замовника (інвестора, забудовника) у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури визначається даним Порядком на пізніше десяти робочих днів з дня реєстрації виконавчим комітетом Полтавської міської ради звернення замовника щодо укладення договору про пайову участь та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва (реконструкції) об'єкта містобудування, з техніко-економічними показниками.

Відповідно до п. 1 розділу 4 Порядку підготовча робота щодо укладення договорів розпочинається після звернення замовника до виконавчого комітету Полтавської міської ради щодо намірів будівництва, розширення, реконструкції та реставрації, змін цільового призначення, технічного переоснащення об'єктів, наданні замовником повідомлення про реєстрацію Інспекцією ДАБК в Полтавській області декларації про початок будівельних робіт.

Договір про пайову участь (внесок) у розвитку інфраструктури м. Полтави укладається до прийняття об'єкта в експлуатацію не пізніш п'ятнадцяти робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення (при наявності документів, передбачених п.2 розділу 4 цього Порядку).

Договір про пайову участь укладається виконавчим комітетом Полтавської міської ради та підписується особою уповноваженою, на представництво у правовідносинах з підприємствами, установами, організаціями, господарськими товариствами, суб'єктами підприємницької діяльності та вчинення правочинів від імені виконавчого комітету Полтавської міської ради - першим заступником міського правління.

Згідно п. 8 розділу 4 Порядку безпосередній контроль за виконанням зобов'язань здійснює управління економічних питань.

Такий контроль включає: укладення договорів; листування зі стороною з питань, що стосуються договору та його виконання; підготовку, в разі потреби, змін і доповнень до чинних договорів; подання відповідним підрозділам про спонукання виконання укладених договорів.

Факт прийняття об'єкта будівництва відповідача в експлуатацію, як зазначалось вище в цій постанові, підтверджується декларацією про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією ДАБК у Полтавській області 11 грудня 2013 pоку за № ПТ 60, відповідно до якої реконструкція магазину з добудовою по Київському шосе, 78 в місті Полтава, вважається об'єктом, закінчений будівництвом, готовим до експлуатації.

Замовником будівництва за Декларацією про готовність об'єкта до експлуатації є генеральний директор ТОВ «Спортек і К» ОСОБА_5

Зазначена дата (11 грудня 2013 року), в силу приписів пункту 11 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461, є датою прийняття об'єкта в експлуатацію.

Проте, до 11 грудня 2013 року договір пайової участі відповідачем як замовником будівництва з органом місцевого самоврядування укладено не було.

Враховуючи зазначене колегія суддів зазначає, що в даному випадку не можна вести мову про порушення цивільного права особи, в інтересах яких подано позовну заяву, на отримання грошових кошів у вигляді пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, оскільки укладення договору про пайову участь обов'язкове саме на етапі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Відповідно до частини 2 статті 638 Цивільного кодексу України за загальним правилом договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у відповідності до положень статті 40 вказаного Закону та рішення Полтавської міської ради від 18 травня 2012 року, обов'язок щодо укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Полтави покладено на виконавчий комітет Полтавської міської ради.

Як вже було зазначено, позивач 07 серпня 2014 року листом № 04.2-76/2/1655 звернувся до відповідача з пропозицією укласти договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Полтава, тобто після прийняття вказаного об'єкта будівництва в експлуатацію.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що до прийняття об'єкта в експлуатацію, позивач до суду з вказаними вимогами не звертався.

Враховуючи положення чинного законодавства України, колегія суддів приходить до висновку, що договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту повинен укладатись замовником будівництва з органом місцевого самоврядування до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію та є єдиною підставою для сплати замовником будівництва коштів пайової участі у розвитку інфраструктури міста Полтави.

Колегія суддів вважає за необхідне також зазначити наступне.

Нормами статті 623 Цивільного кодексу України та статті 224 Господарського кодексу України зазначено, що учасник господарських відносин, який порушив господарські зобов'язання або встановлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Відповідно до частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною першою статті 225 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Збитки - це об'єктивне зменшення будь-яких майнових благ особи, що обмежує його інтереси, як учасника певних відносин і проявляється у витратах, зроблених особою, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних особою доходів, які б вона одержала при умові правомірної поведінки особи.

При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання (ч. 4 статті 623 Цивільного кодексу України).

За статтею 623 Цивільного кодексу України відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності. Для застосування такої міри відповідальності потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Колегія суддів зазначає, що важливим елементом доказування наявності упущеної вигоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Необхідно довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки, тому кредитор має довести не лише розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, але самий факт порушення боржником його обов'язку та причинний зв'язок між цим порушенням і шкодою. Вжиті кредитором заходи з метою отримання доходів є критерієм визначення розміру збитків у вигляді упущеної вигоди.

При вирішенні спору про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди суд повинен врахувати, пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов'язків. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті доходи, які могли б бути реально отримані при належному виконанні боржником зобов'язання за договором.

Зазначені вище правові позиції викладені у постановах Верховного Суду України від 30 травня 2006 року у справі №42/266-6/492 та від 09 грудня 2014 року у справі № 3-188гс14.

Матеріали справи не містять доказів, що позивачем було вжито заходів одержання доходів у вигляді розміру пайової участі, а також заходи щодо уникнення збитків.

Крім того, як зазначено у пункті 3 оглядового листа Вищого господарського суду України від 14 січня 2014 року № 01-06/20/2014 "Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства у справах, в яких заявлено вимоги про відшкодування збитків", при вирішенні спорів про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди суди повинні дослідити, чи могли такі збитки бути реально понесені кредитором та чи вживав кредитор заходів щодо їх відшкодування. Пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі використання зазначених приміщень. Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Однією зі складових місцевого бюджету є бюджет розвитку, надходження якого, згідно з пунктом 4-1 частини 1 статті 71 Бюджетного кодексу України включають кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, отримані відповідно до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Таким чином, вихідним при визначенні неодержаного доходу (втраченої вигоди) міського бюджету міста Полтава є планування таких доходів і відповідне їх відображення в рішеннях про місцевий бюджет.

При цьому, розмір коштів спеціального фонду, які були заплановані як доходи бюджету, м. Полтави на 2013 рік, затверджених рішенням позачергової 28 сесії Полтавської міської ради 6 скликання від 24 грудня 2012 року, складали 87 806 530,00 грн. (у тому числі кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту складали 230 000,00 грн.) (а.с. 102-105).

Зі звіту про виконання міського бюджету за 2013 рік, затвердженого рішенням позачергової 38 сесії 6 скликання Полтавської міської ради від 30 січня 2014 року вбачається, що надходження коштів до спеціального фонду складають 151 799 544,22 грн., що свідчить про відсутність збитків у позивача, завданих відповідачем у вигляді неотриманого доходу, оскільки надходжень коштів до спеціального фонду відбулось більше від запланованих (а.с. 106).

Позивачем не надано належного розрахунку запланованого надходження до місцевого бюджету міста Полтава 2013 року від ТОВ «Спортек і К» у вигляді грошових коштів для створення і розвитку інфраструктури міста в розмірі 50 700,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що у діях відповідача відсутній склад правопорушення, зокрема, протиправної поведінки стосовно позивача, а також про недоведеності позивачем розміру заявлених збитків у вигляді упущеної вигоди (неодержаного доходу).

При цьому, оскільки між виконавчим комітетом Полтавської міської ради та відповідачем договір про пайову участь не укладався, та у зв'язку з чим відповідні зобов'язальні правовідносини не виникли, таким чином, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для кваліфікації орієнтовної суми пайового внеску як упущеної вигоди позивача та відмовив в задоволенні позову.

Відповідно до частини 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частинами 1-2 статті 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Доводи апеляційної скарги, які зводяться до того, що несплачений відповідачем пайовий внесок при відсутності передбаченого законом договору про пайову участь є збитками у вигляді упущеної вигоди, не ґрунтуються на вищевказаних нормах закону та не спростовують наведені висновки місцевого господарського суду, викладені у рішенні Господарського суду Полтавської області 30 червня 2015 року у цій справі.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, повністю дослідив обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування або зміни вказаного рішення відсутні.

Керуючись статтями 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 30 червня 2015 року у справі №917/792/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцятиденного строку.

Повна постанова складена 04.09.2015 р.

Головуючий суддя Камишева Л.М.

Суддя Івакіна В.О.

Суддя Россолов В.В.