ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2015 р. Справа № 923/1138/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Задорожної Н.О. при секретарі Степановій Н.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Агрофірма-радгосп "Білозерський", с. Дніпровське Білозерського району Херсонської області

до: Колективного підприємства "Промжилбуд", смт. Білозерка Херсонської області

про стягнення 414 672 грн. 07 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, уповн. представник, довіреність № 2 від 20.03.2015р.;

від відповідача - ОСОБА_2, уповн. представник, довіреність № 03/01 від 03.01.2015р.

в с т а н о в и в:

Позивач (Агрофірма-радгосп "Білозерський", с. Дніпровське Білозерського району Херсонської області, ) звернувся з позовом, в якому просить господарський суд стягнути з відповідача (Колективне підприємство "Промжилбуд", смт. Білозерка Херсонської області, ) 414 672 грн. 07 коп., у тому числі: 318 264 грн. 64 коп. основного боргу за виконані роботи за укладеним між сторонами договором про надання послуг б/н від 01.10.2012р., 52 539 грн. 13 коп. інформаційних втрат та 21 633 грн. 28 коп. річних за прострочення боржником грошового зобов'язання, 22 234 грн. 92 коп. пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання.

Обґрунтовуючи позов, позивач посилається на порушення відповідачем договірного зобов'язання в частині проведення повної та своєчасної оплати вартості наданих послуг.

Відповідач в наданому суду письмовому відзиві позов не визнає, оскільки вважає, заявлені в ньому вимоги не підтвердженими належними доказами.

З посиланням на положення статей 33, 36 ГПК України зазначає, що додані до позовної заяви копії документів зняті з інших копій, а не з оригіналів. У відмітках про засвідчення доданих до позовної заяви копій документів, в порушення п.5.27 Національного стандарту України Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації "Вимоги до оформлення документів" (ДСТУ 4163-2003) відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів "Згідно з оригіналом" не зазначено назви посади, ініціалів особи, яка засвідчує копію та дати засвідчення, тому ці копії не можуть бути належними доказами у справі.

В наданих суду усних поясненнях уповноважений представник відповідача заперечує юридичний факт існування між сторонами оспорюваних правовідносин, у зв'язку з чим просить суд в задоволенні позову відмовити як не підтвердженому належними та допустимими доказами.

З метою створення сторонам умов для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, суд зобов'язував сторони (позивача і відповідача) надати суду для огляду оригінали договору про надання послуг від 01.10.2012р., укладеного між агрофірмою радгоспом "Білозерський" та колективним підприємство "Промжилбуд"; кошторису до зазначеного договору на 2013р., акту № 0У-0000076 здачі - прийняття робіт на суму 543 664 грн. 64 коп. з додатком № 1 до нього; акту № 0У-0000042 здачі-прийняття робіт на суму 318264 грн. 64 коп. з додатком № 1 до нього.

Позивач відсутність вищеперелічених документів, якими обґрунтовує позовні вимоги, пояснює вилученням первинних бухгалтерських документів звільненим директором.

Відповідач в наданих суду поясненнях заперечує юридичний факт існуванням між сторонами договірних правовідносин, що випливають з договору від 01.10.2012р. та факт його укладення, зазначає, що відповідно до ст. 33 ГПК України обов'язок доказування і подання доказів має бути покладеним на позивача, оскільки саме на них він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відтак вимоги суду щодо подання витребуваних оригіналів сторони не виконали.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи суд встановив.

Як вбачається з підстав позову, на які посилається позивач, 01.10.2012р. між сторонами був укладений договір про надання послуг (а.с.9-11).

Згідно пунктів 1.1. та 2.1.1 договору його предметом було виконання відповідачем (виконавець) за завданням позивача (замовник) послуг власними трудовими ресурсами у рослинництві по підготовці ґрунту, посадці, встановленню шпалер, будівництві системи крапельного зрошення, проведенню агрозаходів з догляду за яблунею на площах 10,5 га. та 3 га.

Сторони у пункті 3 договору від 01.10.2012р. також досягли домовленості, що вартість послуг встановлюється сторонами на момент виконання робіт та фіксується у актах виконаних робіт; фактичні обсяги виконаних робіт фіксуються в актах наданих послуг, окремо по кожному полю і підписуються сторонами не пізніше наступного дня після закінчення робіт; розрахунок за виконанні роботи здійснюється замовником протягом 180 календарних днів після підписання останнього акту про надання послуг.

Як вбачається з наданих позивачем ксерокопій акту № 0У-0000076 від 30.09.2013р. приймання-передачі виконаних робіт з додатком до нього №1 та акту № 0У-0000042 від 30.06.2013р. з додатком № 1 до нього, позивач виконав, а відповідач прийняв роботи відповідно на суми 543 664 грн. 64 коп. та 318 264 грн. 64 коп., разом 861 929 грн. 28 коп. (а.с.12-15).

Позивач просить суд стягнути з відповідача 318 264 грн. 64 коп. боргу за роботи виконані на підставі договору від 01.10.2012р. та складеного до нього акту приймання -передачі № 0У-0000042 від 30.06.2013р., строк оплати яких сплинув 30.03.2014р.

Крім основного боргу позивач також просить суд стягнути з відповідача 52 539 грн. 13 коп. інфляційних втрат, 21 633 грн. 28 коп. річних за прострочення боржником грошового зобов'язання та 22 234 грн. 92 коп. пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження та надавши їм правову оцінку, суд відмовляє в задоволенні позову, зважаючи на недоведеність заявлених в ньому вимог належними та допустимими доказами.

Частиною 1 та 2 статті 4.3 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

За правилами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Розподіл тягаря доказування визначається предметом спору.

За загальним правилом обов'язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Предметом заявленої матеріально-правової вимоги позивача до відповідача є стягнення вартості виконаних за договором робіт.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача.

Обґрунтовуючи позов, позивач посилається на наявність між сторонами договірних відносин на підставі укладеного договору від 01.10.2012р., факт виконання ним передбачених цим договором робіт, що оформлено складеними між сторонами актами приймання-передачі № 0У-0000042 від 30.06.2013р. та № 0У-0000076 від 30.09.2013р.

Виходячи з викладеного та з врахуванням положень ст.ст. 32-34 ГПК України, позивач належними та допустимими доказами має обов'язок довести ті обставини, на яких ґрунтується його вимога.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів, поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі.

Статтею 36 ГПК України встановлено, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідчених копіях. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Пунктом 5.27 Національного стандарту України Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації "Вимоги до оформлення документів" (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003р. № 55 передбачено, що відмітку про засвідчення копії документа, складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Зважаючи на те, що надані позивачем в якості письмових доказів на обґрунтування обставин його вимог ксерокопії договору про надання послуг від 01.10.2012р., кошторису на 2013р., актів здачі-прийняття робіт (наданих послуг) № 0У-0000076 від 30.09.2013р. з додатком № 1; № 0У-0000042 від 30.06.2013р. з додатком № 1 було засвідчено з порушенням вимог ДСТУ 4163-2003, а також вбачалось, що засвідчені ксерокопії знято з інших копій, а не з оригіналів, вони не можуть бути враховані судом як належні та допустимі докази, що підтверджують позовні вимоги позивача.

Позивач витребувані судом у відповідному процесуальному документі необхідні для вирішення спору документи не надав, пояснюючи цю обставину їх вилученням та утриманням звільненим директором агрофірми-радгоспу "Білозерський".

Натомість жодного з доказів, які б підтверджували цю обставину та поважність причин, що унеможливлюють подання витребуваних судом документів позивачем не надано.

Відтак у зв'язку із недоведеністю заявлених вимог належними та допустимими доказами, правові підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд -

в и р і ш и в:

1. В задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 07.09.2015р.

Суддя Н.О. Задорожна