КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2015 р. Справа№ 5011-34/13285-2012

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Руденко М.А.

при секретарі Демиденко К.А.

за участю представників:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: Кузьменко В.М. - представник за довіреністю.від 05.02.2015 року,

розглянувши апеляційну скаргу у відкритому засіданні Публічного акціонерного товариства "Мостобуд"

на рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2013 року

у справі № 5011-34/13285-2012 (суддя Сташків Р.Б.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Мостобуд"

до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк"

про визнання недійсними правочинів

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Мостобуд" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про визнання недійсним додаткової угоди №1 від 18.04.2007 року та додаткової угоди №2 від 19.05.2010 року до генерального договору про здійснення кредитування №18/031-К від 17.04.2007 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що на виконання умов кредитного договору банком було надано 210098000 грн. кредитних коштів, що значно перевищує дозволений Наглядовою Радою ПАТ "Мостобуд" розмір коштів, відповідно до протоколу №12-7 від 16.04.2007 року. Крім того, на момент підписання додаткової угоди №1 Гавриш Д.М. не мав права вчиняти правочин від імені ВАТ "Мостобуд" за довіреністю від 23.08.2006 року. Особа ж, яка підписувала додаткову угоду №2 (Пенькова О.Л.) не мала на те жодних повноважень, оскільки Наглядовою Радою ВАТ "Мостобуд" не було надано повноважень Пеньковій О.Л. підписувати оспорювані кредитні угоди.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.03.2013 року відмовлено в задоволені позову.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення суду від 13.03.2013 року.

Апеляційна скарга мотивована тими ж підставами, що і позовна заява.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.04.2013 року прийнято апеляційну скаргу до провадження колегією суддів у складі головуючого судді - Сітайло Л. Г. суддів: Калатай Н. Ф., Пашкіна С. А. та призначено до розгляду на 17.06.2013 року.

У судове засідання 17.06.2013 року представник позивача не з'явився, однак через відділ документального забезпечення суду подав клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку із неможливістю бути присутнім у судовому засіданні.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.06.2013 року розгляд справи відкладено до 15.07.2013 року.

Розпорядженням заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 15.07.2013 року у зв'язку із перебуванням судді Сітайло Л. Г. у відпустці, справу № 5011-34/13285-2012 передано до розгляду колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. - головуюча, Калатай Н. Ф., Пашкіна С. А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.07.2013 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Мостобуд" по справі № 5011-34/13285-2012 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М.А. - головуюча, Калатай Н. Ф., Пашкіна С. А.

У судовому засіданні 15.07.2013 року оголошено перерву до 19.08.2013 року.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 19.08.2013 року у зв'язку із перебуванням суддів Дідиченко М. А., Калатай Н. Ф. у відпустці, справу № 5011-34/13285-2012 передано до розгляду колегії суддів у складі: Баранець О. М. - головуючий, Сітайло Л. Г., Пашкіна С. А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.08.2013 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Мостобуд" по справі № 5011-34/13285-2012 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Баранець О. М. - головуючий, Сітайло Л. Г., Пашкіна С. А.

Позивач у судове засідання 19.08.2013 року не з'явився, однак через відділ документального забезпечення суду подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із неможливістю направити у судове засідання представника.

Представник відповідача у судовому засіданні 19.08.2013 року заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив суд рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.08.2013 року відкладено розгляд справи до 24.09.2013 року.

Розпорядженням заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 24.09.2013 року вихід судді Дідиченко М.А. із відпустки та враховуючи перебування суддів Сітайло Л.Г. та Пашкіної С.А. у відпустці, справу № 5011-34/13285-2012 передано до розгляду колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. - головуюча, Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.09.2013 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Мостобуд" по справі № 5011-34/13285-2012 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М.А. - головуюча, Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

Представник позивача у судовому засіданні 24.09.2013 року заявив клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішення Господарського суду міста Києва по справі № 910/18026/13 за позовом Химича Анатолія Андрійовича до ПАТ «Мостобуд» про визнання недійсними рішень наглядової ради.

Клопотання мотивоване тим, що у разі задоволення позову Химича Анатолія Андрійовича та визнання недійсними рішень Наглядової Ради ВАТ «Мостобуд», що оформлені протоколом засідання Наглядової Ради ВАТ «Мостобуд» № 12-7 від 16.04.2007 року, оспорювані угоди будуть вважатися такими, що не були затверджені (погоджені0 Наглядовою Радою ВАТ «Мостобуд».

Представник відповідача заперечував проти задоволення клопотання про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.09.2013 року зупинено провадження у справі до набрання чинності рішення Господарського суду міста Києва по справі № 910/18026/13 за позовом Химича Анатолія Андрійовича до ПАТ «Мостобуд» про визнання недійсними рішень наглядової ради.

30.06.2015 року представник відповідача через загальний відділ документального забезпечення суду подав заяву про поновлення провадження у справі.

Так, відповідач зазначає, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.06.2015 року, рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2015 року по справі № 910/18026/13 залишено без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.07.2015 року поновлено провадження у справі та призначено до розгляду на 31.08.2015 року.

Представник позивача у судове засідання 31.08.2015 року не з'явився, однак через загальний відділ документального забезпечення суду подав клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку із тим, що представники ПАТ «Мостобуд» Мустіпан О.О. та Митченко Н.М. з 31.08.2015 року по 01.09.2015 року знаходяться у відрядженнях.

Представник відповідача у судовому засідання 31.08.2015 року заперечував проти задоволення клопотання позивача про відкладення розгляду справи.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 вказаного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника відповідача, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Увипадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Крім того, нормами чинного законодавства України не обмежено коло осіб, які можуть представляти особу в судовому процесі, тому неможливість одного з представників позивача бути присутнім у судовому засіданні не перешкоджає реалізації права учасника судового процесу на участь у судовому засіданні його іншого представника. Проте позивач наданими йому процесуальними правами не скористався.

Враховуючи вищевикладене та те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, а неявка представника відповідача за висновками суду, не перешкоджає вирішенню справи по суті та враховуючи обмежений строк розгляду апеляційної скарги, колегія суддів відхиляє клопотання позивача про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача у судовому засіданні 31.08.2015 року заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив суд рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 17.04.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (надалі - банк) та Відкритим акціонерним товариством «Мостобуд», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Мостобуд» (надалі - позичальник) було укладено генеральний договір про здійснення кредитування №18/031-К (далі - кредитний договір).

За умовами кредитного договору банк зобов'язався надавати позичальнику грошові кошти у гривнях та/або доларах США, євро, російських рублях, швейцарських франках у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в межах загального ліміту заборгованості 80000000 грн., на умовах визначених цим договором та додатковими угодами до нього, а позичальник зобов'язувався повернути кредит у строки та на умовах, визначених цим договором та додатковими угодами до нього, сплачувати проценти у розмірі, що визначатимуться у додаткових угодах до цього договору.

Пунктами 3,4 кредитного договору визначено, що кредитування за договором здійснюється протягом періоду з 17.04.2007 до 16.04.2014. Конкретні умови кредитування, а саме: валюта, сума, мета та строк кредиту, розмір процентної ставки, порядок погашення кредиту, форма кредитування визначаються додатковими угодами, що укладаються між сторонами та є невід'ємною складовою частиною договору.

Пунктом 2.5 кредитного договору передбачено, що погашення кредиту здійснюється в строки/терміни, визначені цим договором та додатковими угодами до нього, але у будь якому разі, повне погашення кредиту має бути здійснене не пізніше останнього дня строку дії ліміту кредитування.

В наступному до кредитного договору неодноразово вносилися зміни та доповнення.

18.04.2007 року між сторонами укладено додаткову угоду №1 до генерального договору про здійснення кредитування №18/031-К від 17.04.2007 (мультивалютна відновлювальна кредитна лінія) (далі - додаткова угода №1) відповідно до пункту 1 та пункту 1.1 якої банк зобов'язався надавати позичальнику грошові кошти частинами (траншами) з позичкового рахунку №4141 в межах максимального ліміту заборгованості позичальника, що дорівнює або є еквівалентним у національній валюті 50 000 000 грн., а також погоджено сплату відсотків за користування кредитом в наступному розмірі: 16,5 % річних у гривні, 10,5 % річних у Євро, 11,5 % річних у дол. США, 13% річних у російських рублях, 9,5% в шв. франках.

17.04.2009 року між сторонами укладено договір №1/3 про внесення змін до додаткової угоди № 1 відповідно до якої було встановлено максимальний ліміт заборгованості в межах 35 700 000 грн.

19.05.2010 року між сторонами було укладено додаткову угоду №2 до генерального договору.

Пунктом 1.1 додаткової угоди №2 визначено, що надання кредиту буде здійснюватись окремими частинами, надалі за текстом кожна частина окремо "Транш", а у сукупності "Транші" в межах максимального ліміту заборгованості 35 700 000 грн. зі сплатою процентів в розмірі 22 % річних.

Договором №2/1 від 20.06.2011 року про внесення змін до додаткової угоди №2 сторони погодили зменшення відсоткової ставки кредиту до 20% річних та відстрочили термін повернення кредиту з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 15.09.2011.

На виконання зобов'язань за додатковими угодами № 1,2 банк надав, а позичальник отримав кредитні кошти траншами на загальну суму 210 098 000, 00 грн., що підтверджується виписками по рахунку.

При цьому, додаткова угода №1 від імені ПАТ «Мостобуд» була підписана в особі заступника голови правління Гавришем Д.М, який діє на підставі статуту та довіреності від 23.08.2006 року.

Додаткова угода №2 від імені ПАТ «Мостобуд» була підписана в особі заступника голови правління з фінансових питань Пеньковою О.Л, яка діє на підставі довіреності від 11.06.2009 року.

Звертаючись до суду першої інстанції позивач зазначає, що Наглядова рада ПАТ «Мостобуд» протоколом № 12-7 від 16.04.2007 року надав дозвіл на отримання у АКБ «Укрсоцбанк» кредиту у сумі 80 000 000, 00 грн. Натомість, банком на виконання умов кредитного договору, було надано 210 098 000, 00 грн., що значно перевищує дозволений Наглядовою радою ПАТ «Мостобуд» розмір кредиту.

Крім того, оформлюючи 23.08.2006 року довіреність на Гавриша Д.М., голова правління ПАТ «Мостобуд» не мав повноважень на укладення оскаржуваної додаткової угоди № 1, а отже, на момент підписання додаткової угоди № 1 Гавриш Д.М., не мав права вчиняти правочин від імені ПАТ «Мостобуд» за довіреністю від 23.08.2006 року.

До того ж, оформлюючи 11.06.2009 року довіреність на Пенькову О.Л., голова правління ПАТ «Мостобуд» не мав повноважень на укладання додаткової угоди № 2, оскільки вона перевищує статутний фонд товариства.

Відповідно до частини 1 статті 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Згідно з частиною 1 статті 145 ЦК України вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори його учасників.

Частиною 4 статті 145 ЦК України визначений перелік питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства, а також зазначено, що статутом товариства і законом до виключної компетенції загальних зборів може бути також віднесене вирішення інших питань.

Відповідно до пункту 9.18 статуту ПАТ «Мостобуд» (в редакції 2005 р.) в товаристві з числа акціонерів створюється Наглядова рада, яка представляє інтереси акціонерів в перерві між проведенням Загальних зборів і в межах компетенції, визначеної цим статутом та чинним законодавством України. Наглядова рада контролює і регулює діяльність Правління.

Згідно з пунктом 9.21 статуту ПАТ «Мостобуд» до компетенції Наглядової ради товариства належить прийняття рішень зокрема з питань затвердження угод, укладених на суму, яка перевищує статутний фонд товариства.

Як вбачається із рішення Наглядової ради, яке оформлене протоколом № 12-7 від 16.04.2007 року засідання Наглядової ради ВАТ "Мостобуд" було прийнято одноголосне рішення надати дозвіл ВАТ "Мостобуд" на отримання у АКБ "Укрсоцбанк" кредиту в сумі 80 000 000 грн. на поповнення обігових коштів та придання основних засобів строком на три роки з можливістю продовження загального терміну кредитування до семи років. Доручено Заступнику голови правління з фінансових питань ВАТ «Мостобуд» Гавришу Д.М. підписати договір кредитної лінії, договори іпотеки та договір застави майнових прав з АКБ «Укрсоцбанк» та інші необхідні документи.

Отже, Наглядовою радою Товариства в межах компетенції було надано дозвіл на підписання договору кредитної лінії та отримання кредиту в сумі 80 000 000 грн. При цьому, кредитна лінія - це надання кредиту у майбутньому в розмірах, які не перевищують заздалегідь обумовлені розміри на певний відрізок часу.

З матеріалів справи вбачається, відповідно до умов додаткової угоди №1 позичальник отримував кредитні кошти траншами в межах передбаченого зазначеною додатковою угодою №1 ліміту заборгованості, що підтверджується випискою по позичковому рахунку клієнта за період з 01.04.2007 до 30.04.2010, що знаходиться в матеріалах справи.

Також, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до умов додаткової угоди №2 позичальник отримував кредитні кошти траншами в межах передбаченого зазначеною додатковою угодою №2 ліміту заборгованості, що підтверджується випискою про рух коштів з позичкового рахунку, яка міститься в матеріалах справи.

Як вбачається із зазначених вище виписок, кошти за кредитною лінією надавалися банком позичальнику частинами у вигляді траншів з дотриманням умови, що на момент надання кожного траншу загальний кредитний ліміт за траншами не перевищував розміру, визначеного у п. 1 генерального договору про здійснення кредитування № 18/031-К від 17.04.2007 року (80 000 000, 00 грн.), а ліміт заборгованості не перевищував розмірів, визначених Додатковими угодами №№1,2.

Таким чином, твердження позивача щодо перевищення сторонами перерахованих вище кредитних угод визначених цими угодами лімітів не відповідають дійсності та спростовується наявними матеріалами справи.

Крім того, зазначені додаткові угоди №1, 2 укладалися на основі діючого генерального договору про здійснення кредитування №18/031-К від 17.04.2007 року та є його невід'ємною частиною. Тому доводи позивача відносно того, що Наглядова рада ПАТ "Мостобуд" не надавала повноважень на укладення зокрема додаткової угоди №2, а повноваження на укладення додаткової угоди №1 обмежені статутом не відповідає дійсності, оскільки протоколом №12-7 засідання Наглядової ради ВАТ "Мостобуд" від 16.04.2007 року вже було надано дозвіл ВАТ "Мостобуд" на отримання у АКБ "Укрсоцбанк" кредиту строком на три роки з можливістю подовження загального терміну кредитування до семи років в межах визначеного кредитного ліміту в сумі 80000000 грн.

Щодо підписання додаткової угоди № 1 до генерального договору Гавришем Д.М на підставіі довіреності від 23.08.2006 року, то колегія суддів зазначає, що посилання в тексті додаткової угоди на довіреність від 23.08.2006 року не відміняє п. 3 протокоу засідання Наглядової ради ВАТ «Мостобуд» № 12-7 від 16.04.2007 року, відповідно до якого доручено заступнику голови правління з фінансових питань ВАТ «Мостобуд» Гавришу Д.М. підписати договір кредитної лінії.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що Гавриш Д.М. мав всі необхідні повноваження на підписання генерального договору про здійснення кредитування № 18/031-К від 17.04.2007 року, в тому числі і додаткову угоду № 1 до нього.

Що ж до підписання додаткової угоди № 2 до генерального договору Паньковою О.Л. на підставі довіреності від 11.06.2009 року, то колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається із наказу ПАТ «Мостобуд» № 35-ВК від 13.05.2010 року заступник голови правління Гавриш Д.М. був звільнений із займаної посади з 17.05.2010 року за власним бажанням.

При цьому, ні протоколом Наглядової ради ВАТ «Мостобуд» № 12-7 від 16.04.2007 року, ні статутом товариства не визначено, що зміни до договору кредитної лінії може підписувати лише вищевказана особа.

Натомість, п. 7.25 статуту ПАТ «Мостобуд» (у редакції чинній станом на момент підписання додаткової угоди № 2) передбачено, що голова правління товариства виконує рішення Загальних зборів, Наглядової ради, Правління та Ревізійної комісії; підписує (видає) довіреності, в тому числі з правом передоручення, підписує (укладає) будь-які договори (контракт, угоди, правочини тощо), в тому числі поставки, оренди, застави (іпотечні договори), підряду купівлі-продажу, кредитні договори та інші, та підписує інші документи від імені товариства, рішення про укладання (видачу) яких, прийнято уповноваженим органом товариства в межах його компетенції відповідно до статуту.

Таким чином, голова правління товариства має право підписувати документи на укладення яких надано дозвіл уповноваженого органу товариства, зокрема Наглядовою радою чи видати довіреність третій особі на підписання вказаних докуметів (договорів).

Враховуючи зазначене, беручи до уваги те, що протоколом № 12-7 засідання Наглядової ради ВАТ «Мостобуд» від 16.04.2007 року, Наглядовою радою було надано дозвіл на укладення договору кредитної лінії з можливістю подовження загального терміну кредитування до семи років, Голова правління товариства мав повноваження на підписання додаткової угоди № 2 до генерального договору та в свою чергу видати довіреність на підписання вказаної угоди іншій особі, зокрема Пеньковій О.Л.

Зважаючи на вказане, колегія суддів приходить до висновку, що додаткові угоди № 1 та № 2 були укладені з дотриманням норм чинного законодавства та статуту ПАТ «Мостобуд».

Відповідно до частин 1 та 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом. Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин (п. 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними").

Беручи до уваги викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для визнання додаткових угод № 1 та № 2 до генерального договору № 18/031-К від 17.04.2007 року недійсними.

До того ж, колегія суддів наголошує, що відповідачем до суду першої інстанції було подано клопотання про застосування строку позовної давності.

Частиною 1 ст. 256 ЦК України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.. 257 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення (Постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів").

Таким чином, враховуючи те, що колегією суддів не встановлено порушення прав чи законного інтересу позивача, строк позовної давності не застосовується.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2013 року у справі № 5011-34/13285-2012 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно із ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Мостобуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2013 року залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2013 року у справі № 5011-34/13285-2012 - без змін.

3. Матеріали справи № 5011-34/13285-2012 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Руденко