РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2015Справа №910/16096/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сильван»

до Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва»

про стягнення 121 583, 67 грн.

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: Черноуз Б.І.;

від відповідача: Шевченко С.Т.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сильван» (далі-позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» (далі-відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 121 583, 67 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань щодо оплати наданих послуг за договором № 2-ДЗ від 22.01.2014.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.06.2015 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 13.07.2015 за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

У судовому засіданні 13.07.2015 та 13.08.2015 оголошувалась перерва у порядку ст. 77 ГПК України до 13.08.2015 та 27.08.2015 відповідно.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позову, при цьому про наявність боргу перед позивачем за виконані роботи не заперечував.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 27.08.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

22.01.2014 між Комунальним підприємством «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сильван» укладено договір № 2-ДЗ, умовами якого передбачено, що відповідач доручає, а позивач зобов'язується нести профілактичний нагляд та проводити своєю робочою силою у 2014 році дезінсекцію.

Відповідно до п. 2.1. договору, позивач зобов'язується у 2014 році виконати відповідачу послуги з дезінсекції в підвальних приміщеннях житлових будинків на площі 220 559, 08 м2 , а відповідач - їх прийняти і оплатити.

Позивач проводить дезінсекцію в підвальних приміщеннях житлових будинків на всій площі один раз в квартал (п. 2.3. договору).

Згідно п. 4.1. договору, розрахунки проводяться в безготівковій формі на розрахунковий рахунок позивача після пред'явлення позивачем рахунку на оплату послуг та після підписання сторонами акта виконаних робіт на минулий квартал на підставі актів виконаних робіт складених по кожному будинку окремо.

Підписаний акт є підтвердженням прийняття виконаних належним чином і в повному обсязі дезінсекції в підвальних приміщеннях житлових будинків.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що надання послуг з дезінсекції в підвальних приміщеннях житлових будинків на площі 220 559, 08 м2 здійснюється щоквартально протягом року по кожному будинку згідно дислокації та плану робіт.

Умовами п. 6.1.1. договору передбачено, що відповідач зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за надані послуги.

Даний договір набирає чинності з 22.01.2014 року і діє по 31.12.2014 року (п. 10.1 договору).

11.07.2014 між Комунальним підприємством «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сильван» укладено додаткову угоду до договору № 2-ДЗ від 22.01.2014, відповідно до якої сторони виклали п. 1.1. договору в наступній редакції:

Відповідач доручає, а позивач зобов'язується нести профілактичний нагляд та проводити своєю робочою силою у 2014 році дезінсекцію, розмір площі, що обробляється - 319 489, 35 м2.

31.12.2014 Комунальним підприємством «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сильван» укладено додаткову угоду до договору № 2-ДЗ від 22.01.2014, відповідно до якої сторони виклали п. 10.1. договору в наступній редакції:

Даний договір пролонгується до 28 лютого 2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем були надані послуги згідно умов договору на загальну суму 147 370, 27 грн., а відповідачем прийняті надані послуги, що підтверджується актами проведення робіт з дезінсекції ЖРЕО № 407 Дніпровського району м. Києва в межах розрахунку тарифів за І, ІІ, ІІІ, ІV квартал 2014 та І квартал 2015, а також актами виконаних робіт:

за І квартал 2014 від 31.03.2014 на суму 23 020, 79 грн.;

за ІІ квартал 2014 від 27.06.2014 на суму 23 020, 79 грн.;

за ІІІ квартал 2014 від 30.09.2014 на суму 33 546, 38 грн.;

за ІV квартал 2014 від 28.11.2014 на суму 34 098, 03 грн.;

за І квартал 2015 від 27.02.2015 на суму 33 684, 28 грн., які підписані представниками сторін і скріплені їх печатками та актом звіряння взаєморозрахунків станом на 01.05.2015, підписаного представниками сторін і скріпленого їх печатками.

Проте, відповідач за надані послуги розрахувався частково, в результаті чого за останнім утворилась заборгованість у сумі 121 583, 67 грн.

Так, позивач звернувся до відповідача з претензією-вимогою від 23.04.2015 № 04/15-4, в якій просив останнього сплатити заборгованість за надані послуги у розмірі 121 583, 67 грн. шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позивача, яка отримана відповідачем 23.04.2015, що підтверджується відтиском печатки Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» за вх. № (копія в матеріалах справи).

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання щодо оплати наданих послуг, зокрема погашення заборгованості у розмірі 121 583, 67 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 2-ДЗ від 22.01.2014, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором про надання послуг.

Так, згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання за договором належним чином, надав передбачені договором послуги, які прийняті відповідачем без зауважень по актам проведення робіт з дезінсекції ЖРЕО № 407 Дніпровського району м. Києва в межах розрахунку тарифів за І, ІІ, ІІІ, ІV квартал 2014 і І квартал 2015 та актам виконаних робіт.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач оплати наданих позивачем послуг у повному обсязі не провів, доказів зворотного суду не надав.

Крім того, наданий відповідачем акт звірення взаєморозрахунків станом на 01.05.2015 про відсутність заборгованості перед позивачем, не приймається судом як належний доказ, оскільки останній відноситься до договору № 1-ДР від 22.01.2014.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України вставлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договору № 2-ДЗ від 22.01.2014, положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення 121 583, 67 грн. заборгованості.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сильван» задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» (02002, м. Київ, вул. Челябінська, буд. 9-Г, ідентифікаційний код - 38133008) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сильван» (04208, м. Київ, вул. В. Порика, 3-А, квартира 41, ідентифікаційний код - 23151500) 121 583 (сто двадцять одну тисячу п'ятсот вісімдесят три) грн. 67 коп. - заборгованості та 2 431 (дві тисячі чотириста тридцять одну) грн. 67 коп. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 02.09.2015.

Суддя Бондарчук В.В.