ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

07 вересня 2015 року Справа № 914/4854/13
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючогоГубенко Н.М.
суддівБарицької Т.Л. Картере В.І.
розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_4
на ухвалу від та на постанову відГосподарського суду Львівської області 14.05.2015 Львівського апеляційного господарського суду 16.06.2015
у справі Господарського суду№ 914/4854/13 Львівської області
за позовомОСОБА_5
до1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Агат" 2. ОСОБА_4 3. Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4
прозобов'язання вчинити дії та стягнення збитків
та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Товариства з обмеженою відповідальністю "Агат"
доФізичної особи - підприємця ОСОБА_4
провідшкодування збитків

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 14.05.2015 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 16.06.2015 у справі № 914/4854/13.

Одночасно скаржник звернувся з клопотанням про відновлення строку для подання касаційної скарги на оскаржувані судові рішення, обґрунтовуючи його тим, що оскаржувану постанову отримав лише 22.06.2015.

За результатами розгляду матеріалів касаційної скарги Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність її повернення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 ГПК України до скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

01.11.2011 набрав чинності Закон України від 08.07.2011 № 3674-VІ "Про судовий збір", який визначає правові засади справляння судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Відповідно до пункту 2.21 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Згідно із п. 2 листа Вищого господарського суду України від 17.09.2012 № 01-06/1260/2012 "Про оформлення платіжних документів на перерахування судового збору", відповідно до якого платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Відповідно до п. 3.8 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22, реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу".

Скаржником у якості доказу сплати судового збору до касаційної скарги додано квитанцію № 154 від 13.07.2015, у графі "Призначення платежу" якого зазначено: НОМЕР_1; ОСОБА_4; символ зв 254".

Таким чином, скаржником додано до касаційної скарги квитанцію, в якій, всупереч вищезазначеним нормам, не зазначено відомостей про те, яка саме скарга оплачується судовим збором.

Наведене свідчить про те, що ОСОБА_4 судовий збір сплачено не у встановленому порядку, що є підставою, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, для неприйняття касаційної скарги до розгляду.

Разом з тим, статтею 110 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Відповідно до частини третьої ст. 105 ГПК України постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Оскаржувана постанова була прийнята 16.06.2015, двадцятиденний строк на оскарження даної постанови закінчився 06.07.2015 (понеділок), в той час, як скаржник звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою 13.07.2015 (про що свідчить відповідний штамп апеляційного господарського суду), тобто скаржник звернувся з касаційною скаргою з пропуском двадцятиденного строку для її подання, чим порушив вищенаведені норми ГПК України.

Посилання скаржника в касаційній скарзі на те, що ним було пропущено строк з поважних причин, які не залежали від нього, оскільки оскаржувану постанову він отримав лише 22.06.2015 є такими, що не можуть слугувати підставою для відновлення скаржнику пропущеного ним строку на касаційне оскарження з огляду на те, що з відмітки канцелярії Львівського апеляційного господарського суду вбачається, що копії постанови від 16.06.2015 були надіслані на адресу сторін 18.06.2015, тобто, з дотриманням строків, встановлених ст. 105 ГПК України; оскаржувана постанова була одержана скаржником 22.06.2015 (про що скаржник зазначає у касаційній скарзі), строк касаційного оскарження закінчився 06.07.2015 (понеділок); отже на час одержання постанови строк на касаційне оскарження не був пропущений і скаржник не був позбавлений можливості вчасно звернутися до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою з дотримання строків, передбачених ст. 110 ГПК України; при цьому скаржником не наведено обставин, які б перешкоджали звернутись із касаційною скаргою з 22.06.2015 по 06.07.2015. До того ж, як ОСОБА_4 так і її представники - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 16.06.2015 були присутні у судовому засіданні (про що свідчить протокол судового засідання від 16.06.2015 (т. 4 а.с. 96-97)).

Наведене є підставою, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, для неприйняття касаційної скарги до розгляду та повернення її скаржникові.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга ОСОБА_4 на ухвалу Господарського суду Львівської області від 14.05.2015 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 16.06.2015 у справі № 914/4854/13 підлягає поверненню скаржнику відповідно до п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Керуючись ст. 86, п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про відновлення строку на касаційне оскарження ухвали Господарського суду Львівської області від 14.05.2015 та постанови Львівського апеляційного господарського суду від 16.06.2015 у справі № 914/4854/13.

Не приймати до розгляду та повернути ОСОБА_4 касаційну скаргу з доданими до неї матеріалами на ухвалу Господарського суду Львівської області від 14.05.2015 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 16.06.2015 у справі № 914/4854/13.

Головуючий суддя Н.М. ГУБЕНКО

Судді Т.Л. БАРИЦЬКА

В.І. КАРТЕРЕ