донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

27.08.2015 справа №908/1162/15-г

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
За участю представників сторін
від позивача:ОСОБА_4 за довіреністю;
від відповідача:ОСОБА_5 за довіреністю; ОСОБА_6 за довіреністю;
розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго», м. Горлівка, Донецька область
на рішення господарського судуЗапорізької області
від23.04.2015 р. (підписано 28.04.2015 р.)
у справі№ 908/1162/15-г (суддя Гандюкова Л.П.)
за позовомПублічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго», м. Горлівка, Донецька область
до Публічного акціонерного товариства "Часівоярський вогнетривкий комбінат", м. Часів Яр, м. Артемівськ, Донецька область
простягнення 88 977,67 грн.
ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року до господарського суду звернулось Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго», м. Горлівка, Донецька область (Позивач) із позовом до Публічного акціонерного товариства "Часівоярський вогнетривкий комбінат", м. Часів Яр, м. Артемівськ, Донецька область (Відповідач) про стягнення з відповідача суми 88 977,67 грн. за перевищення договірної величини споживання електроенергії за лютий 2014 р. відповідно до договору про постачання електричної енергії № 7 від 20.02.2003 р.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 23.04.2015р. позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 44 488,84 грн. за лютий 2014 р. відповідно до договору про постачання електричної енергії № 7 від 20.02.2003 р.

Позивач, не погодившись із рішенням господарського суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду скасувати в частині зменшення стягуваної суми на 50% та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог заявник скарги посилається на те, що рішення судом першої інстанції винесено із неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, скаржник посилається на те, що судом першої інстанції помилково було застосовано до спірних правовідносин приписи ст.ст. 230-233 ГК України.

Розпорядженням секретаря другої палати Донецького апеляційного господарського суду від 03.08.2015р. було змінено склад колегії, суддю Бойченка К.І., у звязку з відпусткою останнього було змінено на суддю Ломовцеву Н.В.

Представник позивача вважав рішення суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Представники відповідача у судовому засіданні надали пояснення, аналогійні викладеним в апеляційній скарзі.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України здійснювалась фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.02.2003 р. між сторонами укладено договір № 7 про постачання електричної енергії (далі-Договір) з послідуючими змінами та доповненнями, за умовами п. 1.1 якого позивач постачає електричну енергію відповідачу, а відповідач користується електроенергією та оплачує позивачу вартість згідно з умовами цього договору та додатків до договору, що є його невід'ємними частинами.

Відповідно до нової редакції статуту ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» (затверджений 27.03.2012 р. річними загальними зборами акціонерів ПАТ «Донецькобленерго») відбулася зміна найменування Відкритого акціонерного товариства «Донецькобленерго» на Публічне акціонерне товариство «Донецькобленерго», Публічне акціонерне товариство «Донецькобленерго» перейменовано у Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго».

Відповідно до нової редакції статуту ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» Публічне акціонерне товариство «Часівоярський вогнетривкий комбінат» є новим найменуванням Відкритого акціонерного товариства «Часівоярський вогнетривкий комбінат»

При виконання умов Договору, а також вирішення усіх питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобовязуються керуватися Законом України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією, Правилами улаштування електроустановок, Правилами безпечної експлуатації електроустановок споживачів, Інструкцією про порядок погодження використання електрокотлів та інших електронагрівальних засобів, а також іншими нормативно-правовими актами (п. 2 Договору).

Відповідно до п. 2 Додатку № 5 до Договору (в редакції додаткової угоди від 25.12.2006 р.) оплата електричної енергії здійснюється споживачем у формі попередньої оплати у розмірі вартості заявленого обсягу споживання електричної енергії на відповідний розрахунковий період наступним чином: в перший день розрахункового періоду - 25% заявленого обсягу споживання; 8 числа розрахункового періоду - 25% заявленого обсягу споживання; 16 числа розрахункового періоду - 25% заявленого обсягу споживання; 24 числа розрахункового періоду - 25% заявленого обсягу споживання. Після закінчення розрахункового періоду постачальником електричної енергії здійснюється коригування обсягів оплати, що була здійснена протягом цього періоду, відповідно до фактичного обсягу спожитої електричної енергії протягом відповідних планових періодів (а.с. 78 т. 2).

Згідно з п. 3 додатку № 5 до Договору «Порядок розрахунків за електроенергію» оплата отриманого відповідачем рахунку повинна виконуватись протягом не більше 5 календарних днів.

До договору сторонами був підписаний додаток «Договірні величини споживання електричної енергії на 2014 рік», відповідно до якого відповідачем заявлено, що договірна величина електроспоживання за лютий 2014 р. становить 1 200.000 тис. кВт*год.

Листом від 31.01.2014 р. № 11-1/4 відповідач просив зменшити договірний обсяг споживання електричної енергії на лютий 2014 року та встановити 950 тис. кВт/год. у зв'язку зі зменшенням обсягів випускаємої продукції та частковим зупиненням виробництва (а.с. 22, т. 1).

Позивач повідомленням № 7/201425 від 05.02.2014 р. (вих. № 300 від 05.02.2014 р.) зменшив договірну величину споживання електричної енергії, а також договірну потужність у лютому 2014 р. до 950.000 тис. кВт/год. (а.с. 23, т. 1).

З матеріалів справи вбачається, що сторонами за Договором був підписаний та скріплений печатками акт прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії) за лютий 2014 р. - активна електроенергія 1059700 кВт/год. на суму 1031427,2 грн., реактивна електроенергія - 82733 кВАр-год. на суму 1112,95 грн., генерація реактивної електроенергії - 57036 кВАр-год. (а.с. 18-19, т. 1)

Рахунок на оплату спожитої в лютому 2014 року активної електричної енергії № 13/7 від 28.02.2014 р. обсягом 109 700 кВт/г на суму 1031427,20 грн. вручений представнику відповідача 28.02.2014 р., що підтверджується підписом відповідача на екземплярі рахунків позивача.

Також представнику відповідача вручений рахунок № 13/7.135023 від 28.02.2014 р. на суму 88977,67 грн. за перевищення договірних величин електроспоживання в лютому 2014 р.

Враховуючи несплату відповідачем позивачу перевищення договірної величини електроспоживання за лютий 2014 р. в сумі 88 977,67 грн., позивач звернувся з позовом до господарського суду за стягненням зазначеної суми.

У якості правової підстави до стягнення відповідної суми, позивач посилається на загальні цивільні норми виконання договірних зобовязань, п.4.2.2 Договору та ч.6.ст.26 Закону України "Про електроенергетику".

За змістом ч.6 ст.26 Закону України "Про електроенергетику", споживачі (крім населення та навчальних закладів) у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

Суд першої інстанції, розглядаючи справу, дійшов до висновку, що стягувана сума вартості спожитої понад договірні величини електричної енергії за своєю правовою природою є штрафною санкцією.

Проте такий висновок суду є помилковим за наступних підстав.

Відповідно до п. 1.2 Правил користування електричною енергією користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ № 28 від 31.07.1996 з послідуючими змінами та доповненнями (далі Правила), електрична енергія (активна) - енергоносій, який виступає на ринку як товар, що відрізняється від інших товарів особливими споживчими якостями та фізико-технічними характеристиками (одночасність виробництва та споживання, неможливість складування, повернення, переадресування), які визначають необхідність регулювання та регламентації використання цього товару.

Виходячи зі змісту п. 6.16 Правил та ч. 8 ст. 26 Закону України «Про «Електроенергетику» споживач, якому електрична енергія постачається енергопостачальником, що здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, зобов'язаний оплачувати її вартість виключно коштами шляхом їх перерахування на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника.

За змістом ст.ст. 216, 218 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно до ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Статтею 27 Закону України «Про електроенергетику», передбачений перелік правопорушень в сфері електроенергетики, проте перевищення договірних величин споживання електричної енергії до цього переліку не входить.

Відповідно до п. 6.16 Правил, визначені відповідно до законодавства України вартість різниці між обсягом фактично спожитої величини і обсягом договірної величини електричної енергії, а також вартість різниці між найбільшою величиною споживаної електричної потужності, що зафіксована протягом розрахункового періоду в години контролю максимуму навантаження, та договірною граничною величиною електричної потужності зараховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії за регульованим тарифом.

Згідно абз. 26 ст. 1 Закону України «Про електроенергетику», поточні рахунки із спеціальним режимом використання оптового ринку електричної енергії (далі - поточні рахунки) - рахунки суб'єктів господарської діяльності, що здійснюють постачання електричної енергії на закріпленій території та оптове постачання електричної енергії, відкриті в уповноваженому банку і призначені виключно для накопичення коштів, отриманих за електричну енергію від споживачів, та розрахунків з учасниками оптового ринку електричної енергії;

Отже, виходячи з вищенаведених фізико-технічних особливостей електричної енергії, які характеризуються одночасністю виробництва та споживання, відсутністю прямої заборони в законі можливості споживання електричної енергії з перевищенням договірної величини (за відсутності інших порушень), оплата вартості цієї складової безпосередньо на рахунки енергопостачальника із спеціальним режимом використання (який передбачений виключно для оплати вартості електричної енергії та коштами на якому енергопостачальник не може розпоряджуватися на свій розсуд) подвійний розмір оплати за перевищення договірної величини споживання електроенергії є не штрафною санкцією, а є встановленим Законом видом відповідальності у вигляді спеціального способу визначення вартості електричної енергії, спожитої понад договірні величини та залежить виключно від кількості фактично поставленої та спожитої електроенергії.

За таких підстав судова колегія вважає, що рішення господарського суду Запорізької області підлягає скасуванню через неправильне застосування вищезазначених норм матеріального права.

За змістом п. 5.4 Договору, відповідач має право звернутися до позивача за 10 діб до закінчення розрахункового місяця з проханням підвищення договірної величини електроенергії та її потужності.

Нормами п. 4.4 Правил, передбачено право споживачів звернутися до постачальника електричної енергії за регульованим тарифом із заявою щодо коригування договірної величини споживання електричної енергії протягом розрахункового періоду.

Таке право споживача не може бути обмежено.

Згідно п. 4.4. Правил, постачальник електричної енергії за регульованим тарифом протягом п'яти робочих днів від дня отримання звернення розглядає заяву споживача, приймає рішення за цим зверненням та не пізніше шостого робочого дня від дня отримання звернення письмово повідомляє споживача про результати розгляду заяви. Пропозиції споживача щодо коригування договірних величин є пріоритетними за умови попередньої оплати додатково заявлених обсягів та отримання постачальником за регульованим тарифом заяви споживача не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення розрахункового періоду. Постачальник електричної енергії за регульованим тарифом має право відмовити споживачу в коригуванні (збільшенні) договірних величин у разі невиконання споживачем своїх зобов'язань щодо оплати електричної енергії за договором про постачання електричної енергії.

За змістом ч.2 ст.276 ГК України, пропозиції відповідача щодо кількості та видів енергії, строків її відпуску є пріоритетними за наявності виробничих можливостей у енергопостачальника.

Аналогічний зміст має абз. 2 п. 4.2 Правил.

Отже зазначеними нормами встановлена додаткова підстава обмеження права споживача на отримання необхідного йому обсягу електричної енергії, тобто додаткова підстава щодо коригування у вигляді відсутності виробничих можливостей у постачальника електричної енергії.

Отже вимогами діючого законодавства в сфері електроенергетики передбачені лише дві підстави відмови енергопостачальника у збільшенні договірної величини споживання електричної енергії у вигляді невиконання споживачем своїх зобов'язань щодо оплати електричної енергії та відсутності виробничих можливостей у постачальника електричної енергії.

Положення п.4.4 Правил щодо пріоритетності вимог споживача за умови звернення за 5діб до закінчення розрахункового періоду та попередньої оплати додатково заявленого обсягу не є підставою до відмови в коригуванні договірної величини обсягу споживання електричної енергії.

Відповідачем наданий лист позивача від 28.02.2014 року за №469, в якому викладена відмова в коригуванні за наступних підстав:

- відсутність попередньої оплати додатково заявленого обсягу;

- недотримання пятиденного строку звернення до кінця розрахункового періоду;

- відсутність оплати по всіх виданих рахунках (а.с. 70, т. 2).

За змістом п. 1.2 Правил, розрахунковий період - період часу, зазначений у договорі, за який визначається обсяг спожитої та/або переданої електричної енергії, величина потужності та здійснюються відповідні розрахунки.

Такий період встановлений сторонами у п.2 Додатку №5 до Договору в редакції Додаткової угоди від 25.12.2006р. з урахуванням змісту п.1 Додатку №6 до Договору (а.с.16 т.1) та який дорівнює календарному місяцю.

Отже відповідачем не порушено строку звернення із заявою про коригування договірних величин споживання електричної енергії, оскільки заява надійшла 26.02.2014р.(а.с.71 т.2).

В матеріалах справи відсутні докази надання позивачем відповідачу рахунків для сплати за спожиту в лютому електричну енергію, крім рахунку від 28.02.2014 року, який був оплачений відповідачем 03.03.2014 року відповідно до вимог Договору в межах пятиденного строку.

Отже відмова в коригуванні через несплату рахунків за Договором є безпідставною.

Інших підстав до відмови позивачем в передбаченому п.4.4 Правил порядку не зазначено.

За змістом п.п. 6.1, 6.11 Правил, що діють на момент розгляду спору, остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених цими Правилами.

Судовою колегію досліджений фактичний порядок оплати відповідачем за спожиту електричну енергію в період січня-березня 2014 року, з якого вбачається сумлінність останнього в оплаті електричної енергії у відповідності до вимог Договору.

Дійсно, існує затримка в оплаті останнього авансового платежу в розмірі 25% від очікуваного обсягу споживання електричної енергії в лютому 2014 року, але ця затримка не вийшла за межи відповідного розрахункового періоду та не повязана із затримкою сплати рахунку.

Доводи позивача про надання відповідачу рахунку 31.01.2014р. за спожиту в лютому електричну енергію не підтверджуються матеріалами справи, крім того, попереднє коригування відбулось 04.02.2014р, що також спростовує доводи позивача.

Отже на момент звернення відповідача до позивача щодо коригування договірної величини споживання електричної енергії заборгованість відповідача перед позивачем за спожиту електричну енергію була відсутня.

Зазначена відмова не відповідає вимогам права та порушує право споживача на отримання достатнього обсягу електричної енергії.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи та підтверджується поясненнями сторін, протягом розрахункового періоду, а саме 24 лютого 2014 року за вказівками позивача до електромереж відповідача було приєднано додаткові струмоприймачі позивача. Все виробництво відповідача було зупинено та електрична енергія певний період подавалася для забезпечення потреб населення та на котельні для опалення житлового фонду міста через електромережі відповідача.

Судовою колегією ухвалою від 24.06.2015р. було запропоновано сторонам надати письмові пояснення щодо підключення 24.02.2014р. та 25.02.2014р. додаткових електроприймачів до електроустановок відповідача із зазначенням конкретних обсягів спожитої при цьому електричної енергії.

Такі відомості суду не надані.

За змістом пояснень позивача таке приєднання не вплинуло на визначення спожитого відповідачем обсягу, оскільки відповідне приєднання було «мінусовим».

Відповідач проти зазначеного ствердження заперечує, зазначаючи, що саме додаткове приєднання струмоприймачів та збільшення споживання 24.02.2014 року вплинуло на необхідність коригування договірного обсягу електричної енергії за зазначений розрахунковий період.

Оскільки дані струмоприймачів, що зазначені в акті споживання електричної енергії за лютий 2014 року не співпадають с даними, зазначеними в Додатку 2 до Договору щодо переліку місць встановлення електролічильників з урахуванням тарифної групи точок вводу, за якими здійснюється розрахунок за спожиту електроенергію, а також через складність системи енергопостачання обєктів відповідача ( наявністю великої кількості субспоживачів, а також іншого постачальника електричної енергії на окремих ділянках) неможливо співвіднести та перевірити доводи сторін щодо впливу факту підключення додаткових струмоприймачів у спірний на перевищення обсягу спожитої електричної енергії.

Виходячи з вищенаведеного судова колегія вважає необґрунтованими вимоги позивача щодо обовязку відповідача сплачувати додаткову вартість спожитої електроенергії, внаслідок перевищення обсягу договірної величини споживання електричної енергії в лютому 2014 року, оскільки він безпідставно відмовив в реалізації законного права відповідача на збільшення обсягу споживання електричної енергії у спірний період.

Факту вчинення відповідачем порушення Правил користування електричною енергією не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог п.п.2, 4 ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Запорізької області від 23.04.2015 р. у справі №908/1162/15-г слід скасувати через невірне застосування норм матеріального права та встановлення обставин, що не підтверджуються матеріалами справи.

По справі слід прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго», м. Горлівка, Донецька область із позовом до Публічного акціонерного товариства "Часівоярський вогнетривкий комбінат", м. Часів Яр, м. Артемівськ, Донецька область про стягнення з відповідача суми 88 977,67 грн. за перевищення договірної величини споживання електроенергії за лютий 2014 р. відповідно до договору про постачання електричної енергії № 7 від 20.02.2003 р.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго», м. Горлівка, Донецька область на рішення господарського суду Запорізької області від 23.04.2015р. у справі №908/1162/15-г задовольнити.

Рішення господарського суду Запорізької області від 23.04.2015 р. у справі №908/1162/15-г скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго», м. Горлівка, Донецька область до Публічного акціонерного товариства "Часівоярський вогнетривкий комбінат", м. Часів Яр, м. Артемівськ, Донецька область про стягнення з відповідача суми 88 977,67 грн. за перевищення договірної величини споживання електроенергії за лютий 2014 р. відповідно до договору про постачання електричної енергії № 7 від 20.02.2003 р. відмовити.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.В. Стойка

Судді Н.В. Ломовцева

ОСОБА_3

Надр.5 прим.

1 позивачу

2 відповідачу

3 до справи

4 ДАГС

5 ГСЗО