ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" серпня 2015 р. Справа № 911/2710/15

Господарський суд Київської області у складі судді Лилака Т.Д., розглянувши справу

за позовом заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі: 1) державного агентства автомобільних доріг України, м. Київ, 2) дочірнього підприємства «Чернігівський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», м. Чернігів
до комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства», Київська обл., м. Славутич
про стягнення коштів,
за участю представників
прокуратури:Кулішенко О.Ю., СП №034764;
позивача 1:не з'явилися;
позивача 2:не з'явилися;
відповідача:Швидкий Ю.В., довіреність №01.01./1057 від 18.06.2015 року;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У червні 2015 року заступник прокурора Чернігівської області звернувся до господарського суду Київської області з позовною заявою в інтересах держави в особі державного агентства автомобільних доріг України (позивач 1) та Дочірнього підприємства «Чернігівський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (позивач 2) до комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» (відповідач). про стягнення 93 014,30 грн. основного боргу, 5 206,25 грн. 3% річних, 70 402,52 грн. інфляційної складової боргу та 45 072,42 грн. пені, а загалом 213 695,49 грн. у зв'язку з неналежним виконанням останнім зобов'язань з оплати виконаних робіт за договором №02-02-13 від 15.05.2013 року.

Ухвалою господарського суду Київської області від 03.07.2015 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 16.07.2015 року.

Ухвалою господарського суду Київської області від 16.07.2015 року розгляд справи відкладено на 27.08.2015 року.

27.08.2015 року через відділ діловодства відповідачем подано клопотання №01.07/1389 від 19.08.2015 року про залучення до участі у справі третьої особи на стороні відповідача - Славутицьку міську раду.

Відповідно до статті 27 ГПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. У справах щодо майна господарських організацій, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, господарський суд залучає орган державної влади, що здійснює управління корпоративними правами, до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Враховуючи, що відповідач є юридичною особою, яка здійснює свою діяльність на засадах повної господарської самостійності, предметом спору не є відновлення порушеного права Славутицької міської ради на володіння, користування та розпорядження майном, а також відсутність від Славутицької міської ради окремого клопотання про залучення її до участі у справі, у якості третьої особи, вимога позивача не підлягає задоволенню.

Представники позивача 1 та позивача 2 в судове засідання 27.08.2015 року не з'явилися, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15 березня 2010 року №01-08/140 «Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Згідно з пп. 3.9.2 п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що нез'явлення представників позивача 1 та позивача 2 не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представників позивача 1 та позивача 2, за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши пояснення прокурора та представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

15.05.2013 року між комунальним підприємством «Управління житлово-комунального господарства» (замовник) та Дочірнього підприємства «Чернігівський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (підрядник) укладено договір №02-02-13 (договір), за умовами п. 1.1. якого замовник доручає, а підрядник забезпечує відповідно умов договору виконання робіт по нанесенню горизонтальної дорожньої розмітки вулиць м. Славутич та інші супутні роботи.

Відповідно до п. 3.1. договору, договірна ціна робіт, що доручені підряднику, складає 93 014,30 грн., у тому числі ПДВ 15 502,38 грн.

Згідно п. 11.1 договору, розрахунки за виконані роботи будуть здійснюватися на підставі актів приймання виконаних робіт (ф. КБ -2в) та довідки про вартість виконаних робіт (форма КБ - 3) проміжними платежами в міру виконання робіт або за повністю завершенні роботи

На виконання умов договору позивач 2 виконав всі роботи передбачені договором, на загальну суму 93 014,30 грн., що підтверджується довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за липень на суму 93 014,30 грн. та актом приймання виконаних будівельних робіт за травень-червень на суму 93 014,30 грн., які підписані представниками відповідача без будь-яких заперечень з приводу зазначених у вказаних актах вартості, кількості та якості виконаних робіт, копії яких знаходяться в матеріалах справи і достовірність яких відповідач не заперечує.

Як вказує прокурор, відповідач належним чином не виконав зобов'язань за договором щодо оплати наданих послуг, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість у сумі 93 014,30 грн.

Детально дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні належні докази сплати відповідачем заборгованості за договором №02-02-13 від 15.05.2013 року у сумі 93 014,30 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за: плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором;

Частина 4 статті 882 Цивільного кодексу України передбачає, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача боргу в сумі 93 014,30 грн. є обґрунтованими, і тому підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобов'язання з оплати виконаних робіт за договором, з нього на користь позивача на підставі ст. 625 ЦК України підлягає стягненню 70 402,52 грн. інфляційних витрат та 5 206,25 грн. 3% річних, які нараховані позивачем відповідно до вимог закону та умов договору.

Статтею 230 ГК України визначено, що порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Пунктом 13.2. договору визначено, що замовник несе відповідальність за порушення зі своєї вини грошових зобов'язань (несвоєчасну оплату виконаних робіт,інших платежів) у розмірі подвійної відсоткової ставки НБУ від простроченої суми за весь час прострочення.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання, або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно зі ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Суд, здійснивши власний розрахунок пені встановив, що заявлений позивачем до стягнення розрахунок пені є арифметично невірним, оскільки позивачем нарахована пеня з порушенням граничного терміну, встановленого законодавством України (п. 6 ст. 232 ГК України), у зв'язку з чим стягненню підлягає розмір пені, здійснений за розрахунком суду та з урахуванням норм статті 232 Господарського кодексу України в сумі 6 118,56 грн.

В іншій частині позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасну оплату товару в позові слід відмовити.

Судовий збір у розмірі 3 494,83 грн. відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» (07100, Київська обл., м. Славутич, вул. Військових будівельників, 8, код 31476318) на користь дочірнього підприємства «Чернігівський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (14005, м. Чернігів, вул. Київська, 17, код 32016315) 93 014 (дев'яносто три тисячі чотирнадцять) грн. 13 коп. основного боргу, 6 118 (шість тисяч сто вісімнадцять) грн. 56 коп. пені, 70 402 (сімдесят тисяч чотириста дві) грн. 52 коп. інфляційної складової боргу, 5 206 (п'ять тисяч двісті шість) грн. 25 коп. 3% річних.

В іншій частині в позові відмовити.

Стягнути з комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» (07100, Київська обл., м. Славутич, вул. Військових будівельників, 8, код 31476318) в доход державного бюджету України 3 494 (три тисячі чотириста дев'яносто чотири) грн. 83 коп. судового збору.

Після вступу рішення в законну силу видати накази.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 01.09.2015 р.

Суддя Т.Д. Лилак