РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2015Справа №910/17644/15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Синтез-Профіт»
ДоТовариства з обмеженою відповідальністю «Мік Мега»
Простягнення 57 085,06 грн.
Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Щербаков В.О. - представник за довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Синтез-Профіт» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мік Мега» про стягнення 57 085,06 грн., з яких: 42 750,15 грн. - основного боргу, 6 742,89 грн. - пені, 337,32 грн. - 3% річних, 7 254,70 грн. - інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання за укладеним між сторонами договором поставки №26 від 23.02.2015 року.

Ухвалою суду від 13.07.2015 року було порушено провадження у справі № 910/17644/15 та призначено її до розгляду на 27.07.2015 року.

У судовому засіданні 27.07.2015 року представник позивача подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено.

Представник відповідача в дане судове засідання не з'явився, вимоги ухвали про порушення провадження у справі не виконав, проте 27.07.2015 року через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 27.07.2015 року розгляд справи відкладено на 07.09.2015 року.

Представник позивача в судовому засіданні 07.09.2015 року підтримав подану заяву, відповідно до якої заборгованість відповідача становить 63 985,95 грн., з яких: 42 750,15 грн. - основний борг, 8 297,15 грн. - пеня, 415,96 грн. - 3% річних, 12 522,17 грн. - інфляційних втрат, та просив суд стягнути з відповідача, зазначену в заяві заборгованість.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Судом приймається подана позивачем заява, справа розглядається в межах стягнення 63 985,95 грн., з яких: 42 750,15 грн. - основний борг, 8 297,15 грн. - пеня, 415,96 грн. - 3% річних, 12 522,17 грн. - інфляційних втрат.

Представники відповідача в судове засідання 07.09.2015 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача.

В судовому засіданні 04.09.2015 року на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

23.02.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Синтез-Профіт» (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мік Мега» (покупець, відповідач) був укладений договір поставки №26, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов'язується поставити та передати у власність покупця продукцію відповідно до специфікацій до даного договору, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити таку продукцію за звичайними цінами згідно умов договору.

Відповідно до п. 1.2 договору кількість, найменування та ціна продукції визначається у специфікаціях до даного договору.

Згідно до п. 3.5 договору по факту приймання продукції сторони оформлюють документи прийому-передачі, а саме: по кількості - згідно видаткової накладної, по якості - згідно даних посвідчення про якість на продукцію.

Пунктом 3.6 договору сторони погодили право власності на продукцію переходить від постачальника до покупця з моменту фактичної передачі продукції відповідно до п. 3.5 даного договору. Датою поставки вважається дата підписання уповноваженими представниками постачальника та покупця видаткової накладної на отримання продукції.

Сплата за продукцію здійснюється покупцем в строк, що не перевищує 10 календарних днів з моменту поставки продукції, згідно виставленого постачальником рахунку-фактури шляхом безготівкового перерахунку коштів на поточний рахунок постачальника (п.4.3).

Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами та скріплення печатками сторін та є чинним до 31.12.2015 року, в частині розрахунку до повного його виконання (п.п.8.1, 8.2).

Специфікацією №1 до договору сторони погодили назву, кількість, ціну та загальну вартість товару.

Відповідно до п. 1.2 специфікації остаточне коригування вартості поставленого товару визначається згідно з фактичною вагою відвантаженого товару, з розрахунку ціни, вказаної в специфікації за 1 кг товару.

На виконання умов договору поставки №26 від 23.02.2015 року позивач за період з 03.03.2015 року по 25.03.2015 року поставив відповідачу товар загалом на суму 65 725,47 грн., на підтвердження чого позивач надав суду видаткові накладні: №465 від 03.03.2015 року на суму 12 975,31 грн., №500 від 04.03.2015 року на суму 5 556,60 грн., №570 від 11.03.2015 року на суму 16 724,47 грн., №701 від 18.03.2015 року на суму 9 998,15 грн., №749 від 19.03.2015 року на суму 6 404,30 грн., №817 від 23.03.2015 року на суму 3 969,74 грн., №842 від 23.03.2015 року на суму 10 096,90 грн.

Як зазначав позивач, відповідач, в порушення зобов'язань за договором поставки №26 від 23.02.2015 року, здійснив оплату поставленого позивачем товару частково на суму 22 975,32 грн., в зв'язку з чим його заборгованість становить 42 750,15 грн.

У відповідності до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Судом встановлено, що відповідач, в порушення зобов'язань за, укладеним з позивачем, договором поставки №26 від 23.02.2015 року, не в повному обсязі здійснив оплату поставленого останнім товару, в зв'язку з чим заборгованість відповідача становить 42 750,15 грн. (65 725,47 грн. (вартість поставленого товару) - 22 975,32 грн. (вартість оплаченого товару).

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, враховуючи те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив та належних доказів на заперечення відомостей повідомлених позивачем не надав, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню повністю в сумі 42 750,15 грн.

Позивач за прострочення строків сплати за поставлений товар, керуючись пунктом 6.3 договору, нарахував та просить стягнути з відповідача 8 297,67 грн. пені (згідно наданого розрахунку).

Відповідно до ч.1. статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно п.1. статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Умовами п. 6.3 договору сторони погодили, що у випадку порушення строків оплати, покупець на вимогу постачальника сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення.

Здійснивши перерахунок пені, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов'язання, порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню, а саме, в сумі 8 094,25 грн.

Позивач просить суд також стягнути з відповідача 415,76 грн. 3% річних та 12 522,17 грн. інфляційних нарахувань (згідно наданого розрахунку).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок 3% річних та інфляційних нарахувань, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов'язання та порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню в сумі 405,76 грн. та 9 628,77 грн., відповідно.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторін пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись, ст. ст. 32, 33, 49, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мік Мега» (місцезнаходження: 03056, м. Київ, пр. Перемоги, б. 37, КПІ 4030, корпус 28, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Синтез-Профіт» (місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Ушинського, б. 40, ) 42 750 (сорок дві тисячі сімсот п'ятдесят) грн. 15 коп. - основного боргу, 8 094 (вісім тисяч дев'яносто чотири) грн. 25 коп. - пені, 405 (чотириста п'ять) грн. 76 коп. - 3% річних, 9 628 (дев'ять тисяч шістсот двадцять вісім) грн. 77 коп. - інфляційних втрат, 1 738 (одну тисячу сімсот тридцять вісім) грн. 28 коп. - судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Спичак О.М.

Повне рішення складено

09.09.2015 року.