УХВАЛА

про повернення позовної заяви

08.09.2015Справа № 910/23955/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Комарової О.С., розглянувши

позовну заяву Арбітражного керуючого Бончака Степана Антоновича, ліквідатора Приватного акціонерного товариства "Кременчуцьке ремонтно-монтажне підприємство", м. Кременчук

до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит", м. Київ

про стягнення 136 542,20 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Арбітражний керуючий Бончак Степан Антонович, ліквідатор Приватного акціонерного товариства "Кременчуцьке ремонтно-монтажне підприємство", 07 вересня 2015 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою № 02-01/203/251 від 02.09.2015 року до відповідача, Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" про стягнення 136 542,20 грн.

Подана позовна заява № 02-01/203/251 від 02.09.2015 року не відповідає вимогам розділу VIII Господарського процесуального кодексу України, а тому підлягає поверненню з посиланням на ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на наступне.

Статтею 57 Господарського процесуального кодексу України встановлює перелік документів, які додаються до позовної заяви. Зокрема, відповідно до пункту 2 частини 1 цієї відповідної статті, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву та додані до неї документи без розгляду у випадку неподання доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до ст. 56 Господарського процесуального кодексу України позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

При цьому, п. 4 ч. 1 ст. 65 Господарського процесуального кодексу України надає можливість судді витребувати від сторін лише ті документи, які можуть бути необхідні саме для вирішення спору.

Документи, що підтверджують надсилання відповідачу копії позовної заяви з усіма додатками безпосередньо не пов'язані з розглядом спору та забезпеченням його правильного і своєчасного вирішення.

Належним доказом направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачеві у справі в розумінні вимог ст. 56 Господарського процесуального кодексу України, є лист з описом вкладення, бланк якого відповідно до п. 61 «Правил надання послуг поштового зв'язку», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 року, у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

З доданого до матеріалів позовної заяви опису вкладення в цінний лист від 02.09.2015 року суд дійшов висновку про направлення копії іншої позовної заяви Публічному акціонерному товариству "Банк "Фінанси та кредит", а саме № 02-01/203/222 від 11.08.2015 року, а не тієї, що є належною та надісланою до суду № 02-01/203/251 від 02.09.2015 року. Зазначені обставини не можуть свідчити про належне виконання Арбітражним керуючим Бончаком Степаном Антоновичем, ліквідатором Приватного акціонерного товариства "Кременчуцьке ремонтно-монтажне підприємство" в цій частині встановлених чинним законодавством України відповідних процесуальних вимог та призводять до наслідків, що передбачені п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Суд дійшов висновку, що зазначені обставини є суттєвими, оскільки нормами ст. 59 Господарського процесуального кодексу України передбачено право відповідача після одержання ухвали про порушення провадження у справі надіслати суду відзив на позовну заяву, проте у даному випадку відповідач позбавляється можливості підготувати обґрунтовані заперечення на позовну заяву з урахуванням усіх обставин, на які посилається позивач та поданих ним доказів.

Як зазначено у ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, суд обмежений у праві самостійного витребування доказів. Тому, суд у разі порушення позивачем ст.57 Господарського процесуального кодексу України не має права скористатися приписами ст.ст.38, 65 Господарського процесуального кодексу України, а навпаки, є зобов'язаним виконати вимоги ст.63 зазначеного Кодексу України.

Такі приписи згаданих норм мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (п.п.2, 4 ч.3 ст.129 Конституції України), так і аналогічних приписів ст.ст.4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної заяви до розгляду та порушення провадження у справі суд має бути впевненим у тому, що зазначені засади не були порушені заявником позову.

Одночасно, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються, зокрема, документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Частиною 2 статті 44 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Закон України "Про судовий збір" визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду.

Разом з тим, нормами п. 2 ст. 9 Закону України "Про судовий збір" передбачено обов'язок суду перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряти зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Проте, як встановлено судом, у наданих разом з позовною заявою квитанціях № 0.0.401757967.2 від 23.06.2015 року та № 0.0.419973864.2 від 11.08.2015 року відсутні докази зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, що суперечить вимогам Закону України "Про судовий збір".

З огляду на викладене, квитанції № 0.0.401757967.2 від 23.06.2015 року та № 0.0.419973864.2 від 11.08.2015 року не можуть вважатись належним доказом сплати судового збору за подання відповідної заяви.

Як зазначено у п. 4 ч. 1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Отже, позовна заява з доданими до неї документами не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню заявнику без розгляду для усунення допущених порушень.

Одночасно, суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 3 ст. 63 вказаного Кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Відповідно до вимог ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, якщо господарський спір не вирішується по суті (відкладення розгляду справи, зупинення, припинення провадження у справі, залишення позову без розгляду тощо), господарський суд виносить ухвалу.

Враховуючи викладене, керуючись, ст.ст. 38, 44, 56, 57, 59, п.п. 4, 6 ч. 1 ст. 63, ст.ст.65, 86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву № 02-01/203/251 від 02.09.2015 року Арбітражного керуючого Бончака Степана Антоновича, ліквідатора Приватного акціонерного товариства "Кременчуцьке ремонтно-монтажне підприємство" до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" про стягнення 136 542,20 грн., з доданими до неї документами повернути заявнику без розгляду.

Роз'яснити Арбітражному керуючому Бончаку Степану Антоновичу, ліквідатору Приватного акціонерного товариства "Кременчуцьке ремонтно-монтажне підприємство", що повернення позовної заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Суддя О.С. Комарова