ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2015 р. Справа № 911/2841/15

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС»

до Фізичної особи-підприємця Делікатного Дмитра Петровича

про стягнення 12850,40 грн.

секретар судового засідання (пом. судді): Новікова І.С.

за участю представників:

від позивача: Гарнага П.А., довір. № 5-ЮВ від 12.01.2015 р.

від відповідача: не з'явився

Обставини справи:

Державне спеціалізоване підприємство «Чорнобильська АЕС» (далі - позивач, ДСП «Чорнобильська АЕС») звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Делікатного Дмитра Петровича (далі - відповідач, ФОП Делікатний Д.П.) про стягнення 14059,13 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх договірних зобов'язань за договором № 227Е про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна від 10.04.2013 р. щодо сплати орендної плати.

Розгляд справи відкладався.

22.07.2015 р. до господарського суду Київської області ДСП «Чорнобильська АЕС» було подано заяву № 2726/39-342(2) від 20.07.2015 р. про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просив суд стягнути з відповідача 5793,97 грн. основного боргу, 2882,05 грн. пені, 3484,41 грн. інфляційних втрат, 40,93 грн. 3% річних, а також 1827,00 грн. судового збору.

31.08.2015 р. до господарського суду Київської області ДСП «Чорнобильська АЕС» було подано заяву № 3149/39/3-430 (2) від 20.08.2015 р. про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача 6046,09 грн. основного боргу, 3263,03 грн. пені, 3495,03 грн. інфляційних втрат, 46,25 грн. 3% річних, а також 1827,00 грн. судового збору.

Слід зазначити, що згідно з пунктом 3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 р., передбачені ч. 4 ст. 22 ГПК України права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

За таких обставин, у даній справі суд здійснює розгляд вимог, викладених у заяві № 3149/39/3-430 (2) від 20.08.2015 р., а саме - про стягнення з відповідача 6046,09 грн. основного боргу, 3263,03 грн. пені, 3495,03 грн. інфляційних втрат, 46,25 грн. 3% річних.

Представник позивача у судовому засіданні 31.08.2015 р. позовні вимоги підтримав, з урахуванням заяви № 3149/39/3-430 (2) від 20.08.2015 р.

Відповідач у судові засідання 30.07.2015 р. та 31.08.2015 р. не з'явився, представника не направив, хоча про дату та час розгляду справи був повідомлений належно. Відзиву на позов не надав.

Згідно із абз. 3 пп. 3.9.1 п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з пп. 3.9.2 п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України в разі, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 31.08.2015 р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

10.04.2013 р. між Державним спеціалізованим підприємством «Чорнобильська АЕС» (балансоутримувач) та Фізичною особою-підприємцем Делікатним Дмитром Петровичем (орендар) було укладено договір № 227Е про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна, відповідно до п. 1.1 якого балансоутримувач забезпечує виконання комплексу робіт, пов'язаних з обслуговуванням та утриманням будівлі «Офісного центру. Адміністративного корпусу № 2 (інв. № 3225)», розміщеного за адресою: Київська обл., м. Славутич, вул. 77-ї Гвардійської дивізії, 7/ф (будівля), загальною площею 1976,8 кв.м. Орендар користується нежитловими приміщеннями №№ 34, 36, 37, 39, 40 загальною площею 91,8 кв.м, які розміщені на 1-му поверсі будівлі, відповідно до плану розміщення приміщення та договору оренди № 227тіт/1407а від 28.03.2013 р. Майно використовується з метою розміщення буфету.

Розрахунки за надані послуги згідно з цим договором проводяться виключно в грошовій формі. Розмір витрат орендаря за розрахунковий період визначається, виходячи з обсягів фактично наданих послуг балансоутримувачу, діючих тарифів (п. 4.2 договору).

Пунктом 4.3 договору передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць.

У відповідності з п. 4.4 договору орендар сплачує вартість витрат, визначених згідно розрахунку платежів по утриманню майна, шляхом безготівкового перерахування коштів на розрахунковий рахунок балансоутримувача протягом 10 календарних днів з моменту отримання рахунку.

Згідно з п. 5.2 договору при несвоєчасному внесенні плати, орендар сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

Додатком № 1 до договору № 237Е від 10.04.2013 р. було визначено перелік послуг, робіт та витрат, які підлягають відшкодуванню орендарем.

19.02.2015 р. ДСП «Чорнобильська АЕС» та ФОП Делікатним Д.П. було укладено додаткову угоду № 1 до договору № 227Е від 10.04.2013 р., відповідно до п. 1 якої п. 4.4 договору було викладено в наступній редакції: «Орендар сплачує вартість витрат, визначених згідно розрахунку платежів по утриманню майна, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок балансоутримувача щомісяця, не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим.

ДСП «Чорнобильська АЕС» та ФОП Делікатним Д.П. було підписано акти наданих послуг № 15-03-0010 від 31.01.2015 р. на суму 1524,01 грн., № 15-03-0047 від 28.02.2015 р. на суму 2350,20 грн., № 15-03-0082 від 31.03.2015 р. на суму 902,16 грн., № 15-03-0124 від 30.04.2015 р. на суму 1179,37 грн., № 15-03-0156 від 31.05.2015 р. на суму 771,20 грн., № 15-03-0187 від 30.06.2015 р. на суму 133,98 грн. та № 15-03-0187/1 від 14.07.2015 р. (коригуючий) на суму -853,06 грн., а також позивачем було виставлено відповідачу відповідні рахунки на оплату, починаючи з вересня 2014 року.

Як слідує з позову, відповідач свої зобов'язання щодо внесення платежів за договором не виконав належним чином, оскільки перерахував на рахунок ДСП «Чорнобильська АЕС» лише 13533,63 грн., що підтверджується виписками з банківського рахунку позивача, копії яких долучено до матеріалів справи.

Оскільки відповідач не розрахувався з позивачем у повному обсязі, останній і звернувся з даним позовом до суду.

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Предметом укладеного між сторонами у даній справі договору № 227Е від 10.04.2013 р. є надання балансоутримувачем орендареві послуг та виконання балансоутримувачем робіт щодо утримання орендованого ФОП Делікатним Д.П. нерухомого майна за договором оренди № 227тіт/1407а від 23.03.2013 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності з ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 36 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідач відзив на позов, контррозрахунок розміру заборгованості або докази сплати відшкодування витрат балансоутримувача згідно договору № 227Е від 10.04.2013 р. в сумі 6046,09 грн., суду не надав.

Отже, факт порушення відповідачем зобов'язань за договором судом встановлений та по суті відповідачем не спростований.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором № 227Е від 10.04.2013 р., з урахуванням встановлення судом факту наявності заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 6046,09 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також позивач просив суд стягнути 3263,03 грн. пені, керуючись п. 5.2 договору.

Згідно з приписами ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Як зазначалося вище, згідно 5.2 договору при несвоєчасному внесенні плати, орендар сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

З долученого до матеріалів справи розрахунку пені вбачається, що позивачем було визначено розмір пені в сумі 3263,03 грн., з урахуванням часткових проплат щодо кожного простроченого періоду окремо, який є обґрунтованим та арифметично вірним, у зв'язку з чим пеня підлягає стягненню з відповідача в заявленому позивачем розмірі.

Окрім того, позовна заява містить вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З долученого до матеріалів справи розрахунку 3% річних вбачається, що позивачем було визначено розмір 3% річних у сумі 46,25 грн., нарахованих на заборгованість відповідача, з урахуванням часткових проплат щодо кожного простроченого періоду окремо за загальний період з 20.02.2015 р. до 01.08.2015 р., який є арифметично вірним та обґрунтованим, у зв'язку з чим 3% річних підлягають стягненню з відповідача в заявленому позивачем розмірі.

Визначений позивачем розмір інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість відповідача, з урахуванням часткових проплат щодо кожного простроченого періоду окремо за загальний період з 03.02.2015 р. до 26.07.2015 р., становить 3495,03 грн., є арифметично вірним та обґрунтованим, у зв'язку з чим інфляційні втрати підлягають стягненню з відповідача в заявленому позивачем розмірі.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС» у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до вимог ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32-34, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Делікатного Дмитра Петровича (07100, Київська обл., м. Славутич, Тбіліський квартал, 1, кв. 49, ідент. номер ) на користь Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС» (07100, Київська обл., м. Славутич, вул. 77-ї Гвардійської дивізії, 7/1, код 14310862) - 6046 (шість тисяч сорок шість) грн. 09 коп. основного боргу, 3263 (три тисячі двісті шістдесят три) грн. 03 коп. пені, 46 (сорок шість) грн. 25 коп. 3 % річних, 3495 (три тисячі чотириста дев'яносто п'ять) грн. 03 коп. інфляційних втрат, 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення підписане 07.09.2015 р.

Суддя В.М. Бабкіна