ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.09.2015 Справа № 920/1839/14

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,

м. Суми,

до відповідача Управління майна комунальної власності Сумської міської ради,

м. Суми,

про спонукання продовжити строк дії договору,

Суддя Жерьобкіна Є.А.

Представники:

Від позивача - не з`явився;

Від відповідача - Ромась І.М.;

При секретарі судового засідання Чижик С.Ю.,

Суть спору: позивач подав позову наяву, в якій просить суд спонукати відповідача продовжити строк дії Договору оренди нерухомого майна загальною площею 343,2 м. кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за № УМКВ-0186 від 03.06.2008 року на новий термін і на тих самих умовах.

07.12.2014року відповідач подав заперечення на позовну заяву № 179/14 юр, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що договір оренди нерухомого майна № УМКВ-0186 від 03.06.2008 року припинений 03.05.2011року у зв'язку з закінченням строку його дії.

Позивач подав клопотання від 17.08.2015року, в якому вказує, що не отримував від відповідача листів від 14.04.2011року та від 13.05.2011року про закінчення терміну дії договору оренди № УМКВ-0186 від 03.06.2008 року.

Позивач подав клопотання від 17.08.2015року про долучення до матеріалів справи додаткових доказів в обґрунтування позовних вимог.

Позивач подав додаткові письмові пояснення по справі від 17.08.2015року в обґрунтування позову.

Позивач подав клопотання № 9453 від 17.08.2015року, в якому просить суд: 1) витребувати від відповідача належним чином завірені другі примірники листів УМКВ СМР від 04.04.2011р. та від 14.04.2011р. за спільним № 09-1091/01-10, та від 18.05.2011р. і від 13.05.2011р. за спільним № 09-1411/01-10, які адресовані ФОП ОСОБА_1, докази направлення та отримання вказаних листів ФОП ОСОБА_1 (чеки, поштові повідомлення про вручення рекомендованого листа тощо); 2) витребувати з Зарічного районного суду м. Суми адміністративну справу № 1805/9968/2012 за позовом ОСОБА_4 до Сумської міської ради, 3-тя особа: ФОП ОСОБА_1 про визнання протиправним рішення Сумської міської ради, яка містить документи, що мають значення для даної справи. При цьому, позивач вказує на те, що не отримував від відповідача листів про закінчення терміну дії договору оренди № УМКВ-0186 від 03.06.2008 року протягом одного місяця після закінчення дії договору.

Відповідач в обґрунтування своєї позиції по справі вказує, що право комунальної власності територіальної громади м. Суми на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 площею 336,9 кв.м. (нежитлове приміщення, вбудовані в квартирний (багатоповерховий) житловий будинок - підвал під літ. А-IX) припинено.

Відповідач подав клопотання № 100/15 від 20.08.2015року про долучення до матеріалів справи ухвали Вищого адміністративного суду України від 23.06.2015року у справі № 591/9065/14-а.

Позивач подав додаткові письмові пояснення по справі (№ 10060 від 02.09.2015року), в яких просить суд витребувати у відповідача відомості про те, на підставі чого, лист від 13 (18).05.2011року № 09-1411/01-10 про припинення дії договору оренди нерухомого майна був вручений 24.05.2011року нарочно не уповноваженій особі ОСОБА_5. в приміщенні УМКВ СМР.

Позивач подав клопотання (вх. № 10058 від 02.09.2015року), в якому просить суд відкласти розгляд справи у зв'язку з неможливістю явки у судове засідання.

Позивач подав клопотання про витребування доказів (вх. № 10084 від 03.09.2015року), в якому просить суд витребувати з Зарічного районного суду м. Суми адміністративну справу № 1805/9968/2012, в якій містяться документи, які мають значення для даної справи.

Позивач подав клопотання (вх. № 10059 від 02.09.2015року), в якому просить суд витребувати у відповідача відомості про те, на підставі чого лист від 13 (18).05.2011року № 09-1411/01-10 про припинення дії договору оренди нерухомого майна був вручений 24.05.2011року нарочно не уповноваженій особі ОСОБА_5. в приміщенні УМКВ СМР.

Позивач подав клопотання (вх. № 10083 від 03.09.2015року), в якому просить суд зупинити провадження у справі № 920/1839/14 до розгляду апеляційним судом Сумської області справи № 591/3858/14-ц та Харківським апеляційним адміністративним судом справи № 591/9065/14-а.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд встановив:

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Разом з цим, під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

З огляду на вказане, розглянувши клопотання позивача (вх. № 10083 від 03.09.2015року) про зупинення провадження у справі № 920/1839/14 до розгляду апеляційним судом Сумської області справи № 591/3858/14-ц та Харківським апеляційним адміністративним судом справи № 591/9065/14-а, суд відмовляє у задоволенні останнього, оскільки позивачем не доведено, а суд не вбачає неможливості розгляду даної справи до вирішення вказаних позивачем судових справ.

Відповідно до ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, що перешкоджають його наданню; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; 4) обставини, які може підтвердити цей доказ.

Розглянувши клопотання позивача про витребування доказів вх. № 9453 від 17.08.2015року, вх. № 10084 від 03.09.2015року, вх. № 10059 від 02.09.2015року, суд з урахуванням приписів ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє у задоволенні останніх за їх необґрунтованістю, як таких, що не стосуються суті спору.

Разом з цим, суд зауважує, що відповідна практика, спрямована на умисне затягування судового процесу, порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

При цьому під затягуванням судового процесу розуміються дії або бездіяльність учасника судового процесу, спрямовані на: неможливість початку розгляду судом порушеної провадженням справи; неможливість прийняття судом рішення в даному судовому засіданні; створення інших перешкод у вирішенні спору по суті з метою недосягнення результатів такого вирішення протягом установлених законом процесуальних строків.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є: 1) нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу; 1-1) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, за наявності ухвали суду про таку участь, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;2) неподання витребуваних доказів; 3) необхідність витребування нових доказів; 4) залучення до участі в справі іншого відповідача, заміна неналежного відповідача; 5) необхідність заміни відведеного судді, судового експерта. Про відкладення розгляду справи виноситься ухвала, в якій вказуються час і місце проведення наступного засідання.

В даному випадку, враховуючи строки розгляду спору по справі, встановлені статтею 69 цього Кодексу, а також те, що явка представника позивача у судове засідання обов'язковою не визнавалась, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, у зв'язку з чим відмовляє у задоволенні відповідного клопотання позивача від 02.09.2015року та розглядає справу за наявними матеріалами.

Судом встановлено, що 03 червня 2008 року між сторонами укладено договір оренди нерухомого майна УМКВ-0186, відповідно до умов якого відповідач передає, а позивач приймає у строкове платне користування (в оренду) на умовах, визначених договором, нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 площею 333,9 кв.м. ( у редакції зміни № 1 від 27.02.2009року до договору).

Строк дії договору встановлено з 03 червня 2008 року до 03 травня 2011 року (п. 10.1. договору).

Згідно з пунктом 10.8 договору, у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну умов договору протягом одного місяця з дня закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

В обґрунтування позовних вимог відповідач вказує на те, що 05.11.2013року ним була подана заява до відповідача про укладення договору оренди нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 на новий строк. При цьому, жодних заперечень з боку позивача щодо продовження дії договору протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору оренди нерухомого майна № УМКВ-0186 від відповідача позивач не отримував.

В обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідач вказує на те, що договір оренди нерухомого майна № УМКВ-0186 від 03.06.2008 року припинений 03.05.2011року у зв'язку з закінченням строку його дії.

Відповідно до ст.ст. 32, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються учасниками судового процесу. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно статті 763 Цивільного кодексу України, договір припиняється після спливу строку його дії.

Відповідно до статті 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму (оренди), то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Статтею 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", відносини щодо оренди державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 2 статті 17 цього Закону, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець.

Факт припинення дії договору № УМКВ-0186 від 03.06.2008 року встановлено судом під час розгляду справи № 591/9065/14-а.

Так зокрема, ухвалою господарського суду Сумської області від 11.12.2014року провадження у справі № 920/1839/14 зупинено до вирішення по суті пов'язаної з нею адміністративної справи № 591/9065/14-а.

Постановою Зарічного районного суду м. Суми у справі № 591/9065/14-а позов фізичної особи підприємця ОСОБА_1 задоволено частково: скасовано п. 1.5 рішення Сумської міської ради № 2911-МР від 18 грудня 2013 року "Про внесення змін до рішення Сумської міської ради від 24 квітня 2013 року № 2289-МР "Про затвердження переліку об'єктів нерухомого майна комунальної власності територіальної громади м. Суми (зі змінами)" в частині втрати чинності п. 957 (стосовно нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1) додатку до рішення Сумської міської ради № 2289-МР від 24 квітня 2013 року; у задоволенні інших позовних вимог відмовлено у зв'язку з їх необґрунтованістю.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2015 року у справі № 591/9065/14-а, у задоволенні позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 відмовлено.

При цьому, Харківським апеляційним адміністративним судом встановлено, що у термін встановлений договором оренди та ст. 17 Закону №2269-ХІІ ФОП ОСОБА_1 своєчасно повідомлена про припинення договору оренди по закінченню строку дії, тому відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону №2269-ХІІ договір оренди є припиненим. При цьому переважне право позивачки як орендаря на продовження договору оренди на новий термін не застосовувалось, оскільки сторони не досягли домовленості щодо умов договору, що відповідає нормі частини 3 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", а також пункту 6.1.5 Договору від 03.06.2008 року №УМКВ-0186.

Відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Станом на момент вирішення спору, позивачем не надано суду належних і допустимих доказів в розумінні вимог ст. ст. 33, 34 ГПК України, що у відповідача наявний обумовлений наведеним законом обов'язок по продовженню дії договору оренди від 03.06.2008 року №УМКВ-0186, оскільки факт припинення договірних відносин сторін за вказаним договором встановлено у судовому порядку.

Частиною 2 статті 14 ЦК України визначено, що особа не може бути примушена до дій вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Крім цього, згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 32804426 від 28.01.2015року, право комунальної власності територіальної громади м. Суми на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 площею 336,9 кв.м. (нежитлове приміщення, вбудоване в квартирний (багатоповерховий) житловий будинок - підвал під літ. А-IX) припинено, дата реєстрації - 27.01.2015року.

Згідно з ч. 3 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Відповідно до ст. 16 ЦК України та ст.20 ГК України, особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цими статтями способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Серед способів захисту, передбачених ст.16 ЦК України та ст.20 ГК України, не передбачено такого способу захисту, як установлення правовідносин, в тому числі шляхом спонукання особи до продовження дії договору.

Наведена правова позиція кореспондується з викладеною у постанові Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року у справі № 6-110цс12.

Відповідно до п. 4.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» від 29.05.2013 № 12, господарським судам слід відмовляти в позові про визнання договору оренди продовженим (пролонгованим), оскільки така позовна вимога (без подання доказів наявності спору стосовно такого продовження), є, по суті, вимогою про встановлення юридичного факту, а це не відповідає передбаченим законом (стаття 20 ГК України, стаття 15, частина друга статті 16 ЦК України) способам захисту порушеного права.

Посилання позивача на положення ч.3 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" суд не приймає до уваги, оскільки поняття переважного права орендаря означає надання йому переваги орендодавцем у разі наявності пропозицій інших господарюючих суб'єктів, що містять умови, рівні з умовами особи, яка наділена переважним правом. При цьому, для набуття переважного права на укладання договору на новий термін недостатнім є належне виконання орендарем своїх обов'язків за попереднім договором оренди, оскільки іншими передумовами реалізації такого права законодавство чітко визначає необхідність досягнення сторонами домовленості щодо умов нового договору та рівність умов (пропозицій) особи, яка наділена переважним правом, з умовами (пропозиціями) іншого претендента на оренду.

Переважне право, на яке посилається позивач, стосується саме укладення договору на новий термін, а не права продовження договору на той самий строк і на тих самих умовах. Відтак, обраний позивачем спосіб захисту щодо спонукання продовжити договір не відповідає порушеному переважному праву, на захист якого, в тому числі подано позов.

З огляду на вказане, враховуючи, що договір оренди нерухомого майна № УМКВ-0186 від 03.06.2008 року є припиненим, станом на 27.01.2015року нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 площею 336,9 кв.м. (нежитлове приміщення, вбудоване в квартирний (багатоповерховий) житловий будинок - підвал під літ. А-IX) не перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Суми, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про спонукання відповідача продовжити строк дії договору оренди нерухомого майна загальною площею 343,2 м. кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за № УМКВ-0186 від 03.06.2008 року на новий термін і на тих самих умовах у повному обсязі.

Виходячи з фактичних обставин справи, судові витрати покладаються на позивача відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 07.09.2015року.

Суддя Є.А. Жерьобкіна