ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2015 р. Справа № 922/1268/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Литвинової В.В. при секретарі Короткій Ю.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом - Каховського міжрайонного прокурора Херсонської області в інтересах держави в особі

позивача - ОСОБА_1 міської ради, м. Каховка

до - Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Перспектива ЛТД", м. Харків

про визнання недійсним договору купівлі-продажу майна, повернення майна

за участю прокуратури: ОСОБА_2 - прокурор відділу, посвідчення № 031930 видане 02.02.2015 р.;

представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: ОСОБА_3, представник за довіреністю від 20.08.2015р.

Прокурор Каховської міжрайонної прокуратури Херсонської області звернувся до господарського суду Харківської області в інтересах держави в особі ОСОБА_1 міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Перспектива ЛТД", в якому просить розірвати договір купівлі-продажу майна, що підлягає приватизації від 30.03.2009 року серії ВМС № 452411, укладеного між ОСОБА_1 міською радою та ТОВ "Компанія "Перспектива ЛТД" (із змінами, внесеними договором про внесення змін до договору купівлі-продажу від 12.07.2011р.), що посвідчений приватним нотаріусом Каховського районного нотаріального округу ОСОБА_4 від 30.03.2009р., про що в реєстрі вчинено запис за № 469, а також зобов'язати ТОВ "Компанія " Перспектива ЛТД" (61003, м.Харків, Дзержинський район, провулок Університетський, 1, ) повернути комплекс будівель та споруд парку культури та відпочинку, що складається з гаража-складу під літерою "А" загальною площею 59,9 кв.м., каси під літерою "В", навісу під літерою "Б"; туалету під літерою "Г"; каси під літерою "Д" площею 18,9 кв.м.; каси під літерою "З", "І", "К", "Л"; навіс під літерою "М"; каси під літерою "Н", "О"; атракціони "Веселі горки" № 1; атракціон "Залізниця" № 2; атракціон "Дзвіночок" № 3; атракціон "Сонечко" № 4; атракціон "Юнга" № 5; атракціон "Колесо огляду" № 6; атракціон "Ромашка" № 7; атракціон "Карусель" № 8; атракціон "Машинки" № 9; огорожі та споруди № I, II, 10-15, вартістю 183828,00 грн., що знаходяться за адресою 74800, м.Каховка, вул.Дніпровська, 8 ОСОБА_1 міській раді за актом приймання-передачі.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04.03.2015р. позовну заяву передано за територіальною підсудністю до господарського суду Херсонської області.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 26.03.2015р. ухвалу господарського суду Харківської області від 04.03.2015р. залишено без змін.

20 квітня 2015 року справа № 922/1268/15 надійшла до господарського суду Херсонської області.

Ухвалою суду від 21.04.2015р. справу № 922/1268/15 прийнято до провадження суддею Литвиновою В.В. та призначено до розгляду у судовому засіданні з обов'язковою явкою сторін.

30.04.2015р. до господарського суду Херсонської області надійшов запит господарського суду Харківської області від 20.04.2015р. № 922/1268/15/014101 про повернення справи № 922/1268/15 у зв'язку з поданням касаційної скарги ТОВ "Компанія "Перспектива ЛТД".

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 30.04.2015р. провадження по справі № 923/1268/15 зупинено до розгляду касаційної скарги.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.06.2015р. касаційну скаргу ТОВ "Компанія "Перспектива ЛТД" на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 26.03.2015р. залишено без задоволення. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 26.03.2015р. залишено без змін.

Відповідно до ч.3 ст. 79 ГПК України господарський суд поновив провадження у справі після усунення обставин, що зумовили його зупинення та призначив розгляд справи на 25.08.2015р. об 11 год. 00 хв. з обов'язковим викликом сторін.

6 липня 2015 року від Каховського міжрайонного прокурора надійшла заява про зміну предмету позову, в якій він просить викласти п.2 прохальної частини позовної заяви в наступній редакції: «п.2. Визнати недійсним договір купівлі-продажу майна, що підлягає приватизації від 30.03.2009 серії ВМС № 452411, укладеного між ОСОБА_1 міською радою та ТОВ "Компанія "Перспектива ЛТД" (із змінами, внесеними договором про внесення змін до договору купівлі-продажу від 20.07.2011р.), що посвідчений приватним нотаріусом Каховського районного нотаріального округу ОСОБА_4 від 30.03.2009р., про що в реєстрі вчинено запис за № 469».

14.08.2015р. від відповідача надійшов лист, в якому просить суд застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити повністю у задоволенні позову, даний документ судом залучено до матеріалів справи.

20.08.2015р. від позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, а також зазначив, що при вирішенні спору покладається на неупереджену думку суду. Даний документ судом залучено до матеріалів справи.

Прокурор наполягає на задоволенні позовних вимог.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши представників сторін, які прибули в судове засідання, - суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 міжрайонною прокуратурою упродовж листопада-грудня 2013 року проведено перевірку додержання законодавства в сфері приватизації комунального майна територіальної громади м.Каховка. За результатами перевірки встановлено, що ОСОБА_1 міською радою в березні 2009 року завершено процес приватизації комплексу будівель та споруд парку культури та відпочинку, що знаходяться за адресою: м.Каховка, вул.Дніпровська, 8 шляхом викупу ТОВ «Компанія «Перспектива ЛТД».

Матеріалами справи підтверджується, що рішенням сесії ОСОБА_1 міської ради №596/39 від 24.09.2008 внесено зміни та доповнення до переліку обєктів комунальної власності міста, які підлягають приватизації, затвердженого рішенням сесії міської ради від 25.10.2007 №369/26 «Про приватизацію обєктів комунальної власності». До вказаного переліку включено комплекс будівель та споруд «Парку культури та відпочинку» по вул.Дніпровська, 8. Спосіб приватизації викуп. Умови викупу: 1. використовувати будівлі та споруди, що придбаваються виключено як розважальні атракціони; 2. протягом року з дати придбання здійснити інвестування у реконструкцію атракціонів у сумі не менше 500,00 тис. грн..; 3. з 01.09.2009 року розпочати роботу парку відпочинку та забезпечити роботу 5 атракціонів.

Матеріали справи свідчать, що голова ОСОБА_1 міської ради у листі №02-12/3027 від 01.10.2008 звернувся до Комунального підприємства «ОСОБА_1 БТІ» із пропозицією виготовити технічну документацію, підготувати свідоцтво про право власності, витяг з реєстру прав власності та підготувати звіт про оціночну вартість обєкту приватизації. 31.10.2008 року між ОСОБА_1 міською радою та КП «ОСОБА_1 БТІ» укладено договір підряду на проведення робіт щодо експертної оцінки споруд в м.Каховка по вул.. Дніпровська, 8. У подальшому на підставі вказаного договору підряду КП «ОСОБА_1 БТІ» підготовлено звіт про оцінку парку культури та відпочинку, що знаходиться за адресою: м.Каховска, вул.Дніпровська, 8.

Судом встановлено, що Розпорядженням міського голови №303-р від 11.11.2008 р. затверджено вартість комплексу будівель та споруд «Парку культури та відпочинку», які розташовані за адресою: м.Каховка, вул.Дніпровська, 8 в сумі 183828,00 грн. Крім цього, встановлено ціну продажу вказаного обєкту комунальної власності у розмірі 183828,00 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що 30.03.2009 року між ОСОБА_1 міською радою та ТОВ «Компанія «Перспектива ЛТД» укладено договір купівлі-продажу майна (далі договір), що підлягає приватизації серія ВМС №452412, а саме комплексу будівель та споруд парку культури та відпочинку, що знаходяться за адресою: м.Каховка, вул.Дніпровська, 8. Вказаний договір посвідчено 30.03.2009 року приватним нотаріусом Каховського нотаріального округу ОСОБА_4, про що в Реєстрі вчинено запис №469.

Судом встановлено, що Рішенням сесії ОСОБА_1 міської ради №766/47 від 29.04.2009 р. затверджено передавальний акт від 30.03.2009 р., який посвідчений приватним нотаріусом Каховського нотаріального округу ОСОБА_4, про що в Реєстрі вчинено запис №471.

У подальшому між сторонами 12.07.2011 р. укладено договір про внесення змін до договору, який посвідчено 12.07.2011 року приватним нотаріусом Каховського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим №933.

На думку прокурора, договір купівлі-продажу майна від 30.03.2009 року, укладений між ОСОБА_1 міською радою та ТОВ «Компанія «Перспектива ЛТД», укладено з порушенням чинного законодавства та підлягає визнанню недійсним.

Відповідно до Державної програми приватизації на 2000-2002 роки, затвердженої Законом України Про державну програму приватизації (далі Програма) було визначено основні цілі, пріоритети, завдання та способи приватизації державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим, та відчуження комунального майна, групи обєктів, які підлягають приватизації, орієнтовні завдання щодо обсягів приватизації державного майна та надходження коштів від приватизації до Державного бюджету України та відповідні заходи щодо виконання цієї Програми. Відповідно до п.5 Програми будівлі, споруди та нежилі приміщення, що перебувають у державній або комунальній власності, віднесено до групи А класифікації обєктів приватизації. Відповідно до п.48 Програми продаж обєктів групи А здійснюється на підставі Закону України Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію).

Згідно приписів ст..3 Закону України Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію) приватизація обєктів малої приватизації здійснюється шляхом викупу, продажу на аукціоні (в тому числі за методом зниження ціни, без оголошення ціни), продажу за конкурсом з відкритістю пропонування ціни за принципом аукціону.

Відповідно ч.2 ст.9 Закону України Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію) ціна продажу обєкта, що підлягає приватизації шляхом викупу та початкова вартість продажу обєкта малої приватизації на аукціоні або за конкурсом визначаються відповідно до методики, затвердженої Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 8 Постанови КМУ №1891 від 10.12.2003 р. Про затвердження ОСОБА_1 оцінки майна (далі ОСОБА_1) передбачено, що з метою визначення вартості окремого індивідуально визначеного майна, обєктів незавершеного будівництва та цілісних майнових комплексів, що підлягають приватизації, на підготовчому етапі здійснюється відбір державним органом приватизації на конкурсних засадах субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання, який буде проводити незалежну оцінку в разі прийняття рішення про її проведення, та укладення з ним договору на проведення оцінки майна у строк, що не перевищує 20 календарних днів від дати інвентаризації.

Статтею 10 Закону України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність Україні у випадках, визначених нормативно-правовими актами з оцінки майна, які затверджуються КМУ, субєкти оціночної діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють оцінку майна самостійно на підставі наказу керівника. При цьому, якщо законодавством передбачена обовязковість проведення незалежної оцінки майна, органи державної влади та органи місцевого самоврядування виступають замовниками проведення такої оцінки майна шляхом укладання договорів з субєктами оціночної діяльності субєктами господарювання, визначеними на конкурсних засадах у порядку, встановленому законодавством. Статтею 13 вищевказаного закону визначено, що рецензування звіту про оцінку майна, якщо зазначена оцінка погоджується, затверджується або приймається органом державної влади або органом місцевого самоврядування, є обовязковим.

Прокурор у позові посилається на те, що в порушення приписів діючого законодавства України ОСОБА_1 міською радою конкурс на відбір субєкта оціночної діяльності під час приватизації парку культури та відпочинку не проводився; рецензування звіту про незалежну оцінку зазначеного майна не проводилось, що підтверджується листом ОСОБА_1 міської ради №02-13/2068-6157 від 02.12.2013 р.

Суд погоджується з думкою відповідача, що діючим на той час законодавством не було визначено порядок проведення відповідного конкурсу щодо визначення субєкта оціночної діяльності як того вимагає положення ч.2 ст.10 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідач посилається на відсутність законодавчо визначеного порядку проведення відповідного конкурсу, на те, що ОСОБА_1 міська рада за будь-яких обставин не могла виконати вимоги ч.2 ст.10 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» щодо проведення конкурсу.

Відповідно до п. 15 положень Постанови КМУ від 10.12.2003 р. № 1891 «Про затвердження ОСОБА_1 оцінки майна» (далі - ОСОБА_1) - для проведення незалежної оцінки майна суб'єкти оціночної діяльності - суб'єкти господарювання визначаються державними органами приватизації у таких випадках:

приватизації (корпоратизації);

внесення державного або комунального майна до статутних капіталів господарських товариств, у тому числі холдингових і державних акціонерних компаній;

повернення об'єктів приватизації у державну власність.

Відбір суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання здійснюється на конкурсних засадах у порядку, що встановлюється Фондом державного майна.

В інших випадках проведення незалежної оцінки майна відповідно до вимог цієї ОСОБА_1 відбір суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання здійснюється замовником такої оцінки самостійно.

Відповідно до діючого на момент спірних правовідносин Положення про конкурсний відбір субєктів оціночної діяльності та виконавців робіт із землеустрою, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 25.11.2003 р. №2100, - ця процедура застосовується Фондом державного майна України, його регіональними відділеннями та Фондом майна Автономної Республіки Крим, якщо вони виступають замовниками незалежної оцінки майна, експертної грошової оцінки земельних ділянок, робіт із землеустрою або здійснюють конкурсний відбір субєктів оціночної діяльності чи виконавців робіт із землеустрою у випадках, визначених законодавством, у разі, якщо вартість виконання послуг з оцінки майна менша 100 тис.грн., землеоціночних робіт менша 300 тис.грн. та робіт із землеустрою менше 300 тис.грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідна процедура проведення конкурсного відбору субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання на підставі відповідного Положення Фонду державного майна України на ОСОБА_1 міську раду не розповсюджувалась, тому відповідно до приписів п.15 ОСОБА_1 міська рада мала право самостійно відібрати субєкта оціночної діяльності.

Прокурор в позові стверджує, що затвердження звіту про оцінку майна повинно було здійснюватися виключно виконавчим комітетом ОСОБА_1 міської ради, а затвердження її розпорядженням міського голови є порушенням діючого законодавства.

Пунктами 17, 20 ОСОБА_1 прийняття, погодження та затвердження оцінки майна державними органами приватизації, органами, уповноваженими управляти державним майном чи виконавчими органами відповідних органів місцевого самоврядування здійснюється на підставі результатів рецензування звіту про оцінку майна згідно із Законом України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність Україні та національними стандартами. Акти оцінки майна та висновки про вартість майна, складені під час приватизації комунального майна, затверджуються виконавчими органами органів місцевого самоврядування.

Згідно приписів ст.11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Згідно ст.12 вищевказаного закону сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного обєднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста. Сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях. До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад. В той же час, відповідно до ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова здійснює інші повноваження місцевого самоврядування, визначені цим та іншими законами, якщо вони не віднесені до виключних повноважень ради або не віднесені радою до відання її виконавчих органів та видає розпорядження у межах своїх повноважень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що міський голова мав всі необхідні повноваження на затвердження своїм розпорядженням №303-р від 11.11.2008 р. звіту про оцінку комплексу будівель та споруд парку культури та відпочинку, що знаходиться за адресою: м.Каховка, вул..Дніпровська, 8.

Згідно із п. 2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року N 11 Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними - правовідносини, пов'язані з визнанням правочинів (господарських договорів) недійсними, регулюються ЦК України, ГК України, Земельним кодексом України, Законами України "Про оренду землі", "Про приватизацію державного майна", "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", "Про іпотеку", "Про страхування", "Про банки і банківську діяльність", "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності", "Про запобігання корупції" та іншими актами законодавства. Правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом. Загальні підстави і наслідки недійсності правочинів (господарських договорів) встановлені статтями 215, 216 ЦК України, статтями 207, 208 ГК України. Правила, встановлені цими нормами, повинні застосовуватися господарськими судами в усіх випадках, коли правочин вчинений з порушенням загальних вимог частин першої - третьої, п'ятої статті 203 ЦК України і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють підстави та наслідки недійсності правочинів, зокрема, статей 228, 229, 230, 232, 234, 235, 10571 ЦК України, абзацу другого частини шостої статті 29 Закону України "Про приватизацію державного майна", частини другої статті 20 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", частини другої статті 15 Закону України "Про оренду землі", статті 12 Закону України "Про іпотеку", частини другої статті 29 Закону України "Про страхування", статті 78 Закону України "Про банки і банківську діяльність", статті 71 Закону України "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності", частини третьої статті 67 Закону України "Про запобігання корупції" тощо. Отже, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Виходячи із змісту ст. 215 ЦК України договір може бути визнано недійсним виключно з підстав недодержання в момент його вчинення вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, або якщо його недійсність встановлена законом.

Згідно з частиною 3 статті 215 Цивільного кодексу України вимога про визнання правочину недійсним може бути заявлена як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відсутність рецензії на звіт про оцінку комплексу будівель та споруд парку культури та відпочинку, що знаходиться за адресою: м.Каховка, вул..Дніпровська, 8, - не є підставою для визнання недійсним договору купівлі-продажу майна, що підлягає приватизації від 30.03.2009 р. серії ВМС №452411. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовної вимоги щодо визнання договору недійсним, - позовна вимога щодо повернення комплексу будівель та споруд парку культури та відпочинку, які розташовані за адресою: м.Каховка, вул..Дніпровська, 8, - задоволенню не підлягає.

Одночасно суд зазначає й про пропущення позивачем строків позовної давності.

Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Аналогічні положення містяться й у ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України.

Згідно із ч. 2 ст. 29 ГПК України у разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

Отже, виходячи з системного аналізу змісту ч.1 ст. 261 ЦК України, норми щодо початку перебігу позовної давності поширюються на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів.

Про обставини укладання спірного договору купівлі-продажу майна, що підлягає приватизації від 30.03.2009 року серії ВМС №452411 ОСОБА_1 міжрайонній прокуратурі було відомо ще в 2010 році, що підтверджується порушенням ОСОБА_1 міжрайонною прокуратурою кримінальної справи №500037-10 за фактом незаконної приватизації комунального майна комплексу будівель і споруд Каховського КП «Парк культури і відпочинку» за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.233 КК України та надання завідомо недостовірних даних щодо вартості фактично виконаних робіт для набуття переважного права викупу при приватизації вказаного обєкту службовими особами ТОВ «Компанія «Перстпектива ЛТД» за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, в межах якого проводились відповідні слідчі та розшукові дії щодо оцінки спірного майна.

Оспорюваний договір був укладений 30.03.2009 року, тобто ОСОБА_1 міська рада достеменно знала про його наявність ще у 2009 році. Слід зазначити й про обізнаність ОСОБА_1 міської ради про досудове розслідування вищевказаної кримінальної справи.

У відповідності до Закону України "Про прокуратуру" прокуратурою України здійснюється прокурорський нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів Кабінетом Міністрів України, міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади, органами державного і господарського управління та контролю, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими Радами, їх виконавчими органами, військовими частинами, політичними партіями, громадськими організаціями, масовими рухами, підприємствами, установами і організаціями, незалежно від форм власності, підпорядкованості та приналежності, посадовими особами та громадянами.

Статтею 19 зазначеного Закону визначено, що предметом нагляду за додержанням і застосуванням законів є: 1) відповідність актів, які видаються всіма органами, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами, вимогам Конституції України та чинним законам; 2) додержання законів про недоторканність особи, соціально-економічні, політичні, особисті права і свободи громадян, захист їх честі і гідності, якщо законом не передбачений інший порядок захисту цих прав; 3) додержання законів, що стосуються економічних, міжнаціональних відносин, охорони навколишнього середовища, митниці та зовнішньоекономічної діяльності.

Отже, ОСОБА_1 міжрайонним прокурором Херсонської області пропущено визначені законодавством строки позовної давності.

Одночасно з цим суд вважає за доцільне зазначити, що позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тому господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення (п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України 29.05.2013р. № 10).

Враховуючи відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог по суті, судом не застосовуються положення щодо позовної давності.

Згідно ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до положень ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

В силу ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст..43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного рішення.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

На підставі зазначених вище норм матеріального права, керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Повне рішення складено 07.09.2015 р.

Суддя В.В.Литвинова