РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2015Справа №910/16713/15
За позовом Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення 411 883,60 грн.

Суддя Картавцева Ю.В.

Представники сторін:

від позивача Приходько Д.В. - представник (довіреність № 223/14 від 15.04.2014 р.)

від відповідача не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення 411 883,60 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.07.2015 р. порушено провадження у справі № 910/16713/15 , розгляд справи призначено на 14.07.2015 р.

У судове засідання 14.07.2015 р. представник відповідача не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду не виконав, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

У зв'язку з нез'явленням у судове засідання представника відповідача, невиконанням вимог ухвали суду, суд відповідно до ст. 77 ГПК України відклав розгляд справи на 11.08.2015 р., про що виніс відповідну ухвалу.

11.08.2015 р. відділом діловодства суду отримано від позивача пояснення по справі із доводами на підтвердження позовних вимог.

У судове засідання 11.08.2015 р. представник відповідача не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду не виконав, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

У зв'язку з нез'явленням у судове засідання представника відповідача, невиконанням вимог ухвали суду, суд відповідно до ст. 77 ГПК України відклав розгляд справи на 31.08.2015 р., про що виніс відповідну ухвалу.

У судове засідання 31.08.2015 р. представник відповідача не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду не виконав, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ГПК України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про порушення провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Поштові відправлення з ухвалами Господарського суду міста Києва № 910/16713/15 були направлені відповідачу за адресою, вказаною в позовній заяві (АДРЕСА_1), що відповідає адресі місцезнаходження відповідача згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

За наведених обставин та з урахуванням приписів ст. 64 ГПК України, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі, так само, як і інші ухвали суду вручені відповідачу належним чином (поштові повернення наявні в матеріалах справи).

Письмових заяв, повідомлень суду щодо поважності причин відсутності відповідача в судових засіданнях до суду не надходило.

Приписами ст. 77 Господарського процесуального кодексу України визначений перелік обставин, за яких суд відкладає розгляд справи. Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 названої статті, у разі нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу та, відповідно до п. 2 ч. 1 названої статті, у разі неподання витребуваних доказів. Однак стаття 77 ГПК України встановлює не обов'язок суду відкласти розгляд справи, а визначає лише право суду при наявності зазначених випадків.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи в судовому засіданні 31.08.2015 р. та за відсутності представника відповідача, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору.

Згідно ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами, оскільки відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи відповідачем не надано.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, в судовому засіданні 31.08.2015 р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд, -

ВСТАНОВИВ:

16 листопада 2009 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (надалі - Позивач, Кредитор) та ОСОБА_2 (далі - Відповідач, Позичальник) було укладено Кредитний договір № 010/01-23/531 (надалі - Кредитний договір), за умовами якого Позивач надав Відповідачу кредитні кошти в сумі 1 200 000,00 грн. строком до 15.11.2016 для придбання нерухомого майна під 24% річних.

21.10.2011 між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до Кредитного договору, якою змінено строки дії кредитного договору (по 30.12.2015), процентну ставку по кредиту (20%) та графік погашення кредиту відповідно.

Згідно пункту 1.1. частини № 2 Кредитного договору Позивач надає Позичальнику кредит, а Позичальник зобов'язується належним чином використати кредит та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів банку та виконати усі інші зобов'язання в порядку та строки, визначені Договором.

Відповідно до п. 2.3.2. Кредитного договору Позичальник зобов'язаний у випадку порушення умов договору сплачувати Кредитору пеню та інші штрафні санкції, передбачені цим договором.

Відповідно до п. 4.1.1 Кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами, Позичальник сплачує Кредитору пеню від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожний день прострочення.

Як зазначає позивач, та підтверджується матеріалами справи, банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором щодо надання кредиту належним чином, що підтверджуються банківською випискою щодо надання кредиту по КД 010/01-23/531 від 16.11.2009 р. по клієнту ОСОБА_2 (16.11.2009 - 27.04.2015).

Відповідно до пункту 1.9.1 Кредитного договору Кредитор має право вимагати дострокового виконання Боргових зобов'язань в цілому або у визначеній Банком частині у випадку невиконання позичальником Боргових зобов'язань. При цьому, виконання Боргових зобов'язань повинно бути проведено протягом 30-ти календарних днів з дати одержання Позичальником відповідної вимоги.

Позивач 14.05.2015 звернувся з вимогою до Відповідача про погашення заборгованості та попередив, що в разі невиконання заявлених вимог будуть вжиті інші заходи для стягнення заборгованості Позичальника за Кредитним договором, які не суперечать чинному законодавству України.

Однак пропозиції позивача врегулювати відносини щодо виконання зобов'язань за кредитним договором № 010/01-23/531 від 16.11.2009 у досудовому порядку відповідачем залишені виконання.

Таким чином, відповідач взятих на себе зобов'язань з погашення кредитної заборгованості та заборгованості по нарахованим процентам у встановлені Кредитним договором терміни за кредитним договором не виконує, у Відповідача утворилася заборгованість перед Банком, яка, за розрахунком позивача, станом на 27.04.2015 складає: 411 883,60 грн., з них: 331 060,83 грн. - заборгованість за кредитом; 48 764,36 грн. - - заборгованість за процентами; 24 755,97 грн. - пеня за тілом кредиту; 7 302,44 грн. - пеня по відсоткам.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представника позивача, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ч. 2 ст. 345 Господарського кодексу України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

У матеріалах справи наявні документи, які підтверджують факт виконання Позивачем своїх зобов'язань за Договором щодо здійснення кредитування відповідача на суму 1 200 000,00 грн.

Відповідно до норм статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У процесі розгляду справи судом встановлено, що свої зобов'язання за кредитним договором Позивач виконав належним чином, тоді як Відповідачем обов'язок щодо своєчасного погашення кредитної заборгованості згідно з погодженим графіком та відсотків за користування кредитними коштами згідно умов Договору не виконано.

Таким чином, факт порушення відповідачем умов Кредитного договору судом встановлено.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором сума кредитної заборгованості станом на 27.04.2015 р. становить 411 883, 60 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 331 060, 83 грн., заборгованості за відсотками - 48 764, 36 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 24 755, 97 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 7 302, 44 грн. Контррозрахунку суду не надано, жодних заперечень проти здійсненого Позивачем розрахунку Відповідачем не зазначено.

Перевіривши наданий Позивачем, розрахунок заборгованості за кредитом та заборгованості за відсотками, суд вважає його обґрунтованим, у зв'язку з чим дані вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо стягнення пені за прострочення сплати кредиту та пені за прострочення сплати процентів, суд зазначає таке.

У зв'язку з неналежним виконанням грошових зобов'язань за кредитним договором Позивач нарахував станом на 27.04.2015 р. пеню за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 24 755, 97 грн. та пеню за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 7 302, 44 грн.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1-2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частина 6 статті 232 ГК України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 4.1.1 Кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами, Позичальник сплачує Кредитору пеню від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожний день прострочення.

Дії відповідача є порушенням вимог кредитного договору, тому є підстави для застосування відповідальності за умовами договору, Цивільного кодексу України та Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань.

З огляду на вищенаведене, суд погоджується з розрахунком пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 24 755, 97 грн. та пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 7 302, 44 грн.

Вказаний розрахунок є вірним, таким, що відповідає матеріалам справи та умовам укладеного між сторонами договору. Контррозрахунку суми пені за прострочення сплати кредиту відповідачами не надано.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 24 755, 97 грн. та пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 7 302, 44 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки, відповідачем доказів сплати коштів на користь позивача суду не надано, документів які б підтверджували наявність розбіжностей у сумі взаєморозрахунків, а також таких, які б спростовували здійснений позивачем розрахунок суми боргу, відповідачем суду також не надано, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Витрати позивача по сплаті судового збору у сумі 8 237, 67 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (01030, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9, ) заборгованість за кредитом у розмірі 331 060 (триста тридцять одна тисяча шістдесят) гривень 83 копійки; заборгованість за відсотками у розмірі 48 764 (сорок вісім тисяч сімсот шістдесят чотири) гривні 36 копійок; пеню за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 24 755 (двадцять чотири тисячі сімсот п'ятдесят п'ять) гривень 97 копійок; пеню за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 7 302 (сім тисяч триста дві) гривні 44 копійки та суму судового збору у розмірі 8 237 (вісім тисяч двісті тридцять сім) гривень 67 копійок.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення

складено 07.09.2015 р.

Суддя Ю.В. Картавцева