ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"28" серпня 2015 р.Справа № 916/2493/15

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Волкова Р.В

при секретарі судового засідання Кришталь Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Одеської митниці Державної фіскальної служби (65078, Одеська обл., м. Одеса, Малиновський р-н, вул. Гайдара, буд.21, корп.А, )

до відповідача: приватного підприємства "Ніка" (65091, Одеська обл., м. Одеса, вул. Картамишівська, буд.9Д, каб.1, )

про стягнення: 444143,54грн.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1 (за довіреністю)

представника відповідача: не зявився.

ВСТАНОВИВ:

Південна митниця Міністерства доходів і зборів України звернулась до господарського суду з позовом до відповідача, приватного підприємства "Ніка", про стягнення 444143,54грн. збитків.

Ухвалою від 27.07.2015 року судом в порядку ст.25 Господарського процесуального Кодексу України було здійснено заміну позивача "Південна митниця Міністерства доходів і зборів України" на його правонаступника - Одеську митницю Державної фіскальної служби.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на укладання з відповідачем договорів № 44 від 14.02.2013 та № 273 від 01.04.2014 про надання послуг відповідального зберігання, передачу відповідачу відповідно до договорів та актів від 31.07.2013, 19.09.2013, 12.12.2013, 07.03.2014, 18.04.2014, 13.05.2014 певного майна, невиконання відповідачем умов договору щодо повернення майна, понесення позивачем збитків у розмірі вартості втраченого майна та витрат на проведення незалежної оцінки та інші вказані у позовній заяві обставини.

Відповідач в судове засідання не зявився, відзив на позовну заяву суду не надав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

Між позивачем та відповідачем був підписаний договір № 44 від 14.02.2013 про надання послуг відповідального зберігання (а.с. 16-19).

Відповідно до п.1 ст.936 Цивільного Кодексу України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Пунктом 1.1.1 договору сторони встановили обовязок відповідача надати позивачу послуги відповідального зберігання предметів, вилучених по протоколам про порушення митних правил, конфіскованих за рішенням суду, переданих для зберігання та інші предмети, що підлягають передачі у власність держави України.

Пунктом 1.5 договору сторони визначили, що конкретний перелік та види майна, що передається на відповідальне зберігання, буде визначений в окремих актах прийому-передачі майна на відповідальне зберігання.

Обовязок зберігати майно та повернути його після закінчення відповідального зберігання передбачений у п.6.3.4.

Згідно з п.1 ст.949 Цивільного Кодексу України, зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості.

Строк дії договору в частині надання послуг встановлений сторонами з 01.01.2013 по 31.12.2013 (п.11.1.договору).

Крім того, аналогічний за змістом договір № 273 про надання послуг відповідального зберігання був підписаний сторонами 01.04.2014 (а.с.21-25). Строк дії цього договору в частині надання послуг був встановлений сторонами з 01.01.2014 по 31.12.2014 (п.11.1). Пунктами 6.2.4 обох договорів передбачено право позивача проводити інвентаризацію переданого майна.

Відповідно до умов вказаних договорів № 44 та № 273, позивач передав відповідачу певне майно, по договору № 44 - згідно з актами приймання-передачі від 31.07.2013, 19.09.2013, 12.12.2013, а по договору № 273 - згідно з актами приймання-передачі від 07.03.2014, 18.04.2014,13.05.2014. Вказані акти підписані сторонами та сприймаються судом як належні докази передачі майна відповідачу на умовах вказаних договорів. При цьому суд приймає до уваги норми п.3 ст. 631 Цивільного Кодексу України стосовно того, що сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Згідно зі ст. 629 Цивільного Кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 Цивільного Кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в ст.193 Господарського кодексу України, яка регламентує, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного Кодексу України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або зміну його умов не, якщо інше не встановлено договором або законом.

В порушення вказаних правових норм, відповідач свої зобовязання щодо повернення отриманого за договорами № 44 від 14.02.2013 та № 273 від 01.04.2014 майна не виконав.

Стаття 951 Цивільного Кодексу України встановлює, що збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем:

1) у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості;

2) у разі пошкодження речі - у розмірі суми, на яку знизилася її вартість.

З метою встановлення вартості втраченого майна, позивачем був укладений договір № 685 Про надання послуг з проведення незалежної оцінки майна від 16.12.2014 з ТОВ "Науково-дослідний інститут судової експертизи та оцінки".

Згідно зі звітом № ОЦТ/4, ринкова вартість втраченого майна складає 442643,54грн. з ПДВ.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення 442643,54грн. збитків, які є вартістю втраченого майна, обгрунтовані та підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлено до стягнення 1500грн. витрат з оплати послуг щодо проведення незалежної оцінки ринкової вартості втраченого майна.

Вимоги позивача в цій части задоволенню не підлягають в звязку з відсутністю доказів фактичного понесення збитків у заявленому розмірі (1500грн.).

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення 444143,54грн. збитків підлягають задоволенню частково у розмірі 442643,54грн.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального Кодексу України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Враховуючи виникнення спору саме внаслідок неправильних дій відповідача, суд вважає за необхідне покласти витрати зі сплати судового збору на відповідача у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 525, 526, 629, 631, 936, 946, 951 ЦК України, ст. 193 ГК України, ст.ст. 22, 33, 36, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Одеської митниці Державної фіскальної служби до відповідача приватного підприємства "Ніка" про стягнення 444143,54 грн. - задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного підприємства "Ніка" (65091, Одеська обл., м. Одеса, вул. Картамишівська, буд.9Д, каб.1, ) на користь Одеської митниці Державної фіскальної служби (65078, Одеська обл., м. Одеса, Малиновський р-н, вул. Гайдара, буд.21, корп. А, ) 442643,54грн. збитків.

3. Позовні вимоги в частині стягнення 1500,00 грн. збитків - відмовити.

4. Стягнути з приватного підприємства "Ніка" (65091, Одеська обл., м. Одеса, вул. Картамишівська, буд.9Д, каб.1, ) до Державного бюджету України (№ рахунку 3008; отримувач: УК у м. Одесі/Приморський район; код отримувача ; банк отримувача: ГУ ДКСУ в Одеській області; МФО: 828011; код класифікації: 22030001; код ЄДРПОУ господарського суду Одеської області 03499997) 1827(одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області протягом десяти днів з моменту складення повного рішення. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 02 вересня 2015 р.

Суддя Р.В. Волков