ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2015 р. Справа №917/1712/15

за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго", вул. Комарова, 2а, м. Полтава, 36008

до Дочірнього підприємства "Електромотор-побут" ПАТ "Електромотор", вул. Київське Шосе, 58, м. Полтава, 36021

про стягнення суми основного боргу, пені, 3% річних та інфляційних нарахувань

Суддя Сірош Д.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дор. №29-14/20 від 05.01.2015р.

від відповідача: ОСОБА_2, дор. №51/958 від 02.09.2015р., ОСОБА_3, директор, наказ від 21.07.2015 р. № 173а

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено дату складення повного рішення у відповідності до вимог ст. 85 ГПК України.

Суть спору: розглядається позов про стягнення з відповідача 13305,20 грн заборгованості по договору на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води № 434 від 01.11.2006 р., з них: 85 249,34 грн сума основного боргу, 5 697,73 грн пеня; 2 714,67 грн - 3% річних, 39 413,46 грн інфляційних.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов у повному обсязі та наполягав на його задоволенні.

Відповідач визнав суму основного боргу, проти стягнення пені, інфляційних та річних заперечує, посилаючись на скрутне фінансове становище.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

11 листопада 2006 року між ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго та Дочірнім підприємства "Електромотор-побут" укладено договір на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води № 434.

Відповідно до п. 1 договору „Теплопостачальна організація" бере на себе зобовязання постачати теплову енергію у вигляді гарячої води з метою забезпечення опалення приміщень „Споживача" до межі розподілу будівлі гуртожитку по вул. К. Шосе, 58.

Предметом діяльності є забезпечення споживачів тепловою енергією, в даному випадку відповідача згідно договору №434 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води від з метою забезпечення опалення гуртожитку по вул. К. Шосе, 58 ум. Полтаві.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про теплопостачання" сфера теплопостачання - сфера діяльності з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії споживачам.

ОСОБА_4 регулює відносини, що виникають у зв'язку з виробництвом, транспортуванням, постачанням і використанням теплової енергії, державним наглядом (контролем) у сфері теплопостачання, експлуатацією теплоенергетичного обладнання та виконанням робіт на об'єктах у сфері теплопостачання суб'єктами господарської діяльності незалежно від форми власності (ст. 2 Закону).

Відносини між суб'єктами діяльності у сфері теплопостачання регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ст. 3 Закону).

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону теплопостачальні організації зобов'язані забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору та стандартів.

Відповідно до ст. 19 Закону Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до умов договору позивач взяв на себе зобов'язання постачати теплову енергію у вигляд гарячої води на опалення вказаного вище приміщення відповідача.

В свою чергу споживач зобов'язувався проводити оплату вартості спожитої теплової енергії у визначеному порядку та строки.

Отже, в силу умов укладеного договору та в силу актів цивільного законодавства, що регулюють правовідносини у сфері теплопостачання у відповідача щомісячно виникає обов'язок щодо оплати фактично спожитої теплової енергії.

Пунктом 28 договору визначено, що розрахунки за відпущену теплову енергію проводяться відповідно до тарифів, встановлених уповноваженим органом та діючих на період постачання теплової енергії.

Відповідно до п. 12 договору, Споживач зобов'язується проводити до 30 числа поточного місяця, кінцевий розрахунок у строк до 15 числа місяця наступного за розрахунковим.

В порушення взятих на себе зобов'язань за договором, відповідач не проводив розрахунки за спожиту теплову енергію у звязку з чим у нього виникла заборгованість в сумі 85 249,34 грн за період з 01.10.2013 р. по 30.06.2015 р.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться (ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, встановлених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно повинно бути виконане у встановлений строк (термін).

З огляду на викладене, слід дійти висновку, що у даному випадку мало місце порушення договірних зобов'язань з боку відповідача щодо оплати за спожиту теплову енергію і позовна вимога про стягнення основного боргу в сумі 85 249,34 грн є правомірною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань, відповідно до ст. ст. 546, 549 ЦК України та ст. 199 ГК України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

На підставі ст. 611 ЦК України, ст. 229, 230 ГК України, п. 12.1 зазначеного договору позивачем правомірно нарахована пеня в сумі 5 697,73 грн за період з 15.11.2014 р. по 14.05.2015 р.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредиторів від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримання ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов'язання.

За розрахунком позивача, перевіреним судом, до стягнення з відповідача підлягає 3% річних в сумі 2 714,67 грн за період з 15.11.2013 р. по 13.07.2015 р. та 39 413,46 грн інфляційних за період грудень 2013 року червень 2015 року.

Заперечення відповідач щодо стягнення пені, інфляційних та річних судом відхиляються, оскільки боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).

Крім того, відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання (ст. 617 ЦК України).

Судові витрати, понесені позивачем, відшкодовуються йому за рахунок відповідача з урахуванням ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 32 - 33, 43 - 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Електромотор-побут" ПАТ «Електромотор», вул. Київське Шосе, 58, м. Полтава, 36021 (, р/р 4067 КБ "Приватбанк", МФО 331401) на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго", вул. Комарова, 2а, м. Полтава, 36008 (р/р 260007148 АК "Полтава-банк", МФО 331489, ) 85249,34 грн боргу, 5697,73 грн пені, 2714,67 грн - 3% річних, 39413,46 грн інфляційних, 2661,50 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 08.09.2015 р.

Суддя Сірош Д.М.