КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2015 р. Справа№ 910/10661/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Михальської Ю.Б.

Власова Ю.Л.

при секретарі судового засідання - Киниці А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності

на рішення господарського суду міста Києва від 18.06.2015

у справі № 910/10661/15 (суддя Стасюк С.В.)

за позовом Виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності

до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра"

про зобов'язання виконати умови договору

за участю представників:

від позивача: не з'явились,

від відповідача: не з'явились,

ВСТАНОВИВ:

Виконавча дирекція Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності звернулась до господарського суду міста Києва з позовом до ПАТ "Комерційний банк "Надра" про зобов'язання, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, виконати умови договорів банківського рахунку № 476, № 477, № 478 від 28.10.2011, а саме: забезпечити перерахування коштів згідно з платіжними дорученнями № 144, № 145, № 156, № 152, № 149, № 150, № 154, № 146, № 148, № 155, № 153 від 28.01.2015, № 158 від 30.01.2015, № 162, № 160, № 161, № 163, № 159, № 174, № 173 від 30.01.2015, № 179 від 03.02.2015 та кошти за меморіальними ордерами від 02.02.2015 № 181496774 та від 05.02.2015 № 181698378 на загальну суму 62 224,27 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 18.06.2015 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, Виконавча дирекція Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 18.06.2015 скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги Виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до ПАТ "КБ "Надра" про зобов'язання виконати умови договорів.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права та неповним з'ясуванням обставин справи. За твердженням скаржника, позивач не є кредитором банку в розумінні ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", оскільки зобов'язання щодо перерахування коштів не є майновими, позивач також не є вкладником банку в розумінні п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а норми ч. 2 ст. 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" прямо надають право Уповноваженій особі Фонду на тимчасову адміністрацію продовжувати виконання будь-яких банківських операцій". Скаржник також наголошує, що Закон не надає банку (уповноваженій особі Фонду) права розпоряджатись коштами на рахунках клієнтів. Скаржник звертає увагу, що спірні платіжні доручення подані в банк до введення тимчасової адміністрації, а кошти призначені на виплату заробітної плати працівникам та фінансування матеріального забезпечення застрахованих осіб.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.08.2015 апеляційну скаргу Виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на рішення господарського суду міста Києва від 18.06.2015 у справі № 910/10661/15 прийнято до провадження у складі колегії: Хрипун О.О. (головуючий), судді - Власов Ю.Л. та Корсакова Г.В., розгляд справи призначено на 02.09.2015.

Розпорядженням заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 02.09.2015 у зв'язку з перебуванням судді Корсакової Г.В. у відпустці для розгляду справи сформовано колегію у складі головуючого судді Хрипуна О.О., суддів Власова Ю.Л. та Михальської Ю.Б.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.09.2015 апеляційну скаргу Виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності у справі № 910/10661/15 прийнято до провадження новим складом колегії та ухвалено здійснювати розгляд в раніше призначеному судовому засіданні.

В судове засідання 02.09.2015 представники сторін не з'явились, хоч були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду. До суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи без участі його представника.

Беручи до уваги суть спору та матеріали справи, встановлені ст. 102 ГПК України строки розгляду апеляційних скарг та заявлене клопотання, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Місцевим господарським судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 28.10.2011 між ПАТ "Комерційний банк "Надра" (банк) та Виконавчою дирекцією Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (клієнт) укладено договори банківського рахунку № 476, № 477, № 478.

Відповідно до п. 1.1 зазначених договорів банк відкриває клієнту поточні рахунки у гривні № 0120, № 0220, № 0320 для зберігання коштів та здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та законодавства України та зобов'язується приймати, та зараховувати на рахунок грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій з рахунком, що передбачені чинним законодавством України.

Згідно із п. 2.2.1 договорів клієнт має право самостійно розпоряджатися коштами на своєму рахунку з дотриманням вимог чинного законодавства України, крім випадків обмеження прав розпорядження коштами на рахунку за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 2.3.3 договорів банк зобов'язаний своєчасно здійснювати розрахунково-касове обслуговування клієнта у відповідності з чинним законодавством України. У разі відсутності або недостатності коштів на рахунку клієнта для здійснення операції та сплати відповідної комісії за РКО на момент подання розрахункових документів до банку, здійснювати списання коштів з рахунку в межах суми встановленого овердрафту, якщо це обумовлено окремо укладеним договором між клієнтом та банком, в іншому випадку повертати розрахункові документи без виконання не пізніше наступного робочого дня з відміткою про причини повернення.

Операції за розрахунковими документами в гривнях, що надійшли до банку в операційний час, виконуються банком того ж дня (пункт 4.2 договорів).

Клієнт може подавати до банку розрахункові документи як в паперовій формі, так із використанням електронних розрахункових документів, відповідно до окремого укладеного договору (п. 4.3 договорів).

Договір укладений на невизначений строк та набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (п. 8.1 договорів).

Як вбачається з матеріалів справи відповідно до умов вищезазначених договорів, позивачем були передані для виконання відповідачу платіжні доручення № 144, № 145, № 156, № 152, № 149, № 150, № 154, № 146, № 148, № 155, № 153 від 28.01.2015, № 158 від 30.01.2015, № 162, № 160, № 161, № 163, № 159, № 174, № 173 від 30.01.2015, № 179 від 03.02.2015 та кошти за меморіальними ордерами від 02.02.2015 № 181496774 та від 05.02.2015 № 181698378 на загальну суму 62 224,72 грн.

Однак відповідач вищезазначені платіжні доручення не виконав.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Статтею 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідно до статті 1089 ЦК України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

За встановлених обставин, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач не виконав умови договорів банківського рахунку в частині виконання платіжних доручень клієнта про перерахування коштів, чим порушив права позивача - клієнта за договорами банківського рахунку.

В той же час, місцевим господарським судом встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 05.02.2015 № 83 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Надра" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.02.2015 прийнято рішення № 26 про запровадження з 06.02.2015 по 06.05.2015 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації.

У відповідності до ч. 4 ст. 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавча дирекція Фонду прийняла рішення № 85 від 23.04.2015 про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Комерційний банк "Надра" до 05.06.2015 включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації.

Тобто, станом на момент звернення позивача з позовом до суду щодо відповідача запроваджена тимчасова адміністрація.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються спеціальними нормами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Як зазначено вище, між сторонами даного спору склалися зобов'язальні правовідносини, які мають майново-грошовий характер згідно з положеннями ЦК України, Законів України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" і "Про банки і банківську діяльність" та на підставі договору банківського рахунка, отже, у такому разі позивач виступає кредитором за майновою вимогою з розпорядження належними йому коштами, на якого поширюється обмеження, встановлені п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Колегія суддів зауважує, що встановленні Законом обмеження прав клієнта банку, скаржник помилково ототожнює з правом банку чи уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів розпоряджатись коштами на його рахунках, адже Закон передбачає лише певний порядок задоволення вимог кредиторів банку.

Відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку.

Таким чином, у спірних правовідносинах позивач виступає кредитором, а відповідач - боржником. Оскільки позивач звернувся до відповідача з вимогою здійснити переказ грошових коштів за договором банківського рахунка у період запровадження у банку тимчасової адміністрації, тому виконання зазначеної операції банком обмежується положеннями п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" у редакції, чинній на час виникнення спору.

Обґрунтовуючи свої висновки посиланням на те, що у відносинах за договором банківського рахунка клієнт не є кредитором банку, скаржник не взяв до уваги що таке визначення поняття кредитора передбачено ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", де визначено, що кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Аналогічну праву позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 25.03.2015 № 3-24гс15, від 29.04.2015 № 3-61гс15, від 10.06.2015 № 3-223гс15.

Обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не поширюється лише на зобов'язання банку, перелік яких наведений у ч. 6 цієї статті.

Згідно із п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти. Вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката (ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Відтак, після запровадження Фондом гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації стосовно неплатоспроможного банку з метою виведення його з ринку та в подальшому відкликання Національним банком України банківської ліцензії та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Законодавець не передбачив виключення для коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування рішення місцевого суду не вбачається.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на рішення господарського суду міста Києва від 18.06.2015 у справі № 910/10661/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 18.06.2015 у справі № 910/10661/15 залишити без змін.

Головуючий суддя О.О. Хрипун

Судді Ю.Б. Михальська

Ю.Л. Власов