ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" вересня 2015 р. Справа № 918/830/15

Суддя Гудзенко Я.О., розглянувши матеріали справи за позовом Управління архітектури, будівництва та земельних питань Дубенської міської ради до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 10 969, 07 коп.,

за участі:

позивача: ОСОБА_2 (дов. від 05.08.2015 року № 176)

відповідача: не зявився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

22 липня 2015 року Управління архітектури будівництва та земельних питань Дубенської міської ради звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до ФОП ОСОБА_1 про стягнення 10 969 грн. 07 коп.

Ухвалою від 22.07.2015 року позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 918/830/15 розгляд якої призначено на 05.08.2015 року.

5 серпня 2015 року сторони в судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим розгляд справи було відкладено на 19.08.2015 року.

Представник позивача в судовому засіданні 19.08.2015 року підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві.

У зв'язку із неподанням позивачем всіх доказів по справі, ухвалою від 19.08.2015 року розгляд справи відкладено на 01.09.2015 року, зобов'язано позивача надати у строк до 31.08.2015 року, через канцелярію, письмові пояснення та докази щодо виставлення відповідачу та отримання ним рахунків на підставі п. 2.2. Договору від 18.07.2015 року, докази отримання відповідачем дозволу на тимчасове користування місцями розташування спеціальних конструкцій.

Представник відповідача в судове засідання 19.08.2015 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про місце, час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином.

1 вересня 2015 року позивачем подано суду письмові пояснення та лист надісланий відповідачу від 12.02.2015 року № 636/05-02-18/15 про зміну розміру плати, оригінали рахунків-фактури від 10.10.14 р. № 12, 02.12.14 № 17.10.02.15 № 2 та копію від 19.05.15 № 7, оригінал витягу з ЄДРПОУ щодо відпровідача, а також копії з журналу позивача про отримання відповідачем 26.06.2014 р. дозволу на розміщення конструкцій.

Позов обгрунтовано посиланням на ст.ст. 612, 193, 625 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України).

Представник позивача у судовому засіданні 01.09.2015 року підтримав вимоги, викладені у позовній заяві.

Відповідач не забезпечив явку свого повноважного представника у призначене судове засідання, витребуваних судом документів не надав, будь-яких обґрунтованих заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи із зазначенням підстав щодо своєї неявки не направив.

Відповідно до статті 64 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Пунктом 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що за змістом цієї норми, зокрема, у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвали суду у даній справі були надіслані відповідачу за адресою, вказаною у позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, а саме: 35600, Рівненська область, м. Дубно, вул. Мирогощанська, б. 38.

Факт неотримання відповідачем у зв'язку із закінченням терміну зберігання ухвали суду підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про невручення відповідного поштового відправлення та конвертом (а.с. 35-36).

Отже, за змістом вищезазначеної норми відповідач завчасно та належним чином був повідомлений про місце, дату та час судового засідання. Крім того, останньому надавалося достатньо часу для подання відзиву на позовну заяву, письмових пояснень та додаткових документів.

За таких обставин суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та відповідно до статті 75 ГПК України здійснює її розгляд за наявними матеріалами без участі представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішеннями виконавчого комітету Рівненської міської ради від 17.07.2014 року № 249 "Про надання дозволу ОСОБА_1 на розміщення зовнішньої реклами на теритрії м. Дубно" приватному підприємцю ОСОБА_1 26.06.2014 р. надано дозвіл від на розміщення рекламних конструкцій в кількості 10 штук, розміром 1,9х3 м. на вул. М. Грушевського в м. Дубно терміном на 5 років.

Надання дозволу підтверджується підписом відповідача у відповідному журналі позивача про що свідчать копії сторінок журналу (до пояснення від 28.08.2015 р. № 1/12-185) (а.с. 16-17). Строк дії дозволу 18.07.2014 р. - 18.07.2015 р.

18 липня 2014 року між сторонами по справі укладено договір на тимчасове користування місцями розташування спеціальних конструкцій (а.с. 18), за умовами якого останній передав відповідачу в тимчасове платне користування місця для розташування спеціальних конструкцій згідно із поданою розповсюджувачем (відповідачм) заявою, яка є невід'ємною частиною договору.

Договір підписаний уповноваженими представниками сторін, скріплений печаткою позивача з його сторони.

Пунктом 2.1 вказаної угоди встановлено, що відповідач (розповсюджувач) зобов'язався своєчасно і в повному обсязі перераховувати на бюджетний рахунок міста 570 грн. на місцяць.

Згідно із п. 2.2 договору оплата має бути проведена щомісячно на протязі трьох банківських днів з часу отримання від управління рахунку. При простроченні нараховується пеня в розмірі 0,5% від зазначеної суми.

З листа позивача від 12.02.2015 року № 636/05-02-18/15 вбачається, що розмір оплати за розміщення конструкцій з 01.01.2015 року змінено і на місяць складає 711, 93 грн.

У пункті 1.3 сторони визначили, що вказаний договір набирає чинності з дня підписання. Термін дії договору - 5 років.

Про виконання позивачем своїх зобовязань за вищезазначеним договором свідчить відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення Управлінням умов даних угод.

В обгрунтування позову та письмових пояснень від 28.08.2015 року позивач вказує про те, що за відповідачем рахується заборгованість за договором в сумі 6 840 грн. (12 місяців).

У підтвердження вказаного надано суду оригінали рахунків-фактури від 10.10.14 р. № 12, 02.12.14, від 17.10.02.15 № 2 та копію від 19.05.15 № 7. Таким чином позивачем не подано суду ні копій ні оригіналів всіх рахунків, за 12 місяців, в яких би зазначалась сума, що підлягала оплаті відповідачем.

Крім того, позивачем не подано суду ні доказів надіслання рахунків за всі 12 місяців нарахування плати відповідачу ні доказів отримання останнім таких рахунків.

Судом встановлено, що на зворотньому боці рахунку від 10.10.2014 р. № 12 стоїть підпис особи та напис "отримала", як і на рахунку від 19.05.15 р., однак встановити, що ці рахунки отримано саме відповідчем неможливо.

До того ж в рахунку від 19.05.2015 року рахується сума боргу у розмірі 6 399, 60 грн. основного боргу та 31,99 грн. пені, тоді як позивачем заявляється до стягнення 6 840 грн. основного боргу та 34, 30 грн. пені.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1, 2 статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Частиною 1 статті 252 ЦК України передбачено, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Як вже було вказано вище, згідно із п. 2.2 договору оплата має бути проведена ФОП ОСОБА_1 щомісячно на протязі трьох банківських днів з часу отримання від управління рахунку.

Таким чином, враховуючи всі вказані вище і встановлені судом обставини, позивачем не підтверджено суму заборгованості яку мав сплатити відповідач у заявленому в позові розмірі 6 840 грн., не надано суду належних та допустимих доказів надіслання відповідачу та отримання останнім рахунків на оплату вартості послуг з урахуванням збільшення вартості послуг з 01.01.2015 року згідно листа позивача, тобто не доведено суду прострочення відповідача - порушення останнім умов договору з оплати вартості послуг з тимчасового користування місцями розміщення конструкцій.

Враховуючи вказане відсутні підстави для нарахування позивачем 3 889, 01 грн. інфляційних втрат та 205, 76 грн. трьох процентів річних.

Згідно із ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За вказаних обставин у позові слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України у разі відмови у позові судовий збір покладається на позивача.

Керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 75, 81-1, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Управлінню архітектури, будівництва та земельних питань Дубенської міської ради до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 10 969, 07 коп. у задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 03.09.2015 року.

Суддя Гудзенко Я.О.