ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2015 р. Справа № 925/1382/15

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Кенкеч О.С., у відкритому судовому засіданні у приміщенні господарського суду розглянув справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський автоцентр МАЗ», м. Дніпропетровськ, вул. Висоцького, 4

до приватного підприємства «БОМ і С», м. Черкаси, вул. Ярослава Галана, буд. 11, кв. 204

про стягнення 11 844,30 грн. заборгованості та санкцій,

за участю представників сторін:

від позивача: Рибаченко С.І. - за довіреністю;

від відповідача: не з'явився.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський автоцентр МАЗ» звернулось в господарський суд Черкаської області з позовом до приватного підприємства «БОМ і С» про стягнення заборгованості за продані запасні частини до транспортних засобів згідно договору купівлі-продажу від 10.01.2014р. №ВП7 №357 в розмірі 11 844,30 грн., в тому числі 5082,50 грн. основного боргу, 556,11 грн. 24% річних, 1123,19 грн. пені, 5082,50 грн. штрафу, та відшкодування судових витрат.

Судом з'ясовано, що позивачем допущена описка при формуванні ціни позову. Правильною ціну позову вважати 11 844,30 грн. як сума всіх грошових вимог позивача. Виправлена ціна позову не впливає на розмір судового збору.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, відзив на позов не надав, представника у судове засідання не направив, витребувані документи не надав, про причини неявки суд не повідомив. Ухвала суду від 20.08.2015р. про порушення провадження у справі повернулась до суду з відміткою працівника пошти - «за закінченням терміну зберігання».

Неподання відповідачем відзиву на позовну заяву та нез'явлення представника відповідача у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті за наявними доказами відповідно до вимог ст. 75 Господарського процесуального кодексу України. Адреса відповідача в позовній заяві та місце проведення господарської діяльності відповідачем відповідає адресі, вказаній в реєстраційних документах відповідача та у витягу з ЄДР.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлені та перевірені доказами такі взаємовідносини сторін та обставини.

10.01.2014р. між товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський автоцентр МАЗ» (Продавцем - Позивач по справі), в особі директора магазина Окунь Олександра Олександровича, що діє на підставі доручення №24/12-13 від 24.12.2013р., та приватним підприємством «БОМ і С» (Покупцем - Відповідач по справі), в особі директора Буртового Олега Миколайовича, що діє на підставі Статуту, було укладено договір купівлі-продажу №ВП7 №357 (Далі - Договір), за умовами якого Продавець зобов'язується передати у власність Покупця товари - запасні частини до транспортних засобів, згідно Специфікації, а Покупець зобов'язується прийняти і сплатити його на умовах даного договору.

Відповідно до п. 11.3 Договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2014р. включно, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за даним договором.

Відповідно до п. 2.2 Договору Продавець зобов'язується в строк, не менше 2 календарних днів, до дати відвантаження, повідомити Покупця про відвантаження на його адресу товару листами, телеграмами, факсограмами, або телефоном.

Відповідно до п. 2.3 Договору Продавець забезпечує надання з товаром оригіналів наступних документів:

- рахунок-фактуру;

- податкові накладні.

Відповідно до п. 2.4 Договору датою поставки вважається дата підписання представником Покупця видаткової накладної на товар, що поставляється.

Відповідно до п. 4.2 Договору остаточна загальна сума договору визначається як сума всіх Специфікацій (видаткових накладних), підписаних з обох боків.

Відповідно до п. 4.3 Договору оплата товару здійснюється Покупцем на підставі даного договору і видаткових накладних до нього шляхом переказу безготівкових грошових коштів на поточний рахунок Продавця або шляхом внесення наявних грошових коштів в касу Продавця протягом 7 (семи) календарних днів з моменту отримання товару.

На виконання умов Договору Продавець 28.11.2014р. відвантажив Покупцю товари (автозапчастини), що підтверджується видатковою накладною від 28.11.2014р. №13488 на загальну суму 5082,50 грн. (в тому числі ПДВ), та довіреністю №4 від 02.04.2014р. з реквізитами відповідача (а.с. 10).

Товар був одержаний Покупцем.

За вже поставлений товар Покупець не розрахувався.

Станом на 20.08.2015р. заборгованість Покупця становить 5082,50 грн. основного боргу.

Невиконання Покупцем взятих на себе зобов'язань стало підставою для звернення Продавця до суду для захисту порушеного права та примусового стягнення заборгованості та санкцій.

Відповідач вимоги не заперечив. Доказів погашення боргу до проведення судового засідання не подано. Відповідачем не подано суду доказів про об'єктивну неспроможність провести розрахунок за договором. При проведенні оплати відповідачем в день проведення засідання ці платежі мають бути враховані при виконанні судового рішення за умови визначення належного призначення платежу.

Інших доказів сторонами не подано.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, враховуючи пояснення представника позивача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до часткового задоволення.

У відповідності з положеннями постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Сторони за договором є самостійними юридичними особами та суб'єктами господарювання на ринку послуг.

Між сторонами виникли та існують договірні відносини купівлі - продажу запчастин до автомобільної техніки.

За правовою природою спірний договір купівлі-продажу від 10.01.2014р. №ВП7 №357 є договором купівлі-продажу і відповідає вимогам статті 655 Глави 54 ЦК України, якою встановлено, що одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві) та отримати гроші, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Договір купівлі-продажу від 10.01.2014р. №ВП7 №357 не заперечений сторонами, не визнаний судом недійсним та не розірваний в установленому порядку.

Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу. Позивач 28.11.2014р. згідно видаткової накладної від 28.11.2014р. №13488 поставив Відповідачу товари (автозапчастини) на загальну суму 5082,50 грн., в тому числі ПДВ, що не оспорюється сторонами. Претензій щодо кількості, якості та специфікації отриманого товару (автозапчастини) не заявлено. Продавцем оформлена податкова накладна на підтвердження проведеної господарської операції.

В Розділі 4 договору встановлений порядок розрахунків.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, між Позивачем та Відповідачем було узгоджено строк сплати за отриманий товар, який визначений п. 4.3 Договору - оплата товару здійснюється Покупцем на підставі даного договору і видаткових накладних до нього шляхом переказу безготівкових грошових коштів на поточний рахунок Продавця або шляхом внесення наявних грошових коштів в касу Продавця протягом 7 (семи) календарних днів з моменту отримання товару.

Суд враховує відсутність претензій відповідача стосовно неналежної поставки товару, недопоставки товару чи іншого невиконання умов спірного договору.

Згідно ч.1 ст. 173 ГК України зобов'язання, що виникає між суб'єктами господарювання, в силу якого один суб'єкт зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта, або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку, є господарським зобов'язанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Проте Відповідач свої зобов'язання в частині оплати за отриманий товар належним чином не виконав. Розрахунок в повному обсязі не проведено, заборгованість в установлені договором строки не погашено, що є порушенням господарського зобов'язання.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Частиною першою ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару, тому суд вважає обґрунтованим та доведеним право Позивача на стягнення з Відповідача суми заборгованості за поставлений товар (автозапчастини) у розмірі 5082,50 грн.

Належних та допустимих доказів своєчасного та повного розрахунку за отриманий товар (автозапчастини), в розумінні положень ст.ст. 33, 34 ГПК України, відповідач суду та позивачу не надав.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Штрафними санкціями у відповідності з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Позивач з посиланням на положення ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України нараховує відповідачу 1123,19 грн. пені за період з 06.12.2014р. по 21.05.2015р. з посиланням на облікову ставку НацБанку України. Суд відмовляє в задоволенні даної вимоги про стягнення пені, оскільки договір про забезпечення виконання зобов'язання у виді неустойки не укладено в письмовому виді між сторонами, чим порушено вимоги ст.ст. 546, 547 ЦК України. Ст. 231 ГК України не забезпечує зобов'язання у виді пені, а лише встановлює строк, протягом якого пеня може бути стягнута.

Посилання позивача на п. 5.1 Договору, в якому встановлено, що у разі порушення термінів оплати понад 5 календарних днів з дня отримання товару, Покупець зобов'язаний сплатити Продавцю штраф у розмірі 50% від простроченої суми, не встановлює права позивачу на стягнення пені з відповідача за неналежне виконання зобов'язання, без укладання належного письмового договору про забезпечення зобов'язання у виді пені. Вимога про стягнення пені не підлягає до задоволення.

Відповідно до п. 5.2 Договору у випадку прострочення понад 10 календарних днів з дня отримання товару, Покупець зобов'язаний сплатити Продавцю штраф у розмірі 100% від простроченої суми.

У відповідності до п. .2 Договору позивач нараховує відповідачу 5082,50 грн. штрафу з мотивів прострочення оплати.

Вимоги обґрунтовані. Розрахунок санкцій перевірено судом за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу «Ліга:Еліт Закон». Розрахунок вимоги виконано вірно. 5082,50 грн. штрафу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

На підставі наявного грошового зобов'язання Позивачем нараховано Відповідачу 556,11 грн. 24% річних за період прострочення з 06.12.2014р. по 21.05.2015р., які просить стягнути з відповідача з посиланням на п. 5.1. договору. вказаний пункт договору не передбачає стягнення підвищених відсотків за невиконання грошового зобов'язання.

Вимога про стягнення 24% річних не підлягає до задоволення. Вимога про стягнення 3 відсотків річних з посиланням на ст. 625 ЦК України позивачем не заявлялась.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд вважає, що позивачем використано належний спосіб захисту порушеного права. Відповідач не подавав суду заяв та доказів про об'єктивну неможливість заперечити позовні вимоги.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати належить покласти на відповідача та стягнути на користь позивача 1 827,00 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з приватного підприємства «БОМ і С», м. Черкаси, вул. Ярослава Галана, буд. 11, кв. 204, , номер рахунку в банку невідомий

на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровський автоцентр МАЗ», м. Дніпропетровськ, вул. Висоцького, 4, , номер рахунку в банку невідомий

5082,50 грн. основного боргу, 5082,50 грн. штрафу та 1 827,00 грн. судового збору.

В решті вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня прийняття рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане рішення через Господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 11.09.2015р.

Суддя Г.М. Скиба