ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

31.08.2015 Справа № 907/651/15

За позовною заявою ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз

України", м. Київ

до відповідача ПАТ по газопостачанню та газифікації "Закарпатгаз", м. Ужгород

про стягнення 62208654,69 грн.

Суддя Русняк В.С.

Представники, присутні в судовому засіданні:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність №14-89 від 18.04.2014року;

від відповідача - ОСОБА_2, довіреність №07/18д, ОСОБА_3, довіреність №07/63д від 02.03.2015року

Суть спору: ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ звернулась з позовною заявою до відповідача ПАТ по газопостачанню та газифікації "Закарпатгаз", м. Ужгород про стягнення 62208654,69 грн.

Публічне акціонерне товариство Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України (далі - позивач) звернулося до господарського суду Закарпатської області із позовом, в якому просить стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації " Закарпатгаз" (далі -відповідач) суму основного боргу у розмірі: 24697 970,54 грн.; 14787 851,99 грн. - пені; 20 91689,07 грн. - 3% річних; 20631143,09 грн. - інфляційних втрат, всього - 62208654,69 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за договором № 13-235-ВТВ купівлю-продаж природного від 04.01.2013 в частині повного та своєчасного розрахунку за поставлений в період січня 2013 року - листопад 2014 року у відповідний договором строк. За прострочення виконання зобов'язання на підставі пункту 7.2 договору позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за період з 20.02.2013 по 13.05.2015 року на суму 14787851,99 грн.

Крім того, на підставі ст. 625 ЦК України позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3% річних за період прострочення з 20.02.2013р. по 13.05.2015 року у сумі 2091689,07 грн. а також інфляційні втрати у сумі 20631143,09 грн.

Відповідач проти позовних вимог у відзиві на позов та додаткових пояснень до відзиву, проти позову заперечує та просить відмовити в задоволенні позову з підстав що наведені у відзиві на позов та додаткових пояснень до відзиву на позов, посилаючись на те, що враховуючи положення п. 6.1 та статті 11 договору в редакції додаткової угоди №10 від 22.12.2014, сторонами було змінено порядок розрахунків, а також з урахуванням змін до договору сторони погодили між собою дату остаточного розрахунку 20.01.2016р. за весь фактично використаний за цим договором природний газу 2013-2015 роках та застосування нового порядку розрахунків (остаточного розрахунку) до відносин, які виникли сторонами з моменту укладання договору - тобто з 01.01.2013 та до закінчення строку дії договору - 31.12.2015 що відповідно, виключає настання відповідальності за несвоєчасну оплату вартості поставленого природного газу.

Відповідач також зазначив у відзиві на позов, що ним не порушено умови Договору купівлі-продажу природного газу №13-235-ВТВ від 04.01.13 оскільки умови договору щодо порядку та строку розрахунків сторонами здійснено шляхом вчинення конклюдентних дій.

У судовому засіданні 27.08.2015 представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог та подав заперечення на відзив №14/2-1060 від 25.08.2015 в яких він наголошує на тому, що посилання відповідача на те, що термін виконання грошового зобов'язання не настав є таким, що не відповідають дійсності, оскільки додаткова угода № 10 від 22.12.2014 року не має зворотної сили та не розповсюджує свою дію на відносини, що існували між сторонами до її укладення.

Рішення винесено 31.08.2015 року у зв'язку з оголошеною перервою в судовому засіданні 27.08.2015 року на підставі ст.77 ГПК України.

У судовому засіданні 31.08.2015р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно в повно дослідивши всі фактичні обставини, оцінивши докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

4 січня 2013 року між ПАТ "Національна акціонерна компанія "НАфтогаз України" (надалі - Позивач) та ПАТ "Закарпатгаз" (надалі - Відповідач) було укладено договір купівлі-продажу природного газу №13-235-ВТВ (надалі -Договір). Згідно з Договором, Позивач передав у власність Відповідачу протягом січня 2013 року - листопада 2014 року природний газ у обсязі 48193,331 тис. м.куб. на загальну суму 221848482,82 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу. Пунктом 6.1 договору встановлено, що оплата та газ здійснюється покупцем грошовими коштами шляхом 100% поточної плати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20 числа, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно поданого розрахунку позивача відповідач на дату подання позовної заяви здійснив оплату переданого йому у спірному періоді обсягу газу на суму 197150512,28 грн. Неоплаченим частково залишився переданий за актом преймання-передачі від 30.11.2014 року газ на суму 24697970,54 грн. що не відповідає дійсності, оскільки відповідачем до подання позовної заяви в суд (заява позивача від 12.0612015) платіжним дорученням №14 від 25.05.2015 року перераховано на рахунок позивача1119511,99 грн. оплати за отриманий газ в листопаді 2014р. а тому вказана сума заявлена позивачем безпідставно і не підлягає до задоволенню.

Таким чином заборгованість відповідача на день заявлення позову за отриманий газ в листопаді 2014р. становить 23578458,88 грн., що підтверджено представником позивача в судовому засіданні.

У відповідності до частини 2 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. У розділі 5 договору сторони узгодили ціни на газ. Так, відповідно до пункту 5.1. ціна (граничний рівень ціни) на газ установлюються НКРЕ. При цьому, у пункті 5.2. договору було визначено ціну за 1000 куб.м. газу, а також інші її складові. Крім того, додатковими угодами від 10.07.2013, 08.08.2013, 31.12.2013, 28.04.2014, 15.05.2014, 10.06.2015, 05.09.2014, 08.12.2014, 05.02.2015, 10.03.2015 вказані ціни були переглянуті сторонами .

У пункті 5.4. договору сторони погодили, що загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок газу.

Природний газ для виробничо-технологічних втрат та нормованих витрат ПАТ "Закарпатгаз" зобов'язано придбати відповідно до норм чинного законодавства, в тому числі Постанови КМУ № 1729 від 27.12.2001р., Договорів на розподіл природного газу, що укладаються із Постачальником природного газу.

Відповідно до Методики визначення питомих втрат природного газу при його вимірюваннях побутовими лічильниками в разі не приведення обєму газу до стандартних умов, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 21.10.2003 № 595, виробничо-технологічні (нормовані) втрати газу - це газ, що втрачається під час транспортування газу газорозподільними та внутрішньо будинковими мережами, а також під час виконання профілактичних робіт і поточних ремонтів.

Відповідно до п. 2.1.5 постанови НКРЕ від 03.04.2013р. № 369 «Про затвердження процедури встановлення та перегляду тарифів на послуги з транспортування, розподілу, постачання природного газу, закачування, зберігання та відбору природного газу» для встановлення тарифу на транспортування природного газу, суб'єкт господарювання подає до НКРЕ заяву, до якої додається розрахунок витрат, пов'язаний із закупівлею природного газу, що використовується для забезпечення виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат природного газу.

ПАТ «Закарпатгаз», як газорозподільне підприємство, що має ліцензію на розподіл природного газу на території Закарпатської області, зобов'язане закупити природний газ для ВТВ та нормованих втрат, для того, щоб доставити поставлений постачальниками природний газ до

споживачів, кошти за який відшкодовуються шляхом закладення даних витрат в тариф на транспортування для ПАТ «Закарпатгаз».

За надані послуги по транспортуванню природного газу розподільними газопроводами товариству зобов'язані сплатити кошти замовники послуг, тобто, постачальник природного газу - НАК «Нафтогаз України». Між Позивачем та Відповідачем були укладені наступні договори на розподіл природного газу - Договір на розподіл природного газу №14/978/13 від 21.01.2013р., Договір на розподіл природного газу №14-37 від 30.01.2014р., Договір на розподіл природного газу №14-37 від 30.01.2014р., Договір на розподіл природного газу №14-100 від 30.01.2014р., Договір на розподіл природного газу №14-101 від 30.01.2014р., на умовах яких Відповідачем надавались послуги із транспортування газу газорозподільними мережами до межі балансової належності Позивача або його споживачів.

Разом тим, із змісту укладеної між Позивачем та Відповідачем додаткової угоди №10 від 22.12.14р., випливає, що ПАТ «Закарпатгаз» розраховується за використаний природний газ для потреб ВТВ після того, як ПАТ «НАК «Нафтогаз України» здійснить повний розрахунок за послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами, наданими Продавцю в попередньому місяці. Однак, як видно із оборотно-сальдових відомостей по рахунку 361 згідно даних бухгалтерського обліку ПАТ «Закарпатгаз», протягом 2013-2014 у ПАТ «НАК «Нафтогаз України» майже щомісяця існувала заборгованість перед ПАТ «Закарпатгаз» по оплаті послуг із транспортування природного газу згідно вказаних вище договорів.

Тобто, з боку ПАТ «НАК «Нафтогаз України» мало місце несвоєчасне виконання зобовязання по оплаті послуг із транспортування природного газу, тобто порушення п. З Додаткової угоди №10 від 22.12.2014 року, яким внесено зміни до п.6.1. Договору, згідно з яким остаточний розрахунок за фактично використаний природний газ за цим Договором здійснюється ПАТ «Закарпатгаз» після отримання повних розрахунків за послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами, наданими ПАТ «НАК «Нафтогаз України» в попередньому місяці, відповідно до договорів на розподіл природного газу.

Таким чином, вищезазначене додатково свідчить про відсутність у Позивача правових підстав для стягнення заборгованості за поставлений природний газ для потреб ВТВ, нарахування пені, інфляційних та річних, оскільки відповідно до встановлених договором умов строк розрахунків за фактично поставлений газ не виник, а отже і не виник момент виконання обов'язку зі сплати вартості газу за цим договором, так як обов'язковою передумовою сплати за цим договором є погашення заборгованості Позивачем за договорами №14/978/13 від 21.01.2013р., №14-37 від 30.01.2014р., №14-37 від 30.01,2014р., №14-100 від 30.01.2014р., №14-101 від 30.01.2014р. на розподіл природного газу, яка на час розгляду справи становить 48043,87 грн.

Слід наголосити, що відповідно до додаткової угоди №10 від 22.12.2014 продавець зобов'язується передати у власність покупцеві у період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2015 року газ в обсязі до 101491,154 тисяч куб.м. в тому числі:

- У 2013 році - 24 420,877 тис. - куб м.;

- У 2014 році - до 31 517,454 тис.- куб. м.;

- у 2015 році - до 45 552,823 тис. - куб. м.

Крім того, вказаною додатковою угодою сторонами було змінено порядок розрахунків, та зокрема, викладено пункт 6.1 статті 6 "Порядок та умови проведення розрахунків" у наступній редакції:

-6.1. Оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки з урахуванням положень пункту 6.2. договору.

Остаточний розрахунок за фактично використаний природний газ за цим договором здійснюється покупцем після отримання повних розрахунків за послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами, наданими продавцю в попередньому місяці відповідно до договорів на розподіл природного газу, укладеними між продавцем та покупцем.

У разі, якщо до 20 числа місяця, наступного за місяцем поставки природного газу за цим договором продавець повністю розрахувався за послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами, наданими продавцю в попередньому місяці, остаточний розрахунок за використаний природний газ здійснюється покупцем на підставі акту приймання-передачі до 20 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У будь якому випадку остаточний розрахунок за фактично використаний природний газ за цим договором здійснюється покупцем не пізніше 20 числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії договору в частині поставки газу". Отже, остаточний розрахунок за фактично використаний природний газ за спірним договором здійснюється покупцем не пізніше 20 числа місяця наступного за місяцем закінчення строку дії договору в частині поставки газу. Тільки у випадку проведення повної оплати НАК "Нафтогаз України" (як замовника послуг по договорах на розподіл природного газу виконавцю - ПАТ "Дніпрогаз") за послуги з транспортування природного газу в попередньому місяці виключно до 20 числа місяця, наступного за місяцем поставки, відповідач проводить розрахунок за використаний природний газ по договору на купівлю-продаж природного газу для ВТВ та нормованих втрат до 20 числа місяця наступного за місяцем поставки. Остаточний розрахунок за фактично використаний природний газ за цим договором здійснюється покупцем не пізніше 20 числа місяця наступного за місяцем закінчення строку дії договору в частині поставки.

Крім того, цією ж додатковою угодою викладено статтю 11 "Строк дії договору" у наступній редакції:

-"Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01 січня 2013 року, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2015, а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення.".

З огляду вищенаведеного, суд приходить до висновку, що остаточний розрахунок за фактично використаний природній газ здійснюється покупцем не пізніше 20.01.2016, оскільки договір поставки газу діє до 31.01.2015.

Поняття договору визначене у статті 626 Цивільного кодексу України, відповідно до якої договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 654 цього ж Кодексу, яка спеціалізовано стверджує, що зміна або розірвання договору вчинюється в такій самій формі,

що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до пункту 10.3 договору, усі зміни і доповнення до цього договору оформлюються письмово та підписуються уповноваженими представниками сторін, крім випадку, зазначеного у пункті 10.4 цього договору.

З огляду на наведене вище, твердження позивача про те, що додаткова угода № 10 від 22.12.2014 до договору № 13-235-ВТВ на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013 укладеного між сторонами діє з моменту його підписання, а саме з 22.12.2014 не має під собою законного підгрунтя, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 1 статті 653 Цивільного кодексу України, у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. Крім того, слід зауважити, що на момент звернення позивача до суду не може діяти один і той самий пункт договору у двох редакціях.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статті 11 цього Кодексу, тобто із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Договір № 13-235-ВТВ на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013 та додаткові угоди до нього, в тому числі додаткова угода №10 від 22.02.2014 за своєю правовою природою є договором купівлі - продажу, підписані повноважними представниками сторін, що відповідає вимогам, передбаченим статтями 628. 639. 655 Цивільного кодексу України щодо змісту та форми договору, крім того, не розірвані сторонами та не визнані недійсними в установленому законом порядку.

За приписами статті 193 Господарського кодексу України, статей 526. 629 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України, статтею 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

У статті 180 Господарського кодексу України визначено істотні умови господарського договору. Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов'язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його / порушення, що мало місце під час дії договору.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України. Договір в частині поставки газу діє до 31 грудня 2015, відповідно, остаточний розрахунок за фактично використаний природний газ має бути проведений до 20 січня 2016 року.

Положенням ч. 3 ст. 631 ЦК України передбачено, що сторони можуть встановити, що умови договору застосовується довідносин між ними, які виникли до його укладення. Тобто встановлена додатковою угодою № 10 від 22.12.2014р. домовленість сторін про поширення умов договору №13-235-ВТВ від 04.01.2013р. на відносини, що склались з 01.01.2013р.повністю узгоджуються з приписами чинного законодавства.

В частині позовних вимог на суму 700694,92 грн. провадження у справі слід припинити на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України, оскільки після заявлення позову відповідач перерахував на рахунок позивача згідно платіжних доручень: 16 від 22.06.15, №38528421, № 23528426, № 38528430 від 08.07.15; №38579322, №38579317, №38579326 від 09.07.15; №38625005, №38625011. №38625015 від 10.07.15; №38939257, №38939260, №38939268 від 22.07.15; №38971155, №38971158, №38971165 від 23.07.15; №3901506 від 24.07.15; № 39030606, №39030610 від 27.07.15; №39202320 від 28.07.15; №39229258 від 29.07.15; № 39264880 від 30.07.15; №39293779 від 31.07.15; №39342577 від 03.08.15; № 39478946 від 07.08.15; № 39549443 від 10.08.15; № 39613239 від 11.08.15; №39687419 від 13.08.15; №39717105 від 14.08.15; №39770987 від 17.08.15; №40007188 від 26.08.15; № 40188676 від 27.08.15; №40225292 від 28.08.15 на загальну суму 700694,92 грн.

Оскільки факт неналежного виконання відповідачем умов договору №13-235-ВТВ на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013 позивачем не доведений, отже в решті позовних вимог слід відмовити.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 33, 34, 44 49, 75, ст. ст. п. 1-1 ст. 80, 82 85, Господарського процесуального кодексу України, суд

СУД ВИРІШИВ:

1. В частині позовних вимог на суму 700699,92 грн. провадження у справі припинити. В решті позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 04.09.2015

Суддя В.С. Русняк