ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"01" вересня 2015 р.Справа № 916/685/15-г

За позовом: державного підприємства "КІЛІЙСЬКЕ АГРОТОРГОВЕ ПІДПРИЄМСТВО"

до відповідачів: 1. Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області

2. Приватного акціонерного товариства "Кілійський виноробний завод"

3. Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Міністерства аграрної політики та продовольства України

про визнання права відання на майно, виключення з акту опису майна, звільнення з під арешту та скасування постанови про розшук майна боржника.

Головуючий суддя Цісельський О.В.

судді Шаратов Ю.А.

Горячук Н.О.

Представники сторін:

від позивача: Дворніченко О.О. (за довіреністю)

від відповідача 1: Кравченко Ю.В. (за довіреністю)

від відповідача 2: не з'явився

від відповідача 3: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

СУТЬ СПОРУ: позивач, державне підприємство "КІЛІЙСЬКЕ АГРОТОРГОВЕ ПІДПРИЄМСТВО" звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області, Приватного акціонерного товариства "Кілійський виноробний завод", Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції в якій просить суд:

- виключити з опису та звільнити з під арешту майно, яке належить державному підприємству "КІЛІЙСЬКЕ АГРОТОРГОВЕ ПІДПРИЄМСТВО";

- скасувати постанову про розшук майна боржника, винесену державним виконавцем Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 18.12.2012р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.02.2015р. позовну заяву (вх.№716/15) прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №916/685/15-г та справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.03.2015р. Міністерство аграрної політики та продовольства України було залучено до участі у справі № 916/685/15-г в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 16.04.2015р. справу № 916/685/15-г було призначено до колегіального розгляду.

Розпорядженням керівника апарату суду Вінцевської О.О. від 16.04.2015р. справу №916/685/15-г було призначено до повторного автоматичного розподілу.

На підставі повторного автоматичного розподілу було визначено наступний склад колегії для розгляду даної справи: головуючий суддя - Цісельський О.В., судді - Шаратов Ю.А., Горячук Н.О.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 16.04.2015р. колегія суддів у складі: головуючий суддя Цісельський О.В., судді Шаратов Ю.А., Горячук Н.О. прийняла справу до свого провадження та призначила до розгляду в судовому засіданні.

Письмове клопотання Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області про продовження строку розгляду справи (вх.№2-3366/15 від 16.06.2015р.) судом задоволено, у зв'язку з чим строк розгляду справи було продовжено до 01.07.2015р.

30.06.2015р. позивач звернувся до суду із доповненнями до позовної заяви (вх.№16612/15 від 30.06.2015р.) відповідно до якої просить суд:

- визнати за Державним підприємством "КІЛІЙСЬКЕ АГРОТОРГОВЕ ПІДПРИЄМСТВО" право господарського відання на майно, яке входить до цілісного майнового комплексу, а саме: автотранспортні засоби - ВАЗ 21214, 1997 року випуску, д/з 01984 ОК; ВАЗ 21061, 1992 року випуску, д/з 21373 ОК, ГАЗ 221710, 1999 року випуску, д/з 67657 ОК; МАЗ 5334, 1982 року випуску, д/з 19238 ОВ; ГАЗ 53, 1982 року випуску, д/з 28195 ОВ; САЗ 3507, 1989 року випуску, д/з 05603 ОВ; АЦ МА35334, 1987 року випуску, д/з 36659 ОВ; ГАЗ 53 Б, 1983 року випуску, д/з 12317 ОВ; ГАЗ 4301, 1995 року випуску, д/з 05513 ОВ; КАМАЗ 5410, 1984 року випуску, д/з 45726 ОВ; ОДАЗ 93571, 1991 року випуску, д/з 28976 ОА; МАЗ 93802, 1993 року випуску, д/з 13597 ОА; ОДАЗ 93871, 1991 року випуску, д/з 28977 ОА; КЗАП 9370, 1990 року випуску, д/з 28978 ОА; ВЦП 12, 1988 року випуску, д/з 28973 ОА; КЗАП 9370, 1992 року випуску, д/з 289740ОА; МАЗ 8925, 1986 року випуску, д/з 06265 ОА; УАЗ 3303, 1992 року випуску, д/з 09771 ОК; КАМАЗ 5410, 1990 року випуску, д/з 43080 ОВ; КАМАЗ 5410, 1982 року випуску, д/з 48717 ОВ; ЗИЛ-ММЗ 554, 1990 року випуску, д/з 43081 ОВ; ТRAILER, 1988 року випуску, д/з 12581 ОА; СЗАП 8552, 1991 року випуску, д/з 06152 ОА; ВЦП 12, 1993 року випуску, д/з 28980 ОА; КАМАЗ 5410, 1994 року випуску, д/з 43098 ОВ; ГАЗ 221710, 1999 року випуску, д/з 67657 ОК; СЗАП 8352, 1992 року випуску, д/з 14270 ОА; ГКБ 819, 1990 року випуску, д/з28979 ОА; д/з 32269 ОВ; УАЗ 3301, 1987 року випуску, д/з 10779 ОА;

- виключити з опису та звільнити з під арешту майно, яке належить державному підприємству "КІЛІЙСЬКЕ АГРОТОРГОВЕ ПІДПРИЄМСТВО";

- скасувати постанову про розшук майна боржника, винесену державним виконавцем Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 18.12.2012р.

Зазначені доповнення до позовної заяви судом прийняті до розгляду.

У задоволенні клопотання представника позивача про продовження строку розгляду справи (вх.№2-3615/15 від 30.06.2015р.) з врахуванням приписів ст.69 ГПК України судом відмовлено.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 30.06.2015р. Перший Приморський відділ Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції було залучено до участі у справі №916/685/15-г у якості співвідповідача.

Представник позивача заявлені позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача 1 заявлені позивачем позовні вимоги визнає, з підстав викладених у відзиві на позов (вх.№6012/15 від 05.03.2015р.).

Представник відповідача 2 в судові засідання не з'являвся, хоча про час та місце їх проведення був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення повернуті на адресу суду з відміткою про вручення останньому поштової кореспонденції, відзив на позов та витребувані судом документи не надав, правом на захист своїх інтересів не скористався.

Представник відповідача 3 в судові засідання не з'являвся, хоча про час та місце їх проведення був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення повернуті на адресу суду з відміткою про вручення останньому поштової кореспонденції, відзив на позов та витребувані судом документи не надав, правом на захист своїх інтересів не скористався.

Представник третьої особи в судове засідання не з'являвся, хоча про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, заявлені позивачем позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх в повному обсязі, з підстав викладених в письмових поясненнях (вх.№11898/15 від 15.05.2015р.).

Як зазначено у третьому абзаці п.3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р., в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

В процесі розгляду справи позивачем були надані додаткові докази, які оглянуті судом та залучені до матеріалів справи.

Згідно з ст.75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст.85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, надані під час судового розгляду, суд встановив наступне:

Відповідно до договору оренди від 30.12.1992 року та додаткової угоди до договору оренди № від 12.12.2002р. укладеної між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Закритим акціонерним товариством "Кілійський виноробний завод", орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування державне майно, а саме: цілісний майновий комплекс державного підприємства "Кілійський виноробний завод", що розташований за адресою: 68303, м. Кілія, вул Дунайська, 123. Дія договору припиняється 12.12.2015р.

Рішенням господарського суду Одеської області від 08.08.2011р. по справі №24/17-2415-2011 стягнуто з Закритого акціонерного товариства „Кілійський виноробний завод" (65023, м. Одеса, вул.Водопровідна,22, ) до Державного бюджету України (р/р 0002, код 23213460, МФО 828011, банк - одержувач ГУДКУ в Одеській області) - заборгованість у сумі 218 662,33 грн., яка складається з заборгованості з орендної плати у сумі 192 069,85 грн. та суми пені у розмірі 26 592,48 грн.

На виконання вищенаведеного рішення, господарським судом Одеської області 19.08.2015р. було видано відповідний наказ.

Старшим державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції на виконання рішення господарського суду Одеської області по справі №24/17-2415-2011, 18.12.2012р. було винесено постанову про розшук майна боржника та постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою було накладено арешт на все майно, що належить закритому акціонерному товариству "Кілійський виноробний завод", зокрема й ВАЗ 21214, 1997 року випуску, д/з 01984 ОК; ВАЗ 21061, 1992 року випуску, д/з 21373 ОК, ГАЗ 221710, 1999 року випуску, д/з 67657 ОК; МАЗ 5334, 1982 року випуску, д/з 19238 ОВ; ГАЗ 53, 1982 року випуску, д/з 28195 ОВ; САЗ 3507, 1989 року випуску, д/з 05603 ОВ; АЦ МА35334, 1987 року випуску, д/з 36659 ОВ; ГАЗ 53 Б, 1983 року випуску, д/з 12317 ОВ; ГАЗ 4301, 1995 року випуску, д/з 05513 ОВ; КАМАЗ 5410, 1984 року випуску, д/з 45726 ОВ; ОДАЗ 93571, 1991 року випуску, д/з 28976 ОА; МАЗ 93802, 1993 року випуску, д/з 13597 ОА; ОДАЗ 93871, 1991 року випуску, д/з 28977 ОА; КЗАП 9370, 1990 року випуску, д/з 28978 ОА; ВЦП 12, 1988 року випуску, д/з 28973 ОА; КЗАП 9370, 1992 року випуску, д/з 289740ОА; МАЗ 8925, 1986 року випуску, д/з 06265 ОА; УАЗ 3303, 1992 року випуску, д/з 09771 ОК; КАМАЗ 5410, 1990 року випуску, д/з 43080 ОВ; КАМАЗ 5410, 1982 року випуску, д/з 48717 ОВ; ЗИЛ-ММЗ 554, 1990 року випуску, д/з 43081 ОВ; ТRAILER, 1988 року випуску, д/з 12581 ОА; СЗАП 8552, 1991 року випуску, д/з 06152 ОА; ВЦП 12, 1993 року випуску, д/з 28980 ОА; КАМАЗ 5410, 1994 року випуску, д/з 43098 ОВ; ГАЗ 221710, 1999 року випуску, д/з 67657 ОК; СЗАП 8352, 1992 року випуску, д/з 14270 ОА; ГКБ 819, 1990 року випуску, д/з28979 ОА; д/з 32269 ОВ; УАЗ 3301, 1987 року випуску, д/з 10779 ОА.

Рішенням господарського суду Одеської області від 03.10.2012р. по справі №9/17-4455-2011 договір оренди цілісного майнового комплексу „Кілійський виноробний завод" (Одеська область, м. Кілія, вул. Дунайська,123), який знаходиться на балансі Приватного акціонерного товариства „Кілійський виноробний завод" (65023, м. Одеса, вул. Водопровідна, 22, р/р 0001 в ЮГРУ „Приватбанку", МФО 328707, ) було розірвано, а цілісний майновий комплекс „Кілійський виноробний завод" (Одеська область, м. Кілія, вул. Дунайська,123) було повернуто до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України (Хрещатик, 24, м. Київ, 01001).

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №500 від 14.08.2013р. створено державне підприємство "КІЛІЙСЬКЕ АГРОТОРГОВЕ ПІДПРИЄМСТВО", зобов'язано директора Кастрова С.С. у місячний термін після державної реєстрації державного підприємства "КІЛІЙСЬКЕ АГРОТОРГОВЕ ПІДПРИЄМСТВО" забезпечити приймання-передачу майна цілісного майнового комплексу "Кілійський виноробний завод", яке повертається з оренди від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області до Міністерства аграрної політики та продовольства України на баланс державного підприємства "КІЛІЙСЬКЕ АГРОТОРГОВЕ ПІДПРИЄМСТВО" у відповідності із чинним законодавством.

18.09.2014р. було складено та підписано акт приймання-передавання цілісного майнового комплексу "Кілійський виноробний завод", згідно якого приватне акціонерне товариство "Кілійський виноробний завод" передало, а державне підприємство "КІЛІЙСЬКЕ АГРОТОРГОВЕ ПІДПРИЄМСТВО" прийняло державне майно цілісного майнового комплексу "Кілійський виноробний завод".

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №432 від 30.10.2014р. було припинено діяльність державного підприємства "Кілійське агроторгове підприємство", у зв'язку з чим було розпочато ліквідаційну процедуру державного підприємства "Кілійське агроторгове підприємство".

Під час здійснення ліквідаційної процедури було встановлено, що на майно, яке було передано на баланс позивача, вищезазначеною постановою старшого державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18.12.2012р. було накладено арешт, що на думку позивача порушує його права та охоронювані законом інтереси та стало підставою для звернення до господарського суду Одеської області із даним позовом.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами прав і законних інтересів юридичних осіб.

За змістом положень вказаних норм, правом на пред'явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Оцінюючи факт наявності або відсутність порушення права або охоронюваного законом інтересу позивача, на захист яких подано позов, суд зазначає наступне:

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Підставами для визнання права на звільнення майна з-під арешту можуть бути: право власності на описане майно або право володіння ним. При цьому, для отримання судового захисту необхідно довести законність цих прав, тобто вони мають бути відповідним чином доведені в суді.

Відповідно до ч.ч1, 2 ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно з ч.1 ст.60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до п.5 Роз'яснення Президії Вищого господарського суду України, від 28.03.2002р. №04-5/365 „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

Зазначена норма кореспондується із законодавчими приписами статті 6 Цивільного кодексу України щодо захисту цивільних прав, зокрема, шляхом визнання цих прав та відновлення становища, яке існувало до порушення права, і припинення дій, які його порушують.

Абзац 3 пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 р. № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", встановлює, що вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил підвідомчості (ЦПК, ГПК) позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах.

Стаття 136 ГК України встановлює, право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами. Власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб'єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган, не втручаючись в оперативно-господарську діяльність підприємства. Щодо захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності. Суб'єкт підприємництва, який здійснює господарську діяльність на основі права господарського відання, має право на захист своїх майнових прав також від власника.

Позивач звернувся до суду саме з такими позовними вимогами, тому суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту своїх порушених прав відповідає нормам чинного законодавства, зокрема ст.16 ЦК України, ст.20 ГК України та ст.60 Закону України "Про виконавче провадження".

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги позивача в частині визнання за державним підприємством "КІЛІЙСЬКЕ АГРОТОРГОВЕ ПІДПРИЄМСТВО" права господарського відання на оспорюване майно та виключення його з опису та звільнення з-під арешту такими, що ґрунтуються на законі, матеріалами справи підтверджені, відповідачами не спростовані, а тому підлягають задоволенню в повній мірі.

Щодо позовної вимоги позивача в частині скасування постанови про розшук майна боржника, винесену державним виконавцем Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 18.12.2012р. суд зазначає наступне:

Положеннями п.5 Роз`яснень ВГСУ від 28.03.02р. №04-5/365 „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" відповідно до статті 60 Закону України "Про виконавче провадження" (зі змінами від 12.04.2012р.) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

Відповідачами у справах за цими позовами є стягувач і боржник. Що ж до заперечень проти арешту (опису) майна, які не пов'язані зі спором про право на це майно, а стосуються порушень вимог виконавчого провадження з боку органів Державної виконавчої служби, то їх слід розглядати за правилами статті 121-2 ГПК України.

У відповідності до ч.2 ст.60 Закону України "Про виконавче провадження" у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Таким чином, оскільки законодавцем в ч.2 ст.60 Закону України "Про виконавче провадження" визначено порядок зняття арешту у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, саме постановою державного виконавця, у зв'язку з чим, у задоволенні позовної вимоги позивача про скасування постанови про розшук майна боржника, винесену державним виконавцем Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 18.12.2012р. суд відмовляє.

Відповідно до вимог ст.ст.32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, як не обґрунтовані, не підтверджені належними доказами та наявними матеріалами справи.

Крім того суд звертає увагу на наступне:

Позивачем подано позов з врахуванням доповнень в якому зазначено дві позовні вимоги - немайнового характеру (виключення з опису та звільнити з під арешту майна + скасування постанови про розшук майна боржника) та одну вимогу майнового характеру (визнання права право господарського відання на майно).

Із змісту абз.2 п.2.10. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" вбачається, що у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з пунктом 3 статті 6 Закону підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

Відповідно до положень Закону України "Про судовий збір" за позовну вимогу майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 2% від суми позову, отже у даному випадку розмір судового збору повинен складати - 11 361,04 грн. та за дві немайнові вимогу розмір судового збору складає 1 розмір мінімальної заробітної плати, тобто - 1 218,00 грн.

Пунктом 3.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" передбачено, що у разі коли господарським судом було відстрочено сплату позивачем судового збору, який з тих чи інших причин до прийняття рішення зі справи сплачено не було, а останнє прийнято на користь позивача, то стягнення суми судового збору здійснюється безпосередньо з відповідача у доход державного бюджету України.

Згідно ст.ст.44, 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору в сумі 2 436,00 слід стягнути з відповідачів на користь позивача, а судовий збір в сумі 11 361,04 грн. підлягає стягненню з відповідачів до Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов державного підприємством "КІЛІЙСЬКЕ АГРОТОРГОВЕ ПІДПРИЄМСТВО" задовольнити частково.

2. Визнати за державним підприємством "КІЛІЙСЬКЕ АГРОТОРГОВЕ ПІДПРИЄМСТВО" (68300, Одеська обл., м. Кілія, вул. Дунайська, 123, код ЄДРЮОФОП 38087271) право господарського відання на майно, яке входить до цілісного майнового комплексу, а саме: автотранспортні засоби - ВАЗ 21214, 1997 року випуску, д/з 019-84 ОК; ВАЗ 21061, 1992 року випуску, д/з 213-73 ОК; ГАЗ 221710, 1999 року випуску, д/з 676-57 ОК; МАЗ 5334, 1982 року випуску, д/з 192-38 ОВ; ГАЗ 53, 1982 року випуску, д/з 281-95 ОВ; САЗ 3507, 1989 року випуску, д/з 056-03 ОВ; АЦ МАЗ 5334, 1987 року випуску, д/з 366-59 ОВ; ГАЗ 53 Б, 1983 року випуску, д/з 123-17 ОВ; ГАЗ 4301, 1995 року випуску, д/з 055-13 ОВ; КАМАЗ 5410, 1984 року випуску, д/з 457-26 ОВ; ОДАЗ 93571, 1991 року випуску, д/з 289-76 ОА; МАЗ 93802, 1993 року випуску, д/з 135-97 ОА; ОДАЗ 93871, 1991 року випуску, д/з 289-77 ОА; КЗАП 9370, 1990 року випуску, д/з 289-78 ОА; ВЦП 12, 1988 року випуску, д/з 289-73 ОА; КЗАП 9370, 1992 року випуску, д/з 289-74 ОА; МАЗ 8925, 1986 року випуску, д/з 062-65 ОА; УАЗ 3303, 1992 року випуску, д/з 097-71 ОК; КАМАЗ 5410, 1990 року випуску, д/з 430-80 ОВ; КАМАЗ 5410, 1982 року випуску, д/з 487-17 ОВ; ЗИЛ-ММЗ 554, 1990 року випуску, д/з 430-81 ОВ; ТRAILER, 1988 року випуску, д/з 125-81 ОА; СЗАП 8552, 1991 року випуску, д/з 061-52 ОА; ВЦП 12, 1993 року випуску, д/з 289-80 ОА; КАМАЗ 5410, 1994 року випуску, д/з 430-98 ОВ; ГАЗ 221710, 1999 року випуску, д/з 676-57 ОК; СЗАП 8352, 1992 року випуску, д/з 142-70 ОА; ГПБ 819, 1990 року випуску, д/з 289-79 ОА, УАЗ 3301, 1987 року випуску, д/з 107-79 ОА

3. Виключити з опису та звільнити з під арешту, накладеного постановою державного виконавця Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про розшук майна боржника від 18.12.2012р. майно, яке входить до цілісного майнового комплексу, а саме: автотранспортні засоби - ВАЗ 21214, 1997 року випуску, д/з 019-84 ОК; ВАЗ 21061, 1992 року випуску, д/з 213-73 ОК, ГАЗ 221710, 1999 року випуску, д/з 676-57 ОК; МАЗ 5334, 1982 року випуску, д/з 192-38 ОВ; ГАЗ 53, 1982 року випуску, д/з 281-95 ОВ; САЗ 3507, 1989 року випуску, д/з 056-03 ОВ; АЦ МАЗ 5334, 1987 року випуску, д/з 366-59 ОВ; ГАЗ 53 Б, 1983 року випуску, д/з 123-17 ОВ; ГАЗ 4301, 1995 року випуску, д/з 055-13 ОВ; КАМАЗ 5410, 1984 року випуску, д/з 457-26 ОВ; ОДАЗ 93571, 1991 року випуску, д/з 289-76 ОА; МАЗ 93802, 1993 року випуску, д/з 135-97 ОА; ОДАЗ 93871, 1991 року випуску, д/з 289-77 ОА; КЗАП 9370, 1990 року випуску, д/з 289-78 ОА; ВЦП 12, 1988 року випуску, д/з 289-73 ОА; КЗАП 9370, 1992 року випуску, д/з 289-74 ОА; МАЗ 8925, 1986 року випуску, д/з 062-65 ОА; УАЗ 3303, 1992 року випуску, д/з 097-71 ОК; КАМАЗ 5410, 1990 року випуску, д/з 430-80 ОВ; КАМАЗ 5410, 1982 року випуску, д/з 487-17 ОВ; ЗИЛ-ММЗ 554, 1990 року випуску, д/з 430-81 ОВ; ТRAILER, 1988 року випуску, д/з 125-81 ОА; СЗАП 8552, 1991 року випуску, д/з 061-52 ОА; ВЦП 12, 1993 року випуску, д/з 289-80 ОА; КАМАЗ 5410, 1994 року випуску, д/з 430-98 ОВ; ГАЗ 221710, 1999 року випуску, д/з 676-57 ОК; СЗАП 8352, 1992 року випуску, д/з 142-70 ОА; ГПБ 819, 1990 року випуску, д/з 289-79 ОА, УАЗ 3301, 1987 року випуску, д/з 107-79 ОА, яке належить державному підприємству "КІЛІЙСЬКЕ АГРОТОРГОВЕ ПІДПРИЄМСТВО" (68300, Одеська обл., м. Кілія, вул. Дунайська, 123, код ЄДРЮОФОП 38087271).

4. В іншій частині позову - відмовити.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст.85 ГПК України.

Накази видати в порядку ст. 116 ГПК України

Повний текст рішення складено 07 вересня 2015 р.

Головуючий суддя О.В. Цісельський

Суддя Н.О. Горячук

Суддя Ю.А. Шаратов