РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2015Справа №910/14151/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спринтер-Донецьк»

до Акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство «Інг Банк Україна»,

про зобов'язання вчинити дії

Суддя: Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача - Ковбаса Г.М. (довіреність від 23.07.2015)

від відповідача - Марунько Л.О. (довіреність №3875/18 від 02.12.2014)

від третьої особи - не прибув

в с т а н о в и в:

03.06.2015 позивач звернувся до суду із позовною заявою, у якій просив зобов'язати відповідача виконати дії, передбачені п. 15.1 договору обов'язкового страхування нерухомого майна (нерухомості), що є предметом іпотеки від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування №16ои/13л від 16.12.2013, і розділом 17 договору добровільного страхування майна підприємств та підприємців №172ип/13л від 16.12.2013.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Спринтер-Донецьк» та Публічним акціонерним товариством «Інг Банк Україна» укладено договір про надання фінансових послуг №07/203 від 26.04.2007, з метою забезпечення якого 18.12.2008 між Публічним акціонерним товариством «Інг Банк Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спринтер-Донецьк» укладені договір іпотеки та договір застави товарів в обороті №07/203/Р/4 від 18.10.2007. На підставі зазначених договорів між Товариством з обмеженою відповідальністю «Спринтер-Донецьк» та Акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» укладено договір обов'язкового страхування нерухомого майна (нерухомості), що є предметом іпотеки від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування №16ои/13л від 16.12.2013 та договір добровільного страхування майна підприємств та підприємців №172ип/13л, вигодонабувачем за якими є Публічне акціонерне товариство «Інг Банк Україна». В ніч з 05.08.2016 на 06.08.2014 із застрахованими об'єктами стався страховий випадок, який, на думку позивача, передбачений договорами страхування, про що 06.08.2014 відповідачу була подана відповідна заява про настання події, що має ознаки страхового випадку, яку відповідач отримав 07.08.2014. Листом від 10.09.2014 за №7704/26цв відповідач повідомив позивача про відсутність правових підстав для кваліфікації зазначеної у заяві позивачем події як страхового випадку. За таких обставин позивач вважає, що відповідачем не виконуються обов'язки, визначені п. 15.1 договору обов'язкового страхування нерухомого майна (нерухомості), що є предметом іпотеки від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування №16ои/13л від 16.12.2013 і розділом 17 договору добровільного страхування майна підприємств та підприємців №172ип/13л від 16.12.2013.

Ухвалою суду від 03.06.2015 порушено провадження у справі, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство «Інг Банк Україна». Розгляд справи призначено на 02.07.2015 10:30 год.

Ухвалою суду від 02.07.2015 розгляд справи відкладено на 21.07.2015 10:20 год.

У письмовому відзиві на позовну заяву від 02.07.2015 відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити, зокрема, з тих підстав, що договором №16ои/13л від 16.12.2013, Порядком і правилами обов'язкового страхування предмета іпотеки від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2011 за №358, встановлено, що не можуть бути визнані страховими випадками події, що сталися внаслідок військових дій, маневрів або здійснення інших військових заходів, громадянської війни, терористичного акту, народного хвилювання або страйку. Відповідач зазначає, що позивачем на виконання вимог п. 13.1 договору №16ои/13л від 16.12.2013 не надано документів, що підтверджують настання страхового випадку. Договором №172ип/13л від 16.12.2013 встановлено перелік випадків, що не є страховими, до яких відносяться події, що сталися внаслідок військових дій, а також маневрів та інших військових заходів, громадянської війни, терористичних актів, народних хвилювань усякого роду або страйків. На виконання вимог п. 18.1 договору №172ип/13л від 16.12.2013, яким визначено причини відмови у виплаті страхового відшкодування, позивачем не надано відповідачу відповідних документів на підтвердження заявленої події, а також документів на підтвердження причин та розміру збитків, перелік яких визначений у розділі 16 договору. Листом від 10.09.2014 відповідач повідомив позивача про відсутність правових підстав для визнання заявленого випадку страховим та відповідно здійснення виплат страхового відшкодування. Відповідач зазначає, що спричинення збитків, в результаті обставин, на які посилається позивач, що є виключенням зі страхових випадків, підтверджується офіційними документами, нормативними актами та інформацією компетентних державних органів, матеріалами страхового розслідування, вказані обставини є загальновідомими, визнані сторонами договору при фіксації події, тобто є фактами, що не потребують додаткового доказування. З врахуванням наведеного вище, посилаючись на положення зазначених договорів, ст. 8, ст. 26 Закону України «Про страхування», відповідачем було прийнято рішення про відсутність правових підстав для виникнення зобов'язань у Акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА страхування» за договорами страхування відносно подій, на які посилається позивач як на підставу для виплати страхового відшкодування. Крім того, відповідачем з посиланням на положення Закону України «Про боротьбу з тероризмом», лист Штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 03.10.2014 за №33/5895 зазначено, що виплата страхового відшкодування стосовно заявлених позивачем збитків може розцінюватися як сприяння терористичній діяльності.

Ухвалою суду від 27.07.2015 розгляд справи призначено на 13.08.2015 12:50 год.

Ухвалою суду від 13.08.2015 розгляд справи відкладено на 18.08.2015 14:00 год.

18.08.2015 позивач звернувся до суду із заявою про "уточнення позовних вимог", в якій викладено вимоги про зобов'язання Акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА страхування" виконати певні дії, передбачені п.15.1., 15.1.3., 15.1.5 договору обов'язкового страхування нерухомого майна (нерухомості), що є предметом іпотеки від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування №16ои/13л від 16.12.2013 і розділом 17 п.17.2., 17.3 договору добровільного страхування майна підприємств та підприємців №172 ип/13л від 16.12.2013, а також визнати подію що сталася на об'єкті страхування, страховим випадком та здійснити позивачу страхове відшкодування в повному об'ємі.

Ухвалою суду від 18.08.2015 розгляд справи відкладено на 25.08.2015 11:00 год., зобов'язано позивача, зокрема, надати суду письмове нормативне обґрунтування доводів, викладених у позовній заяві, з посиланням на відповідні докази; у відповідності до ст. 16 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України обгрунтувати обраний спосіб захисту порушеного права, докази сплати судового збору відповідно до кількості та змісту вимог, викладених у заяві від 18.08.2015 «про уточнення позовних вимог»; чітко визначити позовні вимоги. Ухвалою продовжено строк розгляду справи.

25.08.2015 до канцелярії суду надійшли письмові пояснення відповідача, у яких він, зокрема, послався на інформацію, викладену у сертифікаті (висновку) № 1942 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) Торгово-промислової палати України, яким встановлено, що у проведенні антитерористичної операції в установленному законом порядку задіяні сили (особовий склад, спеціалісти) і засоби (зброя, транспортні, спеціальні та інші матеріально-технічні засоби) суб'єктів боротьби з терроризмом та інших суб'єктів, відповідно до законів України. З врахуванням зазначеного, на думку відповідача, зазначений сертифікат свідчить, що у період з 14.04.2014 у м. Донецьку були встановлені форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили).

01.09.2015 позивач звернувся до суду із заявою про «уточнення позовних вимог», в якій просив зобов'язати відповідача виконати дії, передбачені п. 15.1, 15.1.3, 15.1.5 договору обов'язкового страхування нерухомого майна (нерухомості), що є предметом іпотеки від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування №16ои/13л від 16.12.2013 і Розділом 17 п. 17.2, п. 17.3 договору добровільного страхування майна підприємств та підприємців №172ип/13л від 16.12.2013, визнати подію, що сталася на об'єкті страхування страховим випадком.

Розглянувши зазначену заяву від 01.09.2015 про «уточнення позовних вимог» суд зазначає таке.

У відповідності до статті 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Як зазначено в пункті 3.11 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 року, Господарським процесуальним кодексом України, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об'єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

Вимога позивача, викладена у заяві про «уточнення позовних вимог» щодо зобов'язання відповідача визнати подію, що сталася на об'єкті страхування страховим випадком, є фактично зміною предмету позову.

Судом розпочато розгляд справи по суті у судовому засіданні 18.08.2015.

Таким чином, заява позивача у частині вимог про зобов'язання відповідача визнати подію, що сталася на об'єкті страхування страховим випадком не може бути прийнята судом до розгляду, оскільки подана з порушенням вимог ст. 22 Господарського процесуального кодексу України і викладена у ній вимога про зміну предмету позову заявлена після початку розгляду судом спору по суті.

Заявлені у поданій 01.09.2015 заяві вимоги в частині зобов'язання відповідача виконати дії, передбачені п. 15.1, 15.1.3, 15.1.5 договору обов'язкового страхування нерухомого майна (нерухомості), що є предметом іпотеки від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування №16ои/13л від 16.12.2013 і розділом 17 п. 17.2, п. 17.3 договору добровільного страхування майна підприємств та підприємців №172ип/13л від 16.12.2013, судом розцінюються як конкретизація позовних вимог.

Враховуючи наведене, судом розглядаються первісно заявлені позовні вимоги (з врахуванням конкретизації позивачем вимог), а саме: про зобов'язання відповідача виконати дії, передбачені п. 15.1, 15.1.3, 15.1.5 договору обов'язкового страхування нерухомого майна (нерухомості), що є предметом іпотеки від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування №16ои/13л від 16.12.2013 і розділом 17 п. 17.2, п. 17.3 договору добровільного страхування майна підприємств та підприємців №172ип/13л від 16.12.2013.

01.09.2015 відповідач звернувся до суду із письмовими поясненнями, у яких зазначає, що уповноваженою на отримання страхового відшкодування за договорами страхування №16ои/13л від 16.12.2013 та №172ип/13л від 16.12.2013 у випадку спростування підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування, визнання події страховим випадком, відсутності підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування та надання документів, передбачених договорами страхування, є Публічне акціонерне товариство «Інг Банк Україна».

У судове засідання 01.09.2015 представник третьої особи не прибув, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надіслання за належною юридичною адресою ухвали суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

26.04.2007 між Публічним акціонерним товариством «Інг Банк Україна», Дочірнім підприємством «Спринтер К», Дочірнім підприємством «Спринтер», Товариством з обмеженою відповідальністю «Спринтер-Донецьк», Товариством з обмеженою відповідальністю «Спринтер», Дочірнім підприємством «ДТС Суми» Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТС-Харків» укладено договір про надання фінансових послуг №07/203, згідно якого банк зобов'язався відкрити клієнту генеральну револьверну кредитну лінію (без зобов'язання надання), сторони погодилися застосовувати договір виключно по відношенню до таких продуктів, як кредити, овердрафти, гарантії, акредитиви. Кредитна лінія відкрита у сумі 75000000 грн., згідно п. 4.1 договору діє до 20.12.2013.

Згідно підписаних Публічним акціонерним товариством «Інг Банк Україна», Дочірнім підприємством «Спринтер К», Дочірнім підприємством «Спринтер», Товариством з обмеженою відповідальністю «Спринтер-Донецьк», Товариством з обмеженою відповідальністю «Спринтер», Дочірнім підприємством «ДТС Суми» Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТС-Харків» змін та доповнень №2 до договору про надання фінансових послуг №07/203 від 26.04.2007, п. 4.1 договору викладена у редакції, що передбачає дію кредитної лінії до 21.12.2014 включно.

18.10.2007 між Публічним акціонерним товариством «Інг Банк Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спринтер-Донецьк» укладено договір застави товарів в обороті №07/203/Р/4, яким забезпечено виконання всіх існуючих та майбутніх зобов'язань позивача за договором про надання фінансових послуг №07/203 від 26.04.2007. Застава згідно п. 1.5 договору поширюється на майно та права позивача, які отримуються або належать позивачу кожного разу при придбанні права розпорядження (права власності) товарами в обігу протягом дії договору застави, з моменту їх придбання. Згідно договору застава поширюється на майно, визначене у додатку №1 до договору, предметом якої є товари в обігу (шоколад, цукерки, кава та чіпси), що знаходяться за адресою: м. Донецьк, вул. Сеченова, 40-Д.

18.12.2008 між Публічним акціонерним товариством «Інг Банк Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спринтер-Донецьк» укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смірновою Т.Ю., зареєстрований в реєстрі за №8966.

Згідно п. 1.1 договору іпотеки від 18.12.2008 іпотека забезпечує вимогу іпотекодержателя, що випливає з договору про надання фінансових послуг № 07/203 від 26.04.2007. Предметом іпотеки за цим договором є нерухоме майно: будівлі, що знаходяться за адресою: Донецька область, м. Донецьк, вул. Сєченова, буд. 40-Д, площею 6678, 1 кв.м., загальна вартість якого складає 5090828 грн.

16.12.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Спринтер-Донецьк» (позивач, страхувальник) та Акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» (відповідач, страховик) укладено договір обов'язкового страхування нерухомого майна (нерухомості), що є предметом іпотеки від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування №16ои/13л (далі за текстом договір №16ои/13л), вигодонабувачем за яким є Публічне акціонерне товариство «Інг Банк Україна».

Предметом договору №16ои/13л є майнові інтереси, які не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням нерухомим майном (нерухомістю), що є предметом іпотеки. Згідно з умовами договору страховик бере на себе зобов'язання відшкодувати страхувальнику/вигодонабувачу в межах страхової суми збитки, завдані внаслідок випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування нерухомого майна (нерухомості), що є предметом іпотеки (п. 4).

Згідно умов договору №16ои/13л страхова сума складає 10989700 грн., страховий тариф - 7692 грн. 79 коп., франшиза - 54948 грн. 50 коп., страховий платіж - 7692 грн. 79 коп.

Сторонами погоджено, що договір №16ои/13л набирає чинності з 24:00 год. 11.01.2014, але не раніше дати надходження на поточний рахунок чи до каси страховика страхового платежу у повному обсязі та діє до 24:00 год. 10.01.2015.

Розділом 12 договору №16ои/13л визначено, що страховим випадком є настання події за одним або кількома страховими ризиками, передбаченими пунктом 12.2 договору №16ои/13л, що призвело до знищення, пошкодження або псування застрахованого майна та завдання збитків страхувальнику/вигодонабувачу під час дії договору, в результаті чого виникає обов'язок страховика виплатити страхове відшкодування в межах страхової суми.

Страховими ризиками згідно п. 12.2 договору №16ои/13л є: стихійне лихо, до якого належать землетрус, зсув, обвал, осип, осідання земної поверхні, карстове провалля, ерозія ґрунту, каменепад, зливи, град, сильний снігопад, тиск снігу, що виник внаслідок сильного снігопаду, сильний мороз, сильна спека, сильний вітер, включаючи шквали і смерчі, сильні пилові бурі, сильне налипання снігу, високий рівень води (водопілля, повінь), підтоплення (підвищення рівня ґрунтових вод), сходження снігової лавини, сель, сильний туман, вггрогін, вітролом, удар блискавки, падіння дерев; пожежа; вибух; пошкодження димом; проведення робіт, пов'язаних з будівництвом/реконструкцією об'єктів нерухомості, розміщених поряд із застрахованим майном, або сусідніх приміщень, які не належать страхувальнику; падіння пілотованих літальних об'єктів, їх частин, вантажу та багажу, що ними перевозяться, а також розливання палива; зіткнення із застрахованим майном або наїзд на це майно технічних засобів, що рухаються під керуванням чи без керування людини та використовують для пересування будь-який вид енергії; аварії в системах тепло-, водо-, газопостачання, в електричних мережах, виробничі аварії (зокрема, викид перегрітих мас, розповсюдження хвилі токсичних газів і парів, витікання агресивних речовин); падіння стовпів, щогл освітлення, інших конструкцій, за винятком тих випадків, що виникли внаслідок їх неправильної установки або монтажу; протиправні дії третіх осіб: хуліганство, крадіжка, грабіж, розбій, умисне знищення або пошкодження майна (вандалізм, підпал, підрив), за винятком зазначених дій, що сталися під час громадянської війни, народного хвилювання, страйку або внаслідок терористичного акту; вплив води та/або інших рідин у разі виникнення аварії (в тому числі пошкодження, розрив, замерзання) систем водопостачання, каналізації, опалювальних систем і систем пожежогасіння та/або проникнення води та/або інших рідин із сусідніх приміщень, що сталися внаслідок: розриву або замерзання систем водопостачання, каналізації, водяного та парового опалення, включаючи водопостачальні крани, гідрометри, опалювальні батареї, парові котли, бойлерні, обладнання водяного та парового опалення, системи пожежогасіння; раптового пошкодження, розриву або замерзання безпосередньо з'єднаних із системами водопостачання, каналізації, водяного та парового опалення кранів, вентилів, баків, ванн, радіаторів, опалювальних котлів, бойлерів тощо.

Пунктом 13.1 договору №16ои/13л визначені умови здійснення страхового відшкодування, згідно яких для отримання страхового відшкодування страхувальник/вигодонабувач подає страховикові: документи, що встановлюють особу та повноваження страхувальника/ вигодонабувача або його представника; копії документів, що підтверджують майновий інтерес особи до застрахованого майна (свідоцтво про право власності, державний акт про право власності на земельну ділянку, договір купівлі-продажу, дарування тощо), з пред'явленням оригіналів таких документів; витяг з Державного реєстру іпотек; документи компетентних органів, що підтверджують факт настання події, що має ознаки страхового випадку, відповідно до її характеру; перелік пошкодженого, знищеного або втраченого застрахованого майна; документи, що підтверджують розмір завданих збитків (бухгалтерські документи, рахунки, калькуляція або кошторис на проведення ремонтних робіт); документи, що підтверджують розмір витрат страхувальника, зазначених в пункті 14 Порядку і правил; перелік осіб, відповідальних за завдані збитки, із зазначенням прізвища, імені та по батькові або найменування особи, місця реєстрації та/або проживання, місцезнаходження (у разі наявності).

Рішення про виплату страхового відшкодування або про відмову у виплаті приймається страховиком протягом 15 днів з дати отримання документів, необхідних для встановлення факту обставин, причин настання страхового випадку та /або розміру завданих збитків (п. 13.4 договору №16ои/13л).

Страховик виплачує страхове відшкодування протягом 15 робочих днів після прийняття відповідного рішення (п. 13.5 договору №16ои/13л).

Пунктом 14.1 договору №16ои/13л визначено, що страховик має право відмовити страхувальнику/вигодонабувачу у виплаті страхового відшкодування, зокрема, у разі: несвоєчасного повідомлення страхувальником страховика про настання страхового випадку без поважних причин або створення страховику перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору або про факт настання страхового випадку.

У разі прийняття рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування страховик протягом п'яти робочих днів з дати прийняття такого рішення повідомляє про це страхувальника/вигодонабувача у письмовій формі з обґрунтуванням причин такої відмови (п. 14.1 договору №16ои/13л)

Не визнаються страховими випадками, зокрема, події, що сталися внаслідок: військових дій, маневрів або здійснення інших військових заходів, громадянської війни, терористичного акту, народного хвилювання або страйку (п. 14.4 договору №16ои/13л).

Розділом 15 №16ои/13л договору визначені права та обов'язки сторін, згідно яких страховик, зокрема, зобов'язаний: вжити протягом двох робочих днів після того, як стане відомо про настання страхового випадку, заходів до оформлення документів, необхідних для своєчасної виплати страхового відшкодування (п. 5.1.3); провести у разі настання страхового випадку виплату страхового відшкодування у передбачений цим договором строк (п. 15.1.4); після надходження заяви про настання страхового випадку провести за свій рахунок у строк не більший ніж два місяці з дня огляду застрахованого майна експертом експертизу для визначення причин і розміру збитку (п. 15.1.5); протягом п'яти робочих днів після надходження відповідної заяви (повідомлення) повідомити вигодонабувача про отримання заяви про настання страхового випадку та прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (п.15.1.8); повідомити у разі прийняття рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування або його частини страхувальника/вигодонабувача у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови протягом п'яти робочих днів після прийняття такого рішення (п.15.1.9).

Страхувальник за умовами розділу 15 №16ои/13л договору, зокрема, зобов'язаний: негайно, як тільки йому стане відомо, але не пізніше ніж протягом двох днів, повідомити про настання події, що за умовами цього договору може бути кваліфікована як страховий випадок, органи, до компетенції яких належать питання ліквідації наслідків подій, передбачених Порядком і правилами, та/або розслідування причин їх виникнення (п.15.2.4); негайно, як тільки йому стане відомо, але не пізніше ніж протягом двох днів, повідомити страховика про настання страхового випадку або знищення чи пошкодження застрахованого майна незалежно від того, чи підлягають такі збитки відшкодуванню страховиком (п.15.2.5); подати страховику документи, зазначені в пункті 13.2 договору, що підтверджують настання страхового випадку, його причини та розмір збитків (п.15.2.8).

16.12.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Спринтер-Донецьк» та Акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» укладено договір добровільного страхування майна підприємств та підприємців №172ип/13л (далі за текстом договір №172ип/13л), вигодонабувачем за яким є Публічне акціонерне товариство «Інг Банк Україна».

Предметом договору №172ип/13л є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), що не суперечать закону та пов'язані з володінням, користуванням, розпорядженням застрахованим майном: товарно-матеріальними цінностями, визначеними за даними бухгалтерського обліку страхувальника та договору застави товарів в обороті № 07/203/Р/4 від 18.10.2007.

Згідно умов договору №172ип/13л страхова сума складає 4000000 грн., страховий платіж - 3200 грн.

Сторонами погоджено, що договір №172ип/13л починає діяти о 00:00 год. 11.01.2014 та закінчує дію 24:00 10.01.2015 (п. 9 договору№172ип/13л).

Розділом 12 договору №172ип/13л визначено, що страховий випадок - це передбачена договором страхування подія, що відбулася під час дії договору страхування і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування; страховий ризик - це певна подія, на випадок настання якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

За договором №172ип/13л страховими ризиками визнаються втрата (загибель) або пошкодження застрахованого майна в результаті: пожежі, задимлення, вибуху, удару блискавки, падіння пілотованих літальних об'єктів або їхніх частин, стихійних лих, дії води, стороннього впливу, протиправності третіх осіб (п. 13.1).

Страховик не здійснює виплату страхового відшкодування та визнає випадок не страховим, якщо подія не може бути кваліфікована за ознаками жодного зі страхових ризиків, визначених у п. 13.1 договору.

Пунктом 13.3 договору №172ип/13л визначено, що не визнаються страховими випадками події, що сталися, зокрема, внаслідок: військових дій, а також маневрів або інших військових заходів; громадянської війни, терористичних актів, народних хвилювань усякого роду або страйків.

Страховик за умовами договору №172ип/13л, зокрема, зобов'язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення виплати страхового відшкодування (п. 14.2.2); при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування в порядку та в строк, передбачені розділом 17 договору (п. 14.2.3);

Страхувальник за умовами договору №172ип/13л, зокрема, зобов'язаний повідомити страховика та вигодонабувача про настання страхового випадку в строк, передбачений договором (п.14.4.5).

Розділом 15 договору №172ип/13л визначені дії страхувальника у разі настання страхового випадку. При настанні події, що за умовами договору може бути кваліфікована як страховий випадок, страхувальник зобов'язаний: негайно, але не пізніше ніж протягом 24 годин, повідомити компетентні органи; негайно, але не пізніше ніж протягом 24 годин, у будь-який спосіб повідомити страховика та протягом двох робочих днів після настання події, яка може бути кваліфікована як страховий випадок, надати страховику письмову заяву про настання події, яка має ознаки страхового випадку; надати всі необхідні документи згідно з розділом 16 договору.

Пунктом 16.1 договору №172ип/13л визначено, що для отримання страхового відшкодування страхувальник зобов'язаний надати страховику, зокрема: заяву про настання події, яка має ознаки страхового випадку, перелік пошкодженого, знищеного або викраденого майна із зазначенням дійсної вартості безпосередньо перед настанням страхового випадку, документи, що підтверджують наявність права власності або іншого майнового інтересу щодо пошкодженого, знищеного або викраденого майна на момент страхового випадку; документи, видані компетентними органами, які підтверджують настання події, яка може бути кваліфікована як страховий випадок.

Страхове відшкодування сплачується страхувальнику (вигодонабувачу) тільки після того, як повністю будуть встановлені причини та розмір збитків. Страхувальник зобов'язаний надати страховику усі необхідні документи, що підтверджують причини та розмір збитків, перелік яких наведено в розділі 16 договору. Ненадання таких документів (в тому числі з причин їх знищення внаслідок страхового випадку) дає страховику право відмовити у виплаті відшкодування як в цілому, так і в частині збитку, не підтвердженого документами (п. 17.1 договору №172ип/13л).

Згідно п. 17.2 договору №172ип/13л розмір збитків визначається страховиком або уповноваженою ним особою шляхом проведення експертизи і складання кошторису збитків. Кожна із сторін має право на проведення незалежної експертизи. Незалежна експертиза проводиться за рахунок сторони, яка вимагала її проведення. Якщо незалежна експертиза визнала випадок не страховим, витрати на її проведення несе страхувальник.

Рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування приймається страховиком протягом десяти робочих днів після отримання заяви про настання події, що має ознаки страхового випадку, і всіх необхідних документів, що підтверджують факт настання страхового випадку, та оформляється страховим актом, який кваліфікує подію як страховий (нестраховий) випадок, та в якому зафіксований розмір завданих збитків і сума страхового відшкодування. Вказаний строк може збільшуватися відповідно до п. 17.18 договору (п.17.3 договору №172ип/13л).

Якщо випадок визнано страховим, страхове відшкодування виплачується протягом 10-ти (десяти) робочих днів з дня підписання страхового акту, якщо зі страхувальником (вигодонабувачем) не узгоджено інший строк виплати (п. 17.4 договору №172ип/13л).

Рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування надсилається страхувальнику (вигодонабувачу) у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови протягом десяти робочих днів з дня прийняття такого рішення (п.17.5 договору №172ип/13л).

Пунктом 18.1 договору №172ип/13л визначено, що страховик може відмовити у виплаті страхового відшкодування та/або визнати випадок не страховим, зокрема, якщо страхувальник несвоєчасно повідомив страховика про настання страхового випадку без поважних на це причин або створював страховикові перешкоди у визначенні обставин страхового випадку та розміру збитків.

Відповідачем надано суду копію заяви про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором страхування майна №172ип/13л, в якій зазначено дату події - 05.08.2014 23:40 год., адресу, де сталася подія: м. Донецьк, вул. Сєченова, 40-Д, страхувальником зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Спринтер-Донецьк». Заява підписана Безкутським С.В. 07.08.2014.

Крім того, відповідачем надано суду копію заяви про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором страхування майна №16ои/13л, в якій зазначено дату події 05.08.2014 23:40 год., адресу де сталася подія: м. Донецьк, вул. Сєченова, 40-Д, страхувальником зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Спринтер-Донецьк». Заява підписана Безкутським С.В. 07.08.2014.

Відповідачем були розглянуті зазначені повідомлення позивача про пошкодження в результаті обстрілу офісної будівлі, складського приміщення та приміщення охорони за адресою: м. Донецьк, вул. Сєченова, 40-Д.

У страховому акті №16ои/13л-1 від 10.09.2014 відповідачем зазначено, що кваліфікація повідомленої позивачем події проводилася страховиком на підставі договору страхування майна підприємств та підприємців №16ои/13л від 16.12.2013, заяви про настання події, що має ознаки страхового випадку №16ои/13л-01 від 07.08.2014, акту огляду застрахованого об'єкту від 07.08.2014, за результатами розгляду яких винесено рішення про відмову у страховому відшкодуванні позивачу.

У страховому акті №172ип/13л-1 від 10.09.2014 відповідачем зазначено, що кваліфікація повідомленої позивачем події проводилася страховиком на підставі договору страхування майна підприємств та підприємців №172/13л від 16.12.2013, заяви про настання події, що має ознаки страхового випадку №172/13л-01 від 07.08.2014, акту огляду застрахованого об'єкту від 07.08.2014, за результатами розгляду яких винесено рішення про відмову у страховому відшкодуванні позивачу.

У листі від 10.09.2014 за №7704/26ЦВ Акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» з посиланням на п. 14.4.2, п. 14.4.3 договору №16ои/13л від 16.12.2013, п. 16 Порядку і правил обов'язкового страхування предмета іпотеки від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування, ст. 8, ст. 26 Закону України «Про страхування», повідомило позивача про відсутність правових підстав для кваліфікації події як страхового випадку за вказаним договором та законодавством.

У листі від 10.09.2014 за №7703/26ЦВ Акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» з посиланням на п. 13.3.2, п. 13.3.3 договору №172ип/13л від 16.12.2013, ст. 8 Закону України «Про страхування», повідомило позивача про відсутність правових підстав для виникнення у відповідача зобов'язань за вказаним договором відносно заявленої події.

На запит відповідача Штабом Антитерористичного центру при Службі безпеки України надано відповідь 03.10.2014 за 333/5856, у якій, зокрема, зазначено, що з 07.04.2014 на території Донецької та Луганської областей незаконними збройними формуваннями вчиняються чисельні терористичні акти, пов'язані із захопленням державних або громадських будівель і споруд, незаконним заволодінням транспортними засобами, умисними вбивствами, захопленням заручників, блокуванням і пошкодженням об'єктів транспортної системи тощо. Зазначені правопорушення створюють безпосередню загрозу життю і безпеці громадян, збереженню їх майна, обмежують свободу пересування територією зазначених областей. У зв'язку з рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеного в дію Указом Президента України від 14.04.2014 № 405, з 14 квітня 2014 року суб'єктами боротьби з тероризмом вживаються активні заходи з проведення широкомасштабної АТО на зазначених територіях.

Також, в обґрунтування своїх заперечень проти позовних вимог відповідач надав суду витяги з офіційних сайтів Служби безпеки України, Ради національної безпеки і оборони України, витяги з інших інформаційних ресурсів, в яких за доводами відповідача зафіксовано обставини, які на думку відповідача підтверджують відсутність підстав для кваліфікації подій, про які заявляє позивач, що відбулися в ніч з 05 на 06 серпня 2014 в місті Донецьку, як страхового випадку.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та необхідність відмови у задоволенні позову з таких підстав.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

У відповідності з приписами ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Положеннями ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України, визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статями 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відносини, пов'язані із страхуванням, регулюються параграфом 2 глави 35 Господарського кодексу України, главою 67 Цивільного кодексу України, Законом України «Про страхування».

Згідно з п. 1 ст. 352 Господарського кодексу України, страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій)та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та

виконувати інші умови договору.

У ст. 8 Законом України «Про страхування» визначено, що страховий ризик - це певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання; страховий випадок - подія, передбачена договором страхування

або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Статтею 979 Цивільного кодексу України визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Дана норма права кореспондується зі ст. 354 Господарського кодексу України

Згідно з ст. 988 Цивільного кодексу України та ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Підстави для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування передбачені нормами статті 991 Цивільного кодексу України та статтею 26 Закону України "Про страхування".

Так, відповідно до частини 1 статті 991 Цивільного кодексу України та статті 26 Закону України "Про страхування" страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов'язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації; вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку; одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; наявності інших підстав, встановлених законом.

Частина 2 статті 991 Цивільного кодексу України та стаття 26 Закону України "Про страхування" встановлює, що договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.

Умовами вищевказаних договорів встановлено перелік випадків, які не є страховими, та підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Крім того, згідно п.7, п. 8, п. 16 Порядку і правил обов'язкового страхування предмета іпотеки від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України 06.04.2011 за № 358, предметом договору обов'язкового страхування іпотеки є майнові інтереси, які не суперечать закону та пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням нерухомим майном (нерухомістю), що є предметом іпотеки. Страхуванню від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування згідно з цими Порядком і правилами підлягає нерухоме майно (нерухомість), що є предметом іпотеки (крім майнових прав, права оренди чи користування нерухомим майном), а також інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору. Не визнаються страховими випадками події, що сталися внаслідок військових дій, маневрів або здійснення інших військових заходів, терористичного акту.

Згідно з Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» Антитерористичним центром при Службі безпеки України проводиться антитерористична операція.

Відповідно до Закону України «Про боротьбу з тероризмом», антитерористична операція - комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності.

Позивачем заявлені вимоги про зобов'язання відповідача виконати дії, передбачені п. 15.1, 15.1.3, 15.1.5 договору №16ои/13л.

Пунктом 14.4 договору №16ои/13л чітко визначено, які події не визнаються страховими випадками, зокрема, такі, що сталися внаслідок військових дій, маневрів або здійснення інших військових заходів, громадянської війни, терористичного акту.

Розділом 13 договору №16ои/13л визначені умови здійснення виплати страхового відшкодування позивачу та необхідний перелік документів для розгляду відповідачем питання щодо здійснення такої виплати.

Відповідачем у страховому акті №16ои/13л-1 від 10.09.2014 зазначено, що кваліфікація повідомленої позивачем події проводилася страховиком на підставі договору страхування майна підприємств та підприємців №16ои/13л від 16.12.2013, заяви про настання події, що має ознаки страхового випадку №16ои/13л-01 від 07.08.2014, акту огляду застрахованого об'єкту від 07.08.2014, за результатами розгляду яких винесено рішення про відмову у страховому відшкодуванні позивачу.

Суд вважає, що посилання у листі від 10.09.2014 за №7704/26ЦВ на отримане від позивача 06.08.2015 повідомлення про пошкодження майна не може розцінюватися як передбачене договором №16ои/13л належне повідомлення позивачем про настання події, що має ознаки страхового випадку.

Крім того, пунктом 14.4 договору №16ои/13л чітко визначено, які події не визнаються страховими випадками, зокрема, такі, що сталися внаслідок військових дій, маневрів або здійснення інших військових заходів, громадянської війни, терористичного акту.

Судом встановлено, що в згідно п. 15.1.3 договору №16ои/13л вжиття протягом двох робочих днів після того, як стане відомо про настання страхового випадку, заходів до оформлення документів, необхідних для своєчасної виплати страхового відшкодування, проводиться на підставі заяви страхувальника про виплату страхового відшкодування, а також за умов отримання документів, передбачених п. 13.2 договору №16ои/13л.

Враховуючи наведене, наявні в матеріалах справи докази, а також враховуючи умови договору №16ои/13л, визначення поняття антитерористичної операції, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість відмови страховика у виплаті страхувальнику страхового відшкодування у зв'язку з відсутність правових підстав кваліфікувати подію, що трапилась в ніч з 05 на 06 серпня 2014 року у м. Донецьку, страховим випадком на час існування на території Донецької області подій, визначених в п. 14.4 договору №16ои/13л, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.

Позивачем заявлені вимоги про зобов'язання відповідача виконати дії, передбачені п. розділом 17 п. 17.2, п. 17.3 договору №172ип/13л.

Розділом 16 договору №172ип/13л визначений перелік документів, які підтверджують настання страхового випадку та розмір збитку.

Умовами п. 17.1 договору №172ип/13л визначено, що страхове відшкодування сплачується страхувальнику тільки після того, як повністю будуть встановлені причини та розмір збитків. Страхувальник зобов'язаний надати страховику усі необхідні документи, що підтверджують причини та розмір збитків, перелік яких наведено в розділі 16 договору. Ненадання таких документів (в тому числі з причин їх знищення внаслідок страхового випадку) дає страховику право відмовити у виплаті.

Згідно страхового акту №172ип/13л-1 від 10.09.2014 відповідачем кваліфікація повідомленої позивачем події проводилася на підставі договору страхування майна підприємств та підприємців №172ип/13л від 16.12.2013, заяви про настання події, що має ознаки страхового випадку №172ип/13л-01 від 07.08.2014, акту огляду застрахованого об'єкту від 07.08.2014, за результатами розгляду яких винесено рішення про відмову у страховому відшкодуванні позивачу.

Суд вважає, що посилання у листі від 10.09.2014 за №7703/26ЦВ на отримане від позивача 06.08.2015 повідомлення про пошкодження майна не може розцінюватися як передбачене договором №172ип/13л належне повідомлення позивачем про настання події, що має ознаки страхового випадку.

Крім того, пунктом 13.3 договору №172ип/13л визначено події, які не визнаються страховиком як страхові випадки, зокрема, такими є військові дії, а також маневри або інші військові заходи, громадянська війна, терористичні акти.

Суд, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, а також враховуючи умови договору №172ип/13л, дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість відмови страховика у виплаті страхувальнику страхового відшкодування у зв'язку з відсутність правових підстав кваліфікувати подію, що трапилась в ніч з 05 на 06 серпня 2014 року у м. Донецьку, страховим випадком на час існування на території Донецької області подій, визначених в п. 13.3 договору №172ип/13л, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.

За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі з покладенням на позивача судових витрат у справі на підставі положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в :

1. У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

2. Судові витрати у справі покласти на позивача.

У судовому засіданні 01.09.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складене та підписане 07.09.2015.

Суддя В.О. Демидов