ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.09.15р. Справа № 904/5790/15

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Суми

до Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "ОСОБА_2 УКРАЇНИ" в особі філії "Дніпропетровський автодор", м. Дніпропетровськ

про стягнення 31002, 03 грн. за договором купівлі-продажу

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Гриценко І.О.

Представники:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "ОСОБА_2 УКРАЇНИ" в особі філії "Дніпропетровський автодор" суми основного боргу у розмірі 20 051,89 грн., 3% річних 593,32 грн., інфляційних витрат - 10 356,81 грн. за договором купівлі-продажу № 01-03 від 01.03.2013р.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням Відповідачем умов договору купівлі-продажу № 01-03 від 01.03.2013р.

В ході судового розгляду справи Позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач надав відзив на позов від 05.08.15р. № 01-14/903 в якому основний борг визнав повністю. Прострочення оплати пояснює заборгованістю бюджету перед ним за виконані роботи з ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування.

У доповненнях до відзиву від 05.08.15р. № 01-14/902 відповідач заперечив проти нарахування позивачем 3% річних та інфляційних , оскільки, як зазначив відповідач, він не отримав від позивача рахунку на оплату.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу сторонами не подавалось.

В судовому засіданні 07.09.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.03.2013р. між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - продавець, позивач) та філією "Дніпропетровський автодор" Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "ОСОБА_2 УКРАЇНИ" (далі - покупець, відповідач) був укладений договір купівлі-продажу № 01-03 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, продавець передає у власність покупцеві, а покупець приймає та оплачує товар мінеральний порошок неактивований (надалі товар). Кількість, одиниця виміру та загальна вартість партії товару визначається сторонами у накладних на кожну таку партію товару. Накладні є невідємними частинами цього договору.

Згідно п. 1.4. Договору право власності на товар переходить від продавця до покупця за останньою подією: у момент передачі товару (підписання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної на партію товару), - у випадку поставки товару на умовах попередньої оплати, або у момент оплати (надходження коштів за відповідну партію товару від покупця на поточний рахунок продавця у банківській установі, що його обслуговує), у випадку оплати товару після його фактичної передачі покупцю.

Товар поставляється покупцеві партіями у кількості, за найменуваннями та ціною, згідно рахунків та/або накладних, які є невідємною частиною цього договору, на умовах: СРТ- обєкт покупця, в строки згідно замовлення від покупця (п. 2.1. Договору).

Пунктом 2.3. Договору встановлено, що приймання-передача товару оформлюється видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, які підписуються уповноваженими представниками сторін.

Доставка товару здійснюється автомобільним транспортом продавця (п. 2.4. Договору).

Відповідно п. 3.1. Договору ціна товару визначається рахунками та/або видатковими накладними, що є невідємною частиною цього договору.

Згідно п. 3.4. Договору оплата здійснюється в безготівковому порядку, шляхом перерахування покупцем на поточний рахунок продавця грошових коштів в розмірі 100% передплати за кожну партію товару, згідно рахунку продавця, - не пізніше 2-х банківських днів з моменту отримання покупцем такого рахунку поштою, наочно, електронною поштою чи факсимільним звязком.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скраплення печатками сторін та закінчується 31.12.2013р., але в будь-якому випадку договір діє до повного виконання зобовязань сторін за ним (п. 6.1. Договору).

02.07.2014р. сторонами підписано додаткову угоду №1 до договору купівлі-продажу № 01-03 від 01.03.2013р. (далі додаткова угода №1).

Пунктом 1 додаткової угоди №1 встановлено, що договір купівлі-продажу № 01-03 від 01 березня 2013р. вважається пролонгованим на строк до 31 грудня 2014р., але в будь-якому випадку договір діє до повного виконання зобовязань сторін за ним.

Відповідно до п. 2 додаткової угоди №1 у випадку якщо жодна зі сторін не заявить про свій намір розірвати або змінити договір за 10 днів до його закінчення. Даний договір вважається пролонгованим на 1 рік.

Позивачем умови договору виконані належним чином, Відповідачеві було продано товар на загальну суму 13 750,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № РН-0000016 від 03.07.2015р. (а.с. 12), вказана видаткова накладна підписана повноважними представниками сторін без заперечень та скріплена печатками підприємств сторін.

Крім того, позивачем відповідачеві були надані автопослуги на загальну суму 5 251,58 грн., що підтверджується актом здачі приймання робіт № 0000008, який підписаний повноважними представниками сторін без заперечень (а.с. 13).

За поставлений товар та надані послуги автоперевезення Позивачем Відповідачеві на оплату виставлений рахунок-фактура №СФ-0000025 від 03.07.2014р. у на загальну суму 20 051,89 грн. (а.с. 12).

Відповідач за поставлений товар та надані послуги з автоперевезення не розрахувався, внаслідок чого за ним рахується заборгованість перед Позивачем у розмірі 20 051,89 грн.

Враховуючи не оплату Відповідачем отриманого товару та наданих послуг по Договору, Позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення спору на підставі наступного.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України, а саме цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що непередбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правовідносини, що склалися між сторонами, є правовідносинами поставки, які регулюються нормами законодавства про поставку товару в тому числі параграфом 3 глави 54 Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до положень статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В силу ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Взаємовідносини, що склалися між сторонами у справі суд кваліфікує як взаємовідносини, що випливають із договору поставки, згідно якого та в силу ст. 712 Цивільного кодексу України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст.901 ЦК України).

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Сума боргу підтверджується актом звірки за період з січень-серпень 2014р., який підписаний сторонами без заперечень та скріплений печатками підприємств сторін (а.с. 14).

Відповідач на час розгляду справи позовні вимоги не спростував, суму боргу за поставлений товар та надані послуги не сплатив.

З врахуванням викладеного, з Відповідача підлягає до стягнення 20 051,89 грн. основного боргу.

Крім основного боргу Позивач просить стягнути з Відповідача 3% річних - 5 93,32 грн. за період з 06.07.2014р. по 01.07.2015р. та інфляційні втрати 10 356,81 грн. за період з серпня 2014р. по травень 2015р.

Пунктом 4.1. Договору встановлено, що сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх зобовязань за цим договором відповідно до чинного законодавства та умов цього договору.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити борг з урахуванням індексу інфляції, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Перевіривши розрахунок 3% річних судом встановлено, що позивачем не вірно встановлено період нарахування, оскільки, пунктом 3.4. Договору встановлено відстрочку платежу 2 банківські дні, рахунок-фактуру № СФ-0000025 від 03.07.2014р. відповідач отримав 03.07.14р., про що свідчить напис та печатка підприємства відповідача на рахунку-фактурі, отже останнім днем на оплату є 07.07.2014р.

З врахуванням викладеного, прострочення платежу необхідно рахувати з 08.07.2014р. по 01.07.2015р., отже 3% річних за цей період складають 591,67 грн. та підлягають до стягнення.

В частині стягнення 3% річних у сумі 1,65 грн. слід відмовити.

Перевіривши розрахунки інфляційних втрат, судом встановлено, що за період з серпня 2014р. по травень 2015р. інфляційні втрати становлять 11 275,57 грн., однак суд не може вийти за межі позовних вимог, тому з відповідача підлягає до стягнення сума, заявлена позивачем в розмірі 10 356,81 грн.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Заперечення відповідача щодо неотримання ним рахунку-фактури № СФ-0000025 від 03.07.2014р. судом не приймаються, оскільки в матеріали справи позивачем надано копію рахунку-фактури № СФ-0000025, на якому міститься напис «получили 03.07.2014, бухгалтерия» та печатка підприємства відповідача, що свідчить про отримання цього рахунку-фактури відповідачем.(а.с.18).

Таким чином позовні вимоги Позивача обґрунтовані, доведені матеріалами справи та підлягають частковому задоволенню з стягненням з Відповідача суми основного боргу 20 051,89 грн., 3 % річних 591,67 грн., інфляційних втрат 10 356,81 грн.

В частині стягнення 3% річних у сумі 1,65 грн. слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір слід покласти на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 553, 610, 611, 625, 655, 663 Цивільним кодексом України, ст.ст. 193, 230-232 Господарським кодексом України, ст.ст. 43, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85, 116-118 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "ОСОБА_2 УКРАЇНИ" в особі філії "Дніпропетровський автодор" (49600, м. Дніпропетровськ, вул.. Леніна, 24, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (40007, м. Суми, вул.. Миру, 13/4, ідентифікаційний код НОМЕР_1) основний борг у розмірі 20 051,89 грн. (двадцять тисяч пятдесят одна грн.. 89 коп.), 3% річних 591,67 грн. (пятсот девяносто одна грн.. 67 коп.), інфляційних втрат 10 356,81 грн. (десять тисяч триста пятдесят шість грн. 81 коп.); витрат по сплаті судового збору 1 826,90 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять шість грн.90 грн.), про що видати наказ.

В частині стягнення 3% річних у сумі 1,65 грн. - відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України,

- 09.09.2015р.

Суддя ОСОБА_3