ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08.09.15 Справа № 904/6005/15

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОМЛИН", м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕПЛОГАЗСТРОЙ", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення 50 000,00 грн.

Суддя Соловйова А.Є.

Секретар судового засідання Гаркуша К.О.

Представники:

від позивача: Кропова А.В., довіреність б/н від 17.10.2014

від відповідача: Тимошенко Д.В., довіреність № 5 від 23.03.2015

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОМЛИН» (надалі - Позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛОГАЗСТРОЙ» (надалі - Відповідач) про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів в сумі 50 000,00 грн.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 10.07.2015 порушено провадження у справі, позовна заява прийнята до розгляду.

В судовому засіданні 13.08.2015 оголошувалась перерва до 08.09.2015, відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач посилається на те що ним 11.09.2014 помилково були перераховані Відповідачу грошові кошти в сумі 50 000,00 грн., які останній не повернув Позивачу. У підтвердження своїх позовних вимог Позивач надав суду платіжне доручення №2900 від 11.09.2014.

Позивач керуючись ст.1212 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з Відповідача безпідставно отримані грошові кошти в сумі 50 000,00 грн.

Відповідач позовні вимоги не визнав, 13.08.2015 надав заперечення проти позову. В обґрунтування своїх заперечень Відповідач посилається на те, що грошові кошти в сумі 50 000,00 грн. були ним отримані від Позивача на підставі договору №10/09-ФП про надання поворотної фінансової допомоги від 10.09.2014.

В судовому засіданні 08.09.2015 оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників Позивача та Відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

11.09.2014 товариство з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОМЛИН» (Позивач) здійснило перерахування грошових коштів в сумі 50 000,00 грн. товариству з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛОГАЗСТРОЙ» (Відповідач), що підтверджується платіжним дорученням №2900 та не заперечується Відповідачем.

При цьому в платіжному дорученні №2900 від 11.09.2014 в графі «Призначення платежу» зазначено: «Надається поворотна фінансова допомога згідно договору №10/09-ФП від 10.09.2014. Сума 50000,00 грн. без ПДВ».

Позивач стверджує, що ним ніколи не укладався з Відповідачем договір поворотної фінансової допомоги №10/09-ФП від 10.09.2014, а відтак грошові кошти в сумі 50 000,00 грн. були перераховані Позивачем та відповідно отримані Відповідачем безпідставно.

Згідно зі ст.1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Враховуючи викладене, Позивач просить суд стягнути з Відповідача грошові кошти в сумі 50 000,00 грн., оскільки вони набуті Відповідачем безпідставно.

В той же час, з наданих Відповідачем документів вбачається, що 10.09.2014 між товариством з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОМЛИН» (Позивач, Сторона1) та товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛОГАЗСТРОЙ» (Відповідач, Сторона2) був укладений договір №10/09-ФП про надання поворотної фінансової допомоги (надалі - Договір), відповідно до умов якого Сторона 1 зобов'язалась передати у власність Стороні2 грошові кошти у розмірі, встановленому Договором, а Сторона2 зобов'язалась повернути їх Стороні1 (п.1.1. Договору).

Відповідно до п.2.1. Договору сума поворотної фінансової допомоги за Договором становить 50 000,00 грн. (П'ятдесят тисяч гривень).

Пунктом 4.1. Договору встановлено, що строк повернення поворотної фінансової допомоги становить до 30.12.2015.

Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Наданий Відповідачем Договір викладений в письмовій формі у вигляді єдиного документа, підписаний та скріплений печатками Позивача та Відповідача, грошові кошти в сумі 50 000,00 грн. були перераховані Позивачем Відповідачу, що підтверджується платіжним дорученням №2900 від 11.09.2014, а отже є укладений з 11.09.2014.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що грошові кошти в сумі 50 000,00 грн. були отримані Відповідачем на підставі Договору, про що також зазначено і в графі «призначення платежу» в платіжному дорученні №2900 від 11.09.2014, а відтак твердження Позивача про безпідставність отримання Відповідачем грошових коштів є необґрунтованим.

Крім того, між Позивачем та Відповідачем був складений акт звірки взаємних розрахунків, яким також підтверджується факт перерахування грошових коштів в сумі 50 000,00 грн. на підставі договору №10/09-ФП від 10.09.2014.

З урахуванням наведеного, оскільки всупереч вимог ст. 33 Господарського процесуального кодексу України Позивачем не було надано до суду доказів на підтвердження обґрунтованості своїх вимог, не доведено підставність своїх вимог, такі вимоги задоволенню не підлягають.

Заперечення Позивача щодо відсутності належних доказів факту укладання договору №10/09-ФП від 10.09.2014 через те, що Відповідачем не був наданий оригінал зазначеного договору суд оцінює критично виходячи з наступного.

За приписами статті 184 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору на основі вільного волевиявлення сторін проект договору може бути розроблений за ініціативою будь-якої із сторін у строки, погоджені самими сторонами. Укладення договору на основі вільного волевиявлення сторін може відбуватися у спрощений спосіб або у формі єдиного документа, з додержанням загального порядку укладення договорів, встановленого статтею 181 цього Кодексу.

У статті 181 Господарського кодексу України визначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно зі статтею 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (частина 1 статті 640 Цивільного кодексу України).

За приписами статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Враховуючи викладене та зважаючи на встановлені обставини стосовно того, що Позивачем були здійснені дії щодо перерахування грошових коштів в сумі 50 000,00 грн., що відповідає предмету договору №10/09-ФП від 10.09.2014, суд дійшов висновку про те, що між сторонами у справі фактично було укладено договір №10/09-ФП про надання поворотної фінансової допомоги від 10.09.2014 в спосіб, визначений ст.207 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються Позивача.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 09.09.2015.

Суддя А.Є. Соловйова