ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

08 вересня 2015 р. Справа № 902/889/15

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука Василя Васильовича розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

(АДРЕСА_1)

до: Комунального підприємства «Турбота» Стрижавської селищної ради

(23210, Вінницька обл., Вінницький р-н, смт. Стрижавка,

вул. 40-річчя Перемоги, 7)

про стягнення 118499,97 грн.

при секретарі судового засідання Солоненко Т.В..

за участю представників сторін:

позивача : ОСОБА_2 за довіреністю б/н. від 20.07.2015 року;

відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з Комунального підприємства «Турбота» Стрижавської селищної ради заборгованості за угодою № 25 про надання послуг по вивезенню твердих побутових відходів від 01.03.2013 року в загальному розмірі 118 499,97 грн..

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідно до укладеної 01.03.2013 року між сторонами угоди № 25 про надання послуг по вивезенню твердих побутових відходів, позивачем надавались відповідачу послуги обумовлені угодою, за які відповідач зобовязувався проводити розрахунки відповідно до умов, погоджених сторонами у розділу 3 угоди. Проте, з 03.09.2014 року відповідачем припинив проводити розрахунки за фактично надані послуги, і станом на момент звернення з позовом до суду за ним рахується заборгованість в розмірі 40 693,93 грн..

Неналежне виконання зобовязань за угодою призвело до звернення до суду з даним позовом та нарахування штрафних санкцій.

Ухвалою суду від 30.06.2015 року за вказаним позовом порушено провадження у справі № 902/889/15 з призначенням до розгляду в судовому засідання 21.07.2015 року та зобов'язано сторін надати докази необхідні для вирішення спору.

Ухвалою суду від 21.07.2015 року, за клопотанням представника позивача, строк розгляду справи продовжено на 15 днів, розгляд справи відкладено на 08.09.2015 року.

На визначену судом дату зявився представник позивача.

Відповідач правом участі в судовому засіданні також не скористався. У відзиві № 178 від 01.09.2015 року відповідач визнає непроведенення розрахунків з позивачем в період з 03.09.2014 року, та зобовязується погасити існуючу заборгованість за наявності фінансування з бюджету.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

01 березня 2013 року між Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (позивач, за угодою Виконавець) та Комунальним підприємством «Турбота» Стрижавської селищної ради (відповідач, за угодою Замовник) укладено угоду № 25 про надання послуг по вивезенню твердих побутових відходів (надалі Угода).

Згідно з предметом Угоди Замовник надає замовлення, а Виконавець приймає на себе зобовязання на виконання робіт по вивезенню твердих побутових відходів, надалі ТПВ, із встановлених місць (контейнерів). Вивезення побутових відходів Виконавцем буде виконуватись в погоджені з Замовником дні та час, а саме по домовленості, з контейнерів по мірі їх накопичення.

Замовник зобовязаний збирати побутові відходи в стандартні сміттєзбірники (контейнери, які є його власністю) і зберігати в сухому стані. (п. 2.1. Угоди).

Замовник зобовязується постійно підтримувати в належному санітарному стані майданчик або інші місця, де будуть знаходитись сміттєзбірники, а також підїзні шляхи до них (п. 2.2. Угоди).

Вартість виконаних робіт Виконавцем за 1 м кубічний на час укладення договору становить 44,12 грн.. (п. 3.2. Угоди).

Замовник зобовязаний проводити розрахунок не пізніше 10 числа наступного місяця, згідно наданих рахунків за виконані роботи (п. 3.3. Угоди).

Строк дії Угоди з 01.03.2013 року по 31.12.2013 року. По закінченню вказаного строку, якщо одна із сторін не заявить про припинення договірних відносин, Угода вважається пролонгованою на той же строк і на тих же умовах. (п. 5.1. Угоди)

Судом встановлено, що позивачем в рамках Угоди, відповідно до Актів про виконані роботи та рахунків надано відповідачу послуги на загальну суму 143 295,53 грн.. (а.с. 11-25).

Як свідчать матеріали справи, та визнається відповідачем в обопільно підписаному акті звірки розрахунків станом на 30.06.2015 року, останнім проведено часткові розрахунки за надані послуги в розмірі 102 657,60 грн..

При цьому суд зважає на положення ч. 4 ст. 78 ГПК України, яка визначає, що у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Таким чином, заборгованість відповідача за Угодою становить 40 637,93 грн..

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Беручи до уваги зміст договору укладеного між сторонами, характер взятих на себе сторонами зобов'язань, суд дійшов висновку про те, що між сторонами виникли правовідносини з договору про надання послуг, регулювання яких здійснюється в главі 63 «Послуги. Загальні положення», ст.ст.901-907 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст.903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України)

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Виходячи з встановлених обставин справи та наведених вище законодавчих приписів, суд вважає вимогу позивача про стягнення боргу в розмірі 40 637,93 грн. правомірною та обґрунтованою з огляду на що задовольняє її в повному обсязі.

Окрім суми основного боргу позивачем заявлено до стягнення 59 331,18 грн. пені та 18 530,86 грн. інфляційних втрат .

Розглянувши зазначені вимоги, суд зважає на наступне.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов'язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до п.3 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною шостою статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 4.1. Угоди сторони погодили, що у випадках несвоєчасного виконання грошових зобовязань по п. 3.3. даної Угоди замовник сплачує Виконавцю одночасно з розрахунком пеню в розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожен день затримки оплати після дня остаточного розрахунку.

При цьому суд зважає, на п. 2.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», де зазначено, що за приписом ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та ч. 2 ст. 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Таким чином суд вважає, що вимоги щодо стягнення пені та інфляційних втрат є правомірними, оскільки відповідають умовам укладеного договору та чинному законодавству.

З метою перевірки правильності нарахування пені та інфляційних втрат, суд ухвалою про порушення провадження у справі зобовязав позивача надати докази проведення відповідачем розрахунків за угодою та обґрунтований розрахунок ціни позову із зазначенням моменту виникнення боргу за угодою, його перебігу та погашення (розрахунок провести окремо по основному боргу, пені та інфляційних втратах з посиланням на первинні документи).

Супровідним листом від 16.07.2015 року позивачем надано розрахунок ціни позову (а.с. 42) зі змісту якого неможливо встановити визначені судом обставини, оскільки останній не містить посилання на рахунки та платіжні документи. Окрім того, в позовній заяві позивач стверджує про виникнення заборговансоті 03.09.2014 року, тоді як в згаданому розрахунку датою виникнення заборгованості визначено 03.09.2013 року.

Ухвалою від 21.07.2015 року суд повторно зобовязав позивача надати обґрунтований розрахунок ціни позову та докази проведення відповідачем розрахунків.

Вказані вимоги суду позивачем не виконані.

Враховуючи наведене вище суд зважає на наступне.

В силу ст. ст. 43, 33 ГПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами, якими в розумінні ГПК України є належно засвідчені копії або оригінали. Крім того, оригінали доказів подаються згідно ст. 36 цього ж Кодексу на вимогу суду.

У відповідності зі ст. 115 ГПК України передбачена обовязковість виконання рішень, ухвал, постанов суду на всій території України.

Як зазначено судом, позивачем не надано обґрунтованого розрахунку заявлених до стягнення штрафних санкцій, що позбавляє суд можливості, у відповідності зі ст. 43 ГПК України, повно, всебічно та обєктивно оцінити докази, з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За вказаних обставин суд вбачає, що позивач без поважних причин не подав визначені судом матеріали необхідні для вирішення спору, що перешкоджає вирішенню спору, оскільки поважними визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами.

Враховуючи вищевикладене в його сукупності, позов в частині стягнення пені та інфляційних втрат слід залишити без розгляду з поверненням позивачу судового збору із зазначених вимог.

Після усунення обставин, що зумовили залишення позову без розгляду в цій частині, позивач не позбавлений права звернутися до господарського суду в загальному порядку.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обовязковим.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Всупереч наведеним вище нормам та вимогам ухвал суду відповідач не подав до суду жодних доказів в спростування позовних вимог позивача.

За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з розподілом судових витрат за правилами ст. 49 ГПК України. Судовий збір з позовних вимог про стягнення пені та інфляційних втрат в розмірі 1 562,17 грн. підлягає поверенню у відповідності до ст. 7 (п.4 ч.1) ЗУ "Про судовий збір". При цьому, в силу ст. 7 (ч.1) в редакції Закону України "Про судовий збір" з 01.09.2015 року, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 81, ст.ст.43, 32, 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85, 115 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Турбота» Стрижавської селищної ради (23210, Вінницька область, Вінницький район, смт. Стрижавка, вул. 40-річчя Перемоги, 7, ) на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 40 637 (сорок тисяч шістсот тридцять сім) грн. 93 коп. боргу; 812 (вісімсот дванадцять) грн. 76 коп. - витрат зі сплати судового збору.

3. Позов в частині стягнення пені та інфляційних втрат залишити без розгляду.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Копію рішення направити відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 11 вересня 2015 р.

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу (23210, Вінницька область, Вінницький район, смт. Стрижавка, вул. 40-річчя Перемоги, 7)