ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2015 року Справа № 912/3693/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Подобєда І.М., Прокопенко А.Є.

при секретарі судового засідання: Погорєловій Ю.А.

від прокурора: Пономаренко А.Є., посвідчення №023761 від 20.12.13, прокурор відділу;

представники сторін у судове засідання не з"явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство "Промінь" с. Красносілка, Олександрівський район, Кіровоградська область на рішення господарського суду Кіровоградської області від 27.07.2015 року у справі № 912/3693/14

за позовом: прокурора Олександрівського району Кіровоградської області в інтересах держави, уповноваженим органом якої є Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, м. Кіровоград

до відповідача-1 Олександрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області

відповідача -2 Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство "Промінь" с. Красносілка, Олександрівський район, Кіровоградська область

відповідача -3 Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Елітне насіння" м. Київ

про визнання недійсним договору та зобов'язання повернути земельну ділянку.,

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою звернувся Прокурор Олександрівського району Кіровоградської області в інтересах держави, уповноваженим органом якої є (позивач) Головне управління Держземагенства у Кіровоградській області, звернувся до господарського суду з позовною заявою до Олександрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області, ДП "Сільськогосподарське підприємство "Промінь", ЗАТ "Торговий дім "Елітне насіння" про визнання недійсним на майбутнє договору оренди землі від 25.03.2012 року, укладеного між Олександрівською районною державною адміністрацією Кіровоградської області та ДП "Сільськогосподарське підприємство "Промінь", зареєстрованого 23.05.2012 року відділом Держкомзему у Олександрівському районі за № 02829 та зобов'язання ЗАТ "Торговий дім "Елітне насіння" повернути позивачу земельну ділянку площею 9, 3318 га пасовищ на території Красносілківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, кадастровий номер :02:000:9010 вартістю 35 108 грн. у придатному для використанні стані шляхом припинення на ній господарської діяльності та складення акту прийому-передачі земельної ділянки.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 27.07.2015 року (суддя Коваленко Н.М.) позов задоволено повністю.

Визнано недійсним на майбутнє договір оренди землі від 25.03.2012 року, укладений між Олександрівською районною державною адміністрацією Кіровоградської області та державним підприємством "Сільськогосподарське підприємство "Промінь", зареєстрований 23.05.2012 року відділом Держкомзему у Олександрівському районі за № 02829.

Зобов'язано товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Елітне насіння" повернути Головному управлінню Держгеокадастру у Кіровоградській області земельну ділянку площею 9, 3318 га пасовищ на території Красносілківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, кадастровий номер :02:000:9010 вартістю 35 108 грн. у придатному для використання стані шляхом припинення на ній господарської діяльності та складанні акту прийому-передачі земельної ділянки.

Стягнуто з Олександрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області на користь Державного бюджету України - 1 218, 00 грн. судового збору.

Стягнуто з державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство "Промінь" на користь Державного бюджету України - 1 218, 00 грн. судового збору.

Рішення мотивовано тим, що договір оренди землі від 25.03.2012 року між відповідачем 1. та відповідачем 2. укладено з порушенням вимог ст. ст. 116, 124 Земельного кодексу України та ст. 16 Закону України "Про оренду землі".

Не погодившись з даним рішенням господарського суду Кіровоградської області

Державне підприємство "Сільськогосподарське підприємство "Промінь" звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог заступника прокурора Кіровоградської області та Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області в повному обсязі.

При цьому скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що суд не в повному обсязі з'ясував обставини справи, які мають значення для правильного вирішення господарського спору, а саме не враховано те, що Державне підприємство "Сільськогосподарське підприємство "Промінь" знаходиться на стадії санації та вказана земельна ділянка передана в користування саме для виконання плану санації, що потягло за собою неправильне вирішення господарського спору.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.08.2015 року прийнято апеляційну скаргу до розгляду.

Прокурором Олександрівського району Кіровоградської області надано відзив на апеляційну скаргу відповідача -2, в якому зазначено, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено матеріали справи, прийнято вірне рішення у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, в свою чергу, які зазначені в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими. Просить залишити оскаржуване рішення - без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідачі не використали своє право бути присутніми у судовому засіданні, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду даної справи згідно з вимогами Господарського процесуального кодексу України. (а.с. 138-142)

В судовому засіданні 09.09.2015 року Дніпропетровським апеляційним господарським судом була оголошена вступну та резолютивна частина постанови у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягаєзадоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд встановив наступні обставини.

Розпорядженням голови Олександрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області "Про затвердження проекту землеустрою та надання земельних ділянок в оренду на території Красносілківської сільської ради ДП "СГП "Промінь" від 01.02.2012 року № 90р затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду до закінчення процедури санації ДП "Сільськогосподарське підприємство "Промінь" для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель державної власності (запасу та резерву) сільськогосподарського призначення на території Красносілківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області та надано відповідачу 2. в оренду земельні ділянки загальною площею 1763,8484 га, в тому числі: 1181,7628 га ріллі та 582,0856 га пасовищ. Визначено, що договір оренди укласти та зареєструвати в місячний термін, в разі невиконання розпорядження у вказаний термін, розпорядження втратить чинність.

На підставі вказаного розпорядження між відповідачем 1. та відповідачем 2. укладено договір оренди землі від 25.03.2012 року, зареєстрований відділом Держкомзему у Олександрівському районі 23.05.2012 року за № 02829. (а.с 27-30)

Відповідно до зазначеного договору відповідачем 1. надано відповідачу 2. в оренду земельну ділянку площею 9, 3318 га пасовищ на території Красносілківської сільської ради Олександрівського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:000:9010 вартістю 35 108 грн. (п. 1, 2,5 договору)

Пунктами 9, 11 договору встановлено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 1053,24 грн. в рік на рахунок Красносілківської сільської ради. Щомісячна орендна плата складає 87,77 грн.

Згідно п. 15 договору земельна ділянка передана в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Визначено, що передача земельної ділянки в оренду здійснюється без розроблення проекту її відведення (п. 18 договору) та у 3 денний термін після державної реєстрації цього договору за актом приймання-передачі (п.20 договору).

Договір діє з моменту реєстрації і до закінчення процедури санації, яка введена ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 30.05.2007р. по справі 11/49 (31.12.2018 року), з правом пролонгації у разі продовження за рішенням господарського суду терміну санації або відновлення платоспроможності з урахуванням періоду ротації основної сівозміни згідно проекту землеустрою. (п.8 договору).

В подальшому вказана земельна ділянка відповідачем 2. передана в суборенду відповідачу 3. на підставі договору суборенди від 19.07.2012 року, зареєстрованого відділом Держкомзему у Олександрівському районі 19.07.2012 року за № 03198. (а.с 34-37)

Як вбачається з матеріалів справи, звернувшись з позовними вимогами про визнання недійсним вищезазначеного договору прокурор навів наступні підстави: розпорядженням голови Олександрійської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 01.02.2012р. №90-р в порушення ст. 22 Закону України "Про землеустрій" та п. 3 Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, ч. 4 ст. 35 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації" та ст. 123 Земельного кодексу України, затверджено проект землеустрою, який оцінено негативно, на час укладання спірного договору оренди землі рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування про надання в оренду земельної ділянки було відсутнє.

Ухвалою від 02.02.2011р. у справі №11/49 про банкрутство державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство "Промінь" (с. Красносілка) господарським судом Кіровоградської області затверджено план санації ДП "СГП "Промінь". Розділом 3.3 вказаного плану санації передбачено перелік заходів санації ДП "СГП "Промінь", серед яких відновлення та стабілізація виробничо-господарської діяльності боржника шляхом його участі у спільній виробничій діяльності з інвестором та кредиторами. До виконання зобов'язань боржника перед кредиторами залучено інвестора - закрите акціонерне товариство торговий дім "Елітне насіння", який взяв на себе зобов'язання з погашення заборгованості боржника перед кредиторами в обсязі 4 438 923 грн., у тому числі в обмін на право на укладення договору про спільну сільськогосподарську діяльність терміном 25 років, який є складовою частиною плану санації.

В ухвалі звернуто увагу на те, що Державний департамент з питань банкрутства для прийняття рішення про їх погодження вважає, що запропонований план санації державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство "Промінь" може бути затверджений господарським судом Кіровоградської області за умов, зокрема і укладення в процедурі санації договорів оренди з дотриманням чинного законодавства. При виконанні плану санації ДП "СГП "Промінь" керуючому санацією боржника необхідно дотримуватись, серед іншого, законодавства з питань відчуження державного майна. Тобто, ухвалою господарського суду від 02.02.2011р. у справі про банкрутство чітко визначено, що договори оренди повинні бути укладенні з дотриманням норм чинного законодавства.

Згідно ч.1 ст. 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Пунктом 2.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. N 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" визначено, що з урахуванням положень статті 3 ЗК України правове регулювання відносин, пов'язаних з орендою земельних ділянок, здійснюється спеціальним земельним законодавством, а договір оренди землі не є тотожним зобов'язанням найму, визначеним у ЦК України.

Згідно з ч. 4 ст. 11 Цивільного кодексу України, у випадках встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Порядок укладення договору оренди землі наведений в ст. 16 Закону України "Про оренду землі" від 06.10.1998р. №161-ХІУ. В редакції на час укладення спірного договору оренди землі від 17.02.2011р., укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Відповідно до ч.1 і ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України (від 23.02.2012р.- в редакції на час укладення спірного договору), громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Пунктом 12 Перехідних положень Земельного кодексу України встановлено, що до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів відповідні органи виконавчої влади.

За приписами п. 2 ст. 21 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" від 09.04.1999р. №586-ХІУ (із змінами і доповненнями) і ст. 17 Земельного кодексу України (на час укладення спірного договору оренди), розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом належало до повноважень місцевих державних адміністрацій.

Районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів, зокрема, для: сільськогосподарського використання (ч. 3 ст. 122 Земельного кодексу України в редакції від 23.02.2012р.)

Частиною 1 ст. 124 Земельного кодексу України (в редакції на час укладення спірного договору) встановлено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки

Відповідно до ч. 2 ст. 125 Земельного кодексу України (в редакції на час укладення спірного договору), Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону (ч. 5 ст. 126 Земельного кодексу України).

Таким чином, з огляду на наведені приписи єдиною підставою для укладення договору оренди земельної ділянки є наявність рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування про надання земельної ділянки в оренду.

Частиною 4 п. 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" визначено, що за відсутності рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власність або в користування юридична особа або фізична особа не має права використовувати земельну ділянку державної або комунальної форми власності.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 03 жовтня 2014 року у справі №912/1617/14 за позовом: заступника прокурора Кіровоградської області в інтересах держави, уповноваженим органом якої є Головне управління Держземагенства у Кіровоградській області до Олександрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області (смт. Олександрівка Кіровоградської області), державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство "Промінь", с. Красносілка Кіровоградської області), ЗАТ "Торговий дім "Елітне насіння" (м. Київ), третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 2. - Міністерство аграрної політики та продовольства України (м. Київ) про визнання недійсним розпорядження, договору оренди землі та повернення земельної ділянки визнано недійсним розпорядження голови Олександрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області "Про затвердження проекту землеустрою та надання земельних ділянок в оренду на території Красносілківської сільської ради ДП СГП "Промінь" від 01.02.2012 року №90р.; визнання недійсним на майбутнє договір оренди землі від 25.03.2012р., укладений між Олександрівською районною державною адміністрацією Кіровоградської області та державним підприємством "Сільськогосподарське підприємство "Промінь", зареєстрований 23.05.2012 р. відділом Держкомзему у Олександрівському районі за № 02821 та зобов'язано ЗАТ "Торговий дім "Елітне насіння" повернути Головному управлінню Держземагентства у Кіровоградській області земельну ділянку площею 148,9271 га ріллі на території Красносілківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, кадастровий номер :02:000:9002 вартістю 1 685 260 грн. у придатному для використання стані шляхом припинення на ній господарської діяльності та складанні акту прийому-передачі земельної ділянки. (а.с. 17-26)

Рішення суду було залишено в силі постановою Вищого господарського суду України від 14.05.2015р.

Рішення суду першої інстанції у справі №912/1617/14 в частині визнання недійсним розпорядження голови Олександрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 01.02.2012 року №90р. було обґрунтовано тими обставинами, що розпорядження голови Олександрівської райдержадміністрації від 01.02.2012 № 90р прийнято з порушенням вимог ст. 22 Закону України "Про землеустрій", ст. 35 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації", ст. 123 Земельного кодексу України та п. 3 "Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок" - без обов'язкового позитивного висновку експертизи, що є підставою для визнання його недійсним. Крім того, п. 3 названого розпорядження було встановлено строк для укладення та реєстрації договору оренди - в місячний термін. При цьому, визначено, що в разі невиконання розпорядження у вказаний термін, розпорядження втратить чинність.

За наведених обставин господарський суд Кіровоградської області правильно застосував ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, якою встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. (постанова Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

З матеріалів справи вбачається, що договори оренди землі, як у справі №912/1617/14 так і у справі №912/3693/14 були укладені лише 25.03.2012р., тобто з порушенням строку встановленого п. 3 розпорядження відповідача - 1 від 01.02.2012р. № 90р., а отже за відсутності чинного розпорядження про надання земельної ділянки в оренду.

Твердження арбітражного керуючого, що договір був укладений ще у 2008р. на підставі відповідного рішення і на виконання плану санації, а не на підставі розпорядження 2012р., не може бути взято до уваги, оскільки зі змісту розпорядження від 01.02.2012р. вбачається, що затверджено було новий проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду, а підставою для укладання спірного договору оренди землі було саме розпорядження №90-р від 01.02.2012р., що випливає з пунктів 2 і 3 розпорядження.

Крім того, договір оренди землі 2008р. був укладений на підставі розпорядження Голови Олександрівської райдержадміністрації від 18.01.2008р. № 33-р "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду", тобто в порушення чинного законодавства за відсутності відповідного проекту землеустрою.

Зазначені документи за вимогами ст.15 Закону України "Про оренду землі" є невід'ємною частиною договору оренди землі.

Навіть, якщо у 2012р. відбулося переукладання договору, як вважає арбітражний керуючий, воно повинно було здійснюватися за певною процедурою, наведеною в ст. 33 Закону України "Про оренду землі" (в разі закінчення строку договору) або, якщо є необхідність внесення змін до договору, відповідно до приписів ст. 188 Господарського кодексу України, ст. 654 ЦК України, ст. 16 Закону України "Про оренду землі".

Відповідно до статті 215 Цивільного Кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 203 Цивільного Кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частини 1 статті 207 Господарського кодексу України, господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї з сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Враховуючи вищевикладене, суди попередньої інстанції правомірно задовольнили позовні вимоги позивача про визнання недійсним договору оренди землі від 25.03.2012р., оскільки він був укладений сторонами з порушенням процедури, передбаченої статтею 124 Земельного кодексу України та про повернення земельної ділянки, а ці вимоги похідними від вимог про визнання недійсним договору оренди землі.

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного суду вважає, що не може бути підставою для скасування рішення і посилання скаржника на постанову Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009р. №15 "Про судову практику в справах про банкрутство", в якій зазначено, що Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" містить спеціальні норми, які мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів.

За Конституцією України всі закони мають однакову юридичну силу. Одним із проблемних питань, яке виникає під час застосування деяких нормативно-правових актів, є так звана колізія норм права, чи колізія законів (від лат. зіткнення). Колізія законів - розходження змісту (суперечність) двох або більше формально діючих нормативних актів, виданих з одного й того ж питання, тобто регулюють однакові правовідносини, але по-різному.

Міністерство юстиції України в листі від 26.12.2008р. №758-0-2-08-19 "Щодо практики застосування норм права у випадку колізії" звернула увагу на те, що колізія норм права вирішується шляхом вибору того нормативного акта, який має бути застосований до конкретного випадку (юридичного факту).

В даній судовій справі розглядалось питання відповідності укладення договору оренди землі нормам чинного законодавства. Правове регулювання відносин, пов'язаних з орендою земельних ділянок, здійснюється спеціальним земельним законодавством, до того ж спірна земельна ділянка є земельною ділянкою сільськогосподарського призначення з особливим правовим режимом, який визначається також земельним законодавством. Як вже було наведено вище ухвала господарського суду Кіровоградської області від 02.02.2011р. у справі про банкрутство №11/49 також мала застереження щодо укладання договорів оренди під час процедури санації відповідно до чинного законодавства.

Законом України від 13.05.2014р. №1258-VІІ виключено частину 2 статті 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", яка проголошувала пріоритет цього Закону перед іншими законодавчими актами України у регулюванні відносин, пов'язаних з банкрутством суб'єктів підприємницької діяльності, за винятком випадків, передбачених цим Законом.

Отже, місцевий господарський суд при прийнятті оспорюваного судового рішення правильно застосував як норми матеріального, так і норми процесуального права і підстави для скасування судового рішення відсутні.

При прийнятті постанови Дніпропетровський апеляційний господарський суд також враховує висновки Вищого господарського суду України по аналогічній справі №912/1617/14 від 14.05.2015 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство "Промінь" с. Красносілка, Олександрівський район, Кіровоградська область - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 27.07.2015 року у справі № 912/3693/14 - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складений 09.09.2015 року.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя І.М. Подобєд

Суддя А.Є. Прокопенко