КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" вересня 2015 р. Справа№ 910/11796/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Рудченка С.Г.

при секретарі судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився

від відповідача - не з'явився

від третьої особи - не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Жовтневої районної виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності,

на рішення Господарського суду міста Києва від 09 червня 2015 р.

у справі № 910/11796/15 (суддя Комарова О.С.)

за позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Жовтневої районної виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності

до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Виконавча дирекція Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності,

про зобов'язання вчинити певні дії по перерахуванню коштів в сумі 711235,18 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Жовтневої районної виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до ПАТ «КБ «Надра» про зобов'язання вчинити певні дії по перерахуванню коштів в сумі 711 235,18 грн. (а.с.7-11).

Рішенням господарського суду міста Києва від 09 червня 2015 року у справі №910/11796/15 у задоволенні позову відмовлено повністю (а.с.79-84).

Не погоджуючись із вказаним рішенням місцевого господарського суду, представником Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Жовтневої районної виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності подано до Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва по справі №910/11796/15 від 09 червня 2015 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги (а.с.93-95).

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 липня 2015 року апеляційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Жовтневої районної виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на рішення Господарського суду міста Києва від 09 червня 2015 року передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Чорногуза М.Г., суддів Рудченко С.Г., Агрикова О.В.(а.с.90).

Розпорядженням заступника Голови Київського апеляційного господарського суду Андрієнко В.В. від 13 липня 2015 року у зв'язку з знаходженням судді Рудченко С.Г. на лікарняному, для вирішення питання про прийняття чи про повернення апеляційної скарги Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Жовтневої районної виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності у справі №910/11796/15 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя: Чорногуз М.Г., судді - Мальченко А.О., Агрикова О.В.(а.с.91).

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13 липня 2015 року апеляційну скаргу у справі №910/11796/15 прийнято до розгляду колегією суддів у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Мальченко А.О., Агрикова О.В., справу призначено до розгляду на 01 вересня 2015 р. (а.с.92).

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 31 серпня 2015 року у зв'язку з перебуванням судді Мальченко А.О. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги по справі №910/11796/15 колегію суддів у складі: головуючий суддя: Чорногуз М.Г., судді: Агрикова О.В., Рудченко С.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31 серпня 2015 року апеляційну скаргу у справі №910/11796/15 прийнято до розгляду колегією суддів у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Рудченко С.Г., справу призначено до розгляду на 01 вересня 2015 р.

У судове засідання 01 вересня 2015 р. представники сторін та третьої особи не з'явились, про причини неявки суд не повідомили. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялись належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями про вручення поштових відправлень (№388 від 24.07.2015р., №889 від 24.07.2015р., №396 від 31.07.2015р.). Згідно якого представники сторін та третьої особи отримали ухвалу про призначення розгляду справи на 01 вересня 2015 р.

Враховуючи належне повідомлення сторін та третьої особи про час та місце судового засідання, з урахуванням вимог статей 102 ГПК України і тієї обставини, що неявка представників сторін не перешкоджає повному, всебічному та об'єктивному розгляду справи, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами та за відсутності представників сторін та третьої особи.

Згідно з частиною першою статті 99 ГПК в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених розділом XII ГПК.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

28 жовтня 2011 року між Жовтневою районною виконавчою дирекцією Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - Клієнт) та ПАТ «Комерційний банк «Надра» (далі - Банк) було укладено Договір банківського рахунку №256010/2011/10004328 (а.с.12-13).

Відповідно до п.1.1 Договору: «Банк відкриває Клієнту поточний рахунок: №3001, №3002, №3003 для зберігання коштів та здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов Договору та законодавства України, та зобов'язується приймати та зараховувати на Рахунок грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження Клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з Рахунку та проведення інших операцій з рахунком, що передбачені чинним законодавством України. Операції за рахунком здійснюються після отримання банком повідомлення про взяття Рахунку на облік органом державної податкової служби».

Пунктами 4.1, 4.2 Договору передбачено: «Банк здійснює розрахункові операції відповідно до чинного законодавства України та, зокрема, нормативно-правових актів Національного банку України, за умови належного оформлення Клієнтом розрахункових документів. Платежі з Рахунку Клієнта Банк виконує у межах залишку коштів на початок операційного дня з урахуванням надходжень протягом операційного дня.»

Позивач посилається на те, що відповідно до копій банківських виписок, у період з 28.01.2015р. по 06.02.2015р. були надані на виконання платіжні доручення на перерахування коштів на загальну суму 711 235,18 грн. (а.с.16-24). Дані платіжні доручення Банком виконані не були, і кошти на рахунок отримувача не були перераховані.

Відповідно до пункту 7.1.2 статті 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» поточний рахунок - це рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Відповідно до частин першої, третьої статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Водночас банк згідно з частиною другою статті 1066 ЦК України має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Статтею 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідно до статті 1089 ЦК України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Отже, зобов'язальні правовідносини, що склалися між сторонами на підставі договору банківського рахунка, мають майново-грошовий характер, відтак, у цьому випадку позивач є кредитором за майновою вимогою щодо розпорядження належними йому коштами.

05 лютого 2015 року постановою Правління Національного банку України від №83 віднесено ПАТ «Комерційний банк «НАДРА» до категорії неплатоспроможних, того ж дня виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від №26 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Комерційний банк «НАДРА», яким з 06.02.2015р. розпочато процедуру виведення ПАТ «Комерційний банк «НАДРА» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації (а.с.65).

23.04.2015р. рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №85 «Про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра» в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «НАДРА» продовжено здійснення тимчасової адміністрації по 05.06.2015року (включно)(а.с.66).

04.06.2015р. постановою Правління Національного банку України №356 відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ «КБ «НАДРА» (а.с.68).

05.06.2015р. рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №113 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА» та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію банку (а.с.67).

Процедура виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

За змістом частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку.

Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Таким чином, статус кредитора Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Жовтневої районної виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності поширюється на обмеження щодо задоволення його вимог до ПАТ «Банк Надра» під час запровадження у ньому тимчасової адміністрації, встановлені приписами пункту 1 частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 01.04.2015р. у справі №3-25гс15 (№910/5560/14) за позовом ТОВ «Торгова компанія «Мегаполіс-Україна» до ПАТ «Банк Форум» про зобов'язання вчинити дії та стягнення 230 936,42 грн.

Відповідно до статті 111-28 Господарського процесуального кодексу України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України; невиконання судових рішень Верховного Суду України тягне за собою відповідальність, установлену законом.

З огляду на те, що позивач є кредитором відповідача на якого поширюються обмеження встановлені п.1 ч.5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тому не можуть бути задоволені його вимоги до відповідача від часу запровадження в ПАТ «КБ «Надра» тимчасової адміністрації.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з вищевикладеного колегія суддів зазначає, що скаржник не надав суду достатніх доказів в розумінні статті 33, 34 ГПК України, які б могли стати підставою для задоволення апеляційної скарги.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З огляду на вищевикладене колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевий господарський суд виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, в рішенні господарського суду міста Києва повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами дослідженими в судовому засіданні.

Рішення господарського суду міста Києва від 09 червня 2015 р. у справі № 910/11796/15 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Жовтневої районної виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, на рішення Господарського суду міста Києва від 09 червня 2015 р. у справі № 910/11796/15 задоволенню не підлягає.

Статтею 5 Закону України "Про судовий збір" визначені пільгові категорії щодо сплати судового збору, в т.ч. органи фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Судовий збір, від сплати якого Позивач у встановленому законом порядку звільнений, з нього не стягується та у зв'язку з відмовою у позові на відповідачів не покладається.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п. 1 ч.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Жовтневої районної виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, на рішення Господарського суду міста Києва від 09 червня 2015 р. у справі № 910/11796/15 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва 09 червня 2015 р. у справі №910/11796/15 залишити без змін.

3.Справу №910/11796/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.В. Агрикова

С.Г. Рудченко