КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"03" вересня 2015 р. Справа №Б11/009-12

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Верховця А.А.

суддів: Доманської М.Л.

Гарник Л.Л.

розглянувши матеріали апеляційної скарги товариства з обмеженою

відповідальністю "Інтеграл-П"

на ухвалу господарського суду Київської області від 22.02.2012р.

у справі №Б11/009-12 (суддя Мальована Л.Я.)

за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Систем-Інвест"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестінтер"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.01.2012р. порушено провадження у справі №Б11/009-12 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Інвестінтер" за заявою ТОВ "Систем-Інвест", обґрунтованою визнаною боржником неспроможністю погасити заборгованість у розмірі 407315 грн. 80 коп. на протязі 3-х місяців. Ухвалою господарського суду Київської області від 22.02.2012р. у справі №Б11/009-12 за наслідками підготовчого засідання кредитором боржника було визнано ТОВ "Систем-Інвест" з вимогами в сумі 407315 грн. 80 коп.

Не погоджуючись, ТОВ "Інтеграл-П" звернулось до Київського апеляційного господарського суду, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Київської області від 22.02.2012р. у справі №Б11/009-12 в частині визнання кредитором боржника ТОВ "Систем-Інвест", провадження у справі припинити. У змісті поданої скарги викладено клопотання про відновлення строків апеляційного оскарження ухвали, обґрунтоване процесуальним правонаступництвом учасників провадження у справі (кредиторів боржника): ТОВ "Інвестиційні системи", "Регіон-Інвест", "Центрінвестбуд-2000", "Систем-Інвест" їх правонаступником - ТОВ "Інтеграл-П".

Згідно ч. 6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. №7 „Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України", ст. 93 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України апеляційна скарга, яка подана після закінчення строків, установлених цією статтею, повертається, якщо апеляційний господарський суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Відповідну заяву (клопотання) може бути викладено в апеляційній скарзі чи в окремому документі, і в останньому випадку її має бути подано одночасно з апеляційною скаргою. Заява розглядається одноособово одним із суддів колегії суддів апеляційного господарського суду, склад якої визначений у встановленому законом порядку. Наявність або відсутність підстав для задоволення заяви про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги визначається за правилами ч. 1 ст. 53 ГПК України.

Про поновлення або відмову у поновленні пропущеного строку може зазначатися в ухвалі як окремому документі (ч. 2 ст. 93 ГПК України) або в ухвалах про повернення апеляційної скарги (ч. 2 ст. 93, п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України) чи про прийняття її до провадження (ст. 98 ГПК України). Ухвалу про відмову у відновленні пропущеного строку подання апеляційної скарги та про повернення останньої може бути оскаржено в касаційному порядку на підставі ч. 3 ст. 53 ГПК України.

Згідно ст. 93 ГПК України апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 цього Кодексу.

Останнім днем подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Київської області від 22.02.2012р. у справі №Б11/009-12 є 27.02.2012р., ТОВ "Інтеграл-П" звернулось з апеляційною скаргою 12.08.2015р., розглянувши клопотання про поновлення строку подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Київської області від 22.02.2012р. у справі №Б11/009-12 Київський апеляційний господарський суд не знайшов підстав задоволення клопотання з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, з моменту винесення ухвали господарського суду Київської області від 22.02.2012р. у справі №Б11/009-12 за наслідками підготовчого засідання, якою визнано вимоги ТОВ "Систем-Інвест" в сумі 407315 грн. 80 коп., попередні засідання проводились неодноразово. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.10.2012р. ухвалу попереднього засідання господарського суду Київської області від 29.08.2012р. у справі №Б11/009-12 було скасовано, разом з тим, постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2013р. ухвалу попереднього засідання господарського суду Київської області від 16.01.2013р. у справі №Б11/009-12 скасовано частково - залишено без змін в частині визнання вимог ТОВ "Систем-Інвест" на суму 5801556 грн. 59 коп.

Постановою господарського суду Київської області від 19.06.2013р. ТОВ "Інвестінтер" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру. Судове рішення набуло чинності і не скасовано. На теперішній час і вже більш ніж два роки, справа №Б11/009-12 перебуває в стадії процедури ліквідації боржника.

Ухвалою господарського суду Київської області від 25.03.2015р. у справі №Б11/009-12 замінено ТОВ "Інвестиційні системи", "Регіон-Інвест", "Центрінвестбуд-2000", "Систем-Інвест" (кредиторів боржника) їх правонаступником - ТОВ "Інтеграл-П", враховуючи укладення між ними 09.07.2014р. - 12.08.2014р. договорів купівлі-продажу права вимог до ТОВ "Інвестінтер".

Відповідно ст. 53 ГПК України відновлення пропущеного строку здійснюється господарським судом за наявності поважної причини його пропуску. Виходячи зі змісту ст. 53 ГПК України, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Згідно п. 8 ч. 4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. №7 „Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи ст. 53 ГПК України повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Наведені норми пов'язують можливість відновлення процесуального строку з обов'язковою наявністю поважної причини (чи причин) пропуску відповідного строку. Це стосується й тих випадків, коли таке відновлення здійснюється з ініціативи господарського суду, що має зазначити відповідну причину (причини) в судовому рішенні, в якому йдеться про відновлення строку. Якщо відновлення процесуального строку здійснюються за заявою сторони чи прокурора, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього за загальними правилами розділу V ГПК."

Враховуючи, що в змісті заявленого клопотання, поданої апеляційної скарги і не вказано будь-яких обставин, які з моменту набуття статусу учасника провадження у справі (з 25.03.2015р.) перешкоджали ТОВ "Інтеграл-П" ознайомитись з матеріалами справи, отримати копію оскарженої ухвали господарського суду Київської області від 22.02.2012р. у справі №Б11/009-12 або ознайомитись з її текстом в ЄДРСР та в установлений п'ятиденний строк звернутись з відповідною апеляційною скаргою, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що скаржником не наведено поважних причин неможливості подання апеляційної скарги в передбачені законодавством процесуальні строки. При наведених обставинах суд вважає, що і в задоволенні клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги слід відмовити.

Разом тим, суд відзначає, п. 3.14 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 наголошувалось на тому, що подання учасниками судового процесу апеляційних скарг на процесуальні документи, дія яких на момент подання такої скарги закінчилась (вичерпана) є зловживанням процесуальними правами. Відповідна практика, спрямована на умисне затягування судового процесу, порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

При цьому під затягуванням судового процесу розуміються дії або бездіяльність учасника судового процесу, спрямовані на: неможливість початку розгляду судом порушеної провадженням справи; неможливість прийняття судом рішення в даному судовому засіданні; створення інших перешкод у вирішенні спору по суті з метою недосягнення результатів такого вирішення протягом установлених законом процесуальних строків.

ТОВ "Інтеграл-П", звернувшись до Київського апеляційного господарського суду, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Київської області від 22.02.2012р. у справі №Б11/009-12 в частині визнання кредитором боржника ТОВ "Систем-Інвест" та припинити провадження у справі, не навело будь-яких доводів в підтвердження висновків щодо необґрунтованості, незаконності рішення, обмежившись тим, що "..Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі", при цьому кредиторські вимоги, у визнанні яких просить відмовити, фактично належать скаржнику.

Пунктом 3.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 відзначалось, що затягування судового процесу з урахуванням конкретних обставин справи можуть тягти за собою, зокрема, такі наслідки: стягнення штрафу з винної сторони в доход державного бюджету України (п. 5 ст. 83 ГПК); винесення у встановленому порядку окремих ухвал (ст. 90 ГПК). При цьому слід мати на увазі, що передбачене п. 5 ст. 83 ГПК право господарського суду у прийнятті рішення стягнути з винної сторони штраф у доход державного бюджету України стосується не лише рішень, прийнятих по суті справи, а й ухвал, у т.ч. тих, якими розгляд справи не закінчується.

Відповідно ч. 2 ст. 93 ГПК України апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, та незалежно від поважності причини пропуску цього строку - у разі, якщо апеляційна скарга подана прокурором, органом державної влади, органом місцевого самоврядування після спливу одного року з дня оголошення оскаржуваного судового рішення. Розгляд заяви особи про поновлення строку на подання апеляційної скарги здійснюється одним із суддів колегії суддів апеляційного господарського суду, склад якої визначений при реєстрації справи відповідно до положень частини четвертої статті 91 цього Кодексу.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 53, 86, 91, 93, п. 4 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеграл-П" про поновлення строку подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Київської області від 22.02.2012р. у справі №Б11/009-12 відхилити.

2. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеграл-П" на ухвалу господарського суду Київської області від 22.02.2012р. у справі №Б11/009-12 з доданими до неї документами повернути скаржнику без розгляду по суті.

3. Матеріали справи №Б11/009-12 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя А.А. Верховець

Судді М.Л. Доманська

Л.Л. Гарник