ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2015 р. Справа № 911/3733/14

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Заступника прокурора Деснянського району м. Києва в інтересах держави в особі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, м. Київ

Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Вишгородського районного комунального підприємства "Вишгородтепломережа", Київська область, м. Вишгород

про стягнення 674864,30 грн.

за участю представників:

від прокурора: Дерунов Д.С. (посв. № 004715 від 20.09.2012 р.);

від позивача 1: ОСОБА_1 (дов. № 01/17-0397 від 19.02.2015 р.);

від позивача 2: ОСОБА_2 (дов. № 14-124 від 13.05.2014 р.);

від відповідача: ОСОБА_3 (дов. № 895/08 від 12.05.2015 р.)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Заступник прокурора Деснянського району м. Києва (далі прокурор) звернувся до господарського суду Київської області з позовом в інтересах держави в особі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України (далі позивач 1), публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі позивач 2) до Вишгородського районного комунального підприємства "Вишгородтепломережа" (далі відповідач) про стягнення 237283,12 грн. пені, 22377,05 грн. інфляційних втрат, 59123,19 грн. 3 % річних та 356080, 94 грн. штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем свого обовязку щодо оплати у повному обсязі за поставлений позивачем 2 природний газ згідно договору № 12/704-ТЕ-17 купівлі-продажу природного газу від 28.08.2012 р.

Рішенням господарського суду Київської області від 06.11.2014 р. у справі 911/3733/14 позов заступника прокурора Деснянського району м. Києва задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача-2 235482,54 грн. пені, 22223,60 грн. інфляційних збитків, 58707,73 грн. 3 % річних, 356080,94 штрафу; в задоволені інших позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2015 р. рішення господарського суду Київської області від 06.11.2014 р. по справі № 911/3733/14 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 21.05.2015 р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2015 р. та рішення господарського суду Київської області 06.11.2014 р. у даній справі скасовано та справу направлено на новий розгляд до господарського суду Київської області.

Відповідно ч. 3 ст. 2-1 ГПК України автоматизованою системою документообігу суду визначено суддю Рябцеву О.О. для розгляду справи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.06.2015 р. прийнято справу № 911/3733/14 до провадження; розгляд справи призначено на 07.07.2015р.

В судових засіданнях 07.07.2015 р. та 23.07.2015 р. було оголошено перерву до 23.07.2015 р. та 03.08.2015 р. відповідно.

07.07.2015 р. до господарського суду Київської області від представника позивача 1 надійшли письмові пояснення № 17/1448 від 30.06.2015 р., в яких позивач 1 просить суд задовольнити позовну заяву прокуратури в повному обсязі.

07.07.2015 р. до господарського суду Київської області від представника позивача 2 надійшли пояснення від 07.07.2015 р., в яких позивач 2 просить суд задовольнити позов в повному обсязі.

07.07.2015 р. до господарського суду Київської області від представника відповідача надійшли письмові пояснення № 1361/08 від 07.07.2015 р., в яких відповідач зазначає, що відповідно до контррозрахунку відповідача сума пені до стягнення складає 170934,67 грн., 7 % штрафу 214215,65 грн., 3 % річних 45805,53 грн., інфляційних втрат 14993,30 грн. Крім того, посилаючись на відсутність у комунального підприємства джерел на покриття збитків у звязку із нарахованими штрафними санкціями, оскільки на сьогодні згідно з чинним законодавством відсутній механізм стягнення пені з населення, відповідач просить суд зменшити розмір неустойки, а саме пені у сумі 170934,67 грн. та 7 % штрафу у суму 214215,65 грн. на 50 % та задовольнити її у відповідних розмірах 85467,33 грн. та 107107,83 грн.

23.07.2015 р. до господарського суду Київської області від представника відповідача надійшли письмові пояснення № 1343/08 від 23.07.2015 р.

Прокурор в судових засіданнях 07.07.2015 р., 23.07.2015 р., 03.08.2015 р. та 26.08.2015 р. позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник позивача 1 в судових засіданнях 07.07.2015 р., 23.07.2015 р., 03.08.2015 р. та 26.08.2015 р. позовні вимоги підтримав.

Представник позивача 2 в судових засіданнях 07.07.2015 р., 23.07.2015 р., 03.08.2015 р. та 26.08.2015 р. позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судових засіданнях 07.07.2015 р., 23.07.2015 р., 03.08.2015 р. та 26.08.2015 р. позов визнав частково з підстав, зазначених в письмових поясненнях № 1361/08 від 07.07.2015 р.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення прокурора та представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

28.08.2012 р. між публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та Вишгородським районним комунальним підприємством "Вишгородтепломережа" (покупець) було укладено договір № 12/704-ТЕ-17 купівлі-продажу природного газу, згідно умов п. 1.1. якого продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2012 р. природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "НАК "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Відповідно до п. 1.2. договору газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та релігійними організаціями.

Згідно п. 2.1. договору продавець передає покупцеві з 01.08.2012 р. по 31.12.2012 р. газ обсягом до 5450, 00 тис. куб. м., у тому числі по місяцях кварталів (тис. куб. м.): липень 0, серпень 0, вересень 0, жовтень 950,00, листопад 1700,00, грудень 2800,00. III квартал 0, IV квартал 5 450,00.

Відповідно до п. 5.1. договору ціна (граничний рівень ціни) на газ для теплопостачальних підприємств та послуги з його транспортування установлюються Національною комісією регулювання електроенергетики України.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що ціна за 1000 куб. м. природного газу становить 1091,00 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб. м. природного газу 1091,00 грн., крім того ПДВ 20 % - 218,20 грн., всього з ПДВ 1309,20 грн.

Відповідно до п. 5.5. договору загальна сума вартості газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок газу.

Згідно п. 6.1. договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 11.1. договору визначено строк його дії, згідно якого цей договір набуває чинності з дати його підписання повноважними представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01 серпня 2012 р. і діє у частині поставки газу до 31 грудня 2012 року, а в частині розрахунків до їх повного здійснення.

На виконання умов договору НАК "Нафтогаз України" у період жовтень-грудень 2012 р. було передано у власність відповідачу природний газ на загальну суму 5222791,54 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі природного газу за жовтень від 27.11.2012 р. на суму 697467,13 грн., за листопад від 25.12.2012 р. на суму 1652550,79 грн. та за грудень від 31.12.2012 р. на суму 2872773,62 грн., однак відповідач за отриманий природний газ повністю розрахувався лише 01.04.2014 р. з порушенням встановлених договором строків оплати.

Скеровуючи справу на новий розгляд, Вищий господарський суд України в постанові від 21.05.2015 р. зазначив, що розглядаючи спір, судами належним чином не досліджувались банківські виписки та платіжні-доручення, наявні в матеріалах справи, та не з'ясовувались призначення платежів, які здійснювались відповідачем, зокрема, і 01.04.2014. Судами не з'ясовувались обставини щодо вчинення сторонами дій на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 11.06.2012 № 517, зокрема, щодо укладення договору про організацію взаєморозрахунків, який, у відповідності до пункту 4 Порядку, є підставою для проведення розрахунків з погашення заборгованості. Таким чином, судами належним чином не встановлено, за якими договорами відбувались розрахунки за поставлений газ. Відтак, обставини справи щодо порядку і строку проведення розрахунків за природний газ залишились недослідженими.

Відповідно до ч. 1 ст. 111-12 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

З приводу зазначеного судом встановлено наступне.

З наявних в матеріалах справи довідок про операції по підприємству "Вишгородтепломережа КП БМР" з 01.08.2012 р. по 28.02.2014 р. та платіжного доручення № 5 від 01.04.2014 р. вбачається, що відповідач в повному обсязі розрахувався за отриманий за договором № 12/704-ТЕ-17 від 28.08.2012 р. природний газ.

Проте, оскільки, за твердженням прокурора, вказаний розрахунок було здійснено відповідачем з порушення встановлених договором № 12/704-ТЕ-17 від 28.08.2012 р. строків, прокурор просить суд стягнути з Вишгородського районного комунального підприємства "Вишгородтепломережа" 237283,12 грн. пені, 356080,94 грн. штрафу, 22377,05 грн. інфляційних втрат та 59123,19 грн. 3 % річних.

Як встановлено господарським судом під час нового розгляду справи, 24.12.2012 р. на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 11.06.2012 № 517 "Про затвердження Порядку та умов надання у 2012 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування" між НАК "Нафтогаз України", Вишгородським районним комунальним підприємством "Вишгородтепломережа", Головним управлінням Державної казначейської служби України у Київській області, Головним фінансовим управлінням Київської обласної державної адміністрації та Фінансовим управлінням Вишгородської райдержадміністрації було укладено договір про організацію взаєморозрахунків № 1324/517з (договір 1), предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до статті 23 Закону України "Про Державний бюджет України на 2012 рік".

За умовами зазначеного договору сторони дійшли згоди погасити заборгованість відповідача за договором № 12/704-ТЕ-17 від 28.08.2012 р. на суму 833388,00 грн.

Платіжним дорученням № 6 від 27.12.2012 р. відповідач перерахував позивачу-2 833388,00 грн. з призначенням платежу: «погашення заборгованості за спож природ газ в 2012р. зг з дог від 28.08.2012р. № 12/704-ТЕ-17 згідно ПКМУ № 517 від 11.06.2012р. та ст. 23 ЗУ «Про Державний бюджет на 2012р.» договір № 1324/517з від 24.12.2012р.».

Також, 14.02.2014 р. на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 №30 "Про затвердження Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування" між НАК "Нафтогаз України", Вишгородським районним комунальним підприємством "Вишгородтепломережа", Головним управлінням Державної казначейської служби України у Київській області, Департаментом фінансів Київської обласної державної адміністрації, Управлінням фінансів Вишгородської райдержадміністрації та Вишгородською районною державною адміністрацією було укладено договір про організацію взаєморозрахунків № 212/30 (договір 2), предметом якого є організація та проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до статей 14, 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік".

За умовами зазначеного договору сторони дійшли згоди погасити заборгованість відповідача за договором № 12/704-ТЕ-17 від 28.08.2012 р. на суму 442742,20 грн.

Платіжним дорученням № 5 від 01.04.2014 р. відповідач перерахував позивачу-2 442742,20 грн. з призначенням платежу: «за природній газ 2012р. по договору від 28.08.2012р. № 12/704-ТЕ-17, згідно до договору № 212/30 від 14.02.2014р.».

Відповідно до пп. 2, 3 п. 10 договору 1 та пп. 2, 3 п. 11 договору 2 сторони зобов'язалися: не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору; перерахувати кошти наступній стороні.

Сторони засвідчують, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовного предмета спору (п. 15 договору 1 та п. 16 договору 2).

З огляду на викладене, уклавши договори про організацію взаєморозрахунків № 1324/517з від 24.12.2012 та № 212/30 від 14.02.2014 р., сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, отриманий за період, на зобовязання за яким прокурором було нараховано пеню, штраф, 3 % річних та інфляційні втрати, які є предметом розгляду у даній справі, а відтак для застосування санкцій, передбачених пунктом 7.2. договору № 12/704-ТЕ-17 від 28.08.2012 р., та наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, необхідно щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договорами про організацію взаєморозрахунків.

Аналогічна правова позиція про відсутність правових підстав для стягнення пені, штрафу, 3 % річних та інфляційних втрат за порушення грошового зобов'язання по оплаті вартості поставленого газу у разі укладення договору про організацію взаєморозрахунків, викладена у постановах Верховного Суду України від 09.09.2014 р. у справі № 5011-1/1043-2012-42/528-2012 та від 25.03.2015 р. у справі № 924/1265/13.

При цьому, наявні в матеріалах справи спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 р. № 20 не приймаються судом до уваги, оскільки до вказаних протокольних рішень сторонами не було укладено договорів, якими би було внесено зміни до порядку і строків проведення розрахунків за природний газ, отриманий на підставі договору № 12/704-ТЕ-17 від 28.08.2012 р.

Враховуючи зазначене, господарський суд дійшов висновку, що оскільки сторонами змінено порядок і строк проведення розрахунку за природний газ за договором № 12/704-ТЕ-17 від 28.08.2012 р. в частині сплати відповідачем 833388,00 грн. за поставлений в жовтні-листопаді 2012 р. природний газ та 442742,20 грн. за поставлений в грудні 2012 р. природний газ, то наданий прокурором розрахунок пені, інфляційних втрат та 3% річних є невірним, оскільки він здійснений без урахування вказаних змін.

Згідно з п. 7.2 договору № 12/704-ТЕ-17 від 28.08.2012 р. у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. договору, покупець зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 відсотків від суми простроченого платежу.

Так, як вбачається з наявного в матеріалах справи розрахунку штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат, прокурор просить суд стягнути з відповідача 237283,12 грн. пені, що нараховані за період з 14.11.2012 р. по 29.12.2012 р. на заборгованість за жовтень 2012 р. у сумі 697467,13 грн., за період з 14.12.2012 р. по 11.04.2013 р. на заборгованість за листопад 2012 р. у сумі 1652550,79 грн. з урахуванням часткових проплат, за період з 14.01.2013 р. по 13.07.2013 р. на заборгованість за грудень 2012 р. у сумі 2872773,62 грн. з урахуванням часткових проплат.

Проте, з урахуванням встановлених судом обставин, прокурором неправомірно нараховано пеню за період з 24.12.2012 р. по 29.12.2012 р. на заборгованість за жовтень 2012 р. у сумі 697467,13 грн., оскільки з 24.12.2012 р. порядок і строк проведення розрахунку між сторонами на вказану суму було змінено, та за період з 24.12.2012 р. по 29.12.2012 р. на заборгованість за листопад 2012 р. у сумі 1652550,79 грн., оскільки з 24.12.2012 р. порядок і строк проведення розрахунку між сторонами було змінено на суму 135920,87 грн., на яку з цієї дати відповідно зменшилась заборгованість відповідача.

Крім того, прокурором під час здійснення розрахунку пені включено в періоди прострочення день фактичної сплати відповідачем суми заборгованості (її часткової оплати), що суперечить роз'ясненням Пленуму Вищого господарського суду України, викладеним в п. 1.9. постанови № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань».

Таким чином, відповідно до вірного розрахунку, здійсненого судом в межах заявлених позовних вимог за період з 14.11.2012 р. по 23.12.2012 р. на заборгованість за жовтень 2012 р., за період з 14.12.2012 р. по 10.04.2013 р. на заборгованість за листопад 2012 р. та за період з 14.01.2013 р. по 13.07.2013 р. на заборгованість за грудень 2012 р. з урахуванням часткових проплат, внесених сторонами в порядок і строки проведення розрахунків змін та відповідно вірних дат початку і закінчення періодів прострочення, сума пені становить 233829,81 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 2.

Прокурор на підставі п. 7.2. договору також просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 2 за прострочення понад 30 днів оплати отриманого у жовтні-грудні 2012 р. природного газу 356080,94 грн. штрафу, нарахованого на заборгованість за отриманий у жовтні-грудні 2012 р. природний газ.

Враховуючи, що заборгованість відповідача за отриманий у жовтні 2012 р. природний газ у сумі 697467,13 грн., за отриманий у листопаді 2012 р. природний газ у сумі 1516629,92 грн. та за отриманий у грудні 2012 р. природний газ у сумі 2872773,62 грн. існувала більше ніж 30 днів, а наданий розрахунок штрафу є арифметично вірним, позовна вимога про стягнення з відповідача 356080,94 грн. штрафу підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Прокурор просить суд стягнути з відповідача 22377,05 грн. інфляційних втрат, що нараховані за листопад 2012 р. - грудень 2012 р. на заборгованість за жовтень 2012 р. у сумі 697467,13 грн., за період грудень 2012 р. березень 2013 р. на заборгованість за листопад 2012 р. у сумі 1652550,79 грн. з урахуванням часткових проплат та за період січень 2013 р. березень 2014 р. на заборгованість за грудень 2012 р. у сумі 2872773,62 з урахуванням часткових проплат та 59123,19 грн. 3% річних, нарахованих за період з 14.11.2012 р. по 29.12.2012 р. на заборгованість за жовтень 2012 р. у сумі 697467,13 грн., за період з 14.12.2012 р. по 11.04.2013 р. на заборгованість за листопад 2012 р. у сумі 1652550,79 грн. з урахуванням часткових проплат, за період з 14.01.2013 р. по 01.04.2014 р. на заборгованість за грудень 2012 р. у сумі 2872773,62 грн. з урахуванням часткових проплат.

Однак, наданий розрахунок інфляційних втрат є невірним з огляду на наступне.

Відповідно до абзаців 2, 3 п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Враховуючи викладене, прокурором неправомірно нараховано інфляційні втрати за періоди, в яких заборгованість відповідача існувала менше місяця, а саме за листопад-грудень 2012 р. на прострочену заборгованість за жовтень 2012 р., оскільки заборгованість за поставлений у вказаний місяць природний газ виникла у відповідача 14.11.2012 р. та припинилась 24.12.2012 р., за грудень 2012 р. на прострочену заборгованість за листопад 2012 р., оскільки заборгованість відповідача виникла 14.12.2012 р., та за січень 2013 р. та лютий-березень 2014 р. на прострочену заборгованість за грудень 2012 р., оскільки заборгованість за поставлений у вказаний місяць природний газ виникла у відповідача 14.01.2013 р. та припинилась 14.02.2014 р. відповідно.

Крім того, позивачем неправомірно нараховано інфляційні втрати на заборгованості, на які вже були нараховані інфляційні втрати.

Таким чином, відповідно до вірного розрахунку, здійсненого судом за січень-березень 2013 р. на прострочену заборгованість відповідача за листопад 2012 р. та за лютий 2013 р. - січень 2014 р. на прострочену заборгованість відповідача за грудень 2012 р., інфляційні втрати становлять 1643,32 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 2.

Що стосується наданого прокурором розрахунку 3% річних, то він також є невірним, оскільки як вже зазначалось з урахуванням встановлених судом обставин, прокурором неправомірно нараховано 3% річних за період з 24.12.2012 р. по 29.12.2012 р. на заборгованість за жовтень 2012 р. у сумі 697467,13 грн. (з 24.12.2012 р. порядок і строк проведення розрахунку між сторонами на вказану суму було змінено), за період з 24.12.2012 р. по 29.12.2012 р. на заборгованість за листопад 2012 р. у сумі 1652550,79 грн. (з 24.12.2012 р. порядок і строк проведення розрахунку між сторонами було змінено на суму 135920,87 грн., на яку з цієї дати відповідно зменшилась заборгованість відповідача), та з 14.02.2014 р. по 01.04.2014 р. на заборгованість за грудень 2012 р. у сумі 442742,20 грн. (з 14.02.2014 р. порядок і строк проведення розрахунку між сторонами на вказану суму було змінено).

Крім того, прокурором під час здійснення розрахунку 3% річних включено в періоди прострочення день фактичної сплати відповідачем суми заборгованості (її часткової оплати), що суперечить роз'ясненням Пленуму Вищого господарського суду України, викладеним в п. 1.9. постанови № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань».

Таким чином, відповідно до вірного розрахунку, здійсненого судом в межах заявлених позовних вимог за період з 14.11.2012 р. по 23.12.2012 р. на заборгованість за жовтень 2012 р., за період з 14.12.2012 р. по 10.04.2013 р. на заборгованість за листопад 2012 р. та за період з 14.01.2013 р. по 13.02.2014 р. на заборгованість за грудень 2012 р. з урахуванням часткових проплат, внесених сторонами в порядок і строки проведення розрахунків змін та відповідно вірних дат початку і закінчення періодів прострочення, сума 3% річних становить 56691,34 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 2.

Як вже зазначалось, відповідач у своїх письмових поясненнях № 1361/08 від 07.07.2015 р. просить суд зменшити розмір неустойки у звязку з відсутністю у комунального підприємства джерел на покриття збитків у звязку із нарахованими штрафними санкціями, оскільки на сьогодні згідно з чинним законодавством відсутній механізм стягнення пені з населення.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

У процесі розгляду справи відповідачем відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, що б підтверджували наявність виняткових обставин, що є підставою відповідно до положень ст. 233 Господарського кодексу України, ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України для реалізації судом права на зменшення розміру штрафних санкцій.

При цьому, судом враховано, що зобовязання з оплати отриманого у грудні 2012 р. газу відповідачем було виконане з тривалим терміном прострочення, який складає більше року.

Таким чином, оскільки при розгляді зазначеного клопотання судом не встановлено виняткових обставин, то суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру пені та штрафу.

Оскільки позов поданий прокурором, який звільнений від сплати судового збору, то судовий збір відповідно до ст. 49 ГПК України підлягає стягненню з відповідача в доход державного бюджету України пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 33, 34, 44, 49, статтями, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

Стягнути з Вишгородського районного комунального підприємства "Вишгородтепломережа" (07300, Київська обл., Вишгородський р-н, м. Вишгород, вул. Кургузова, 3-В, код 13713569) на користь публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, Шевченківський р-н, вул. Богдана Хмельницького, 6, код 20077720) 233829,81 грн. (двісті тридцять три тисячі вісімсот двадцять дев'ять грн. 81 коп.) пені, 356080,94 грн. (триста пятдесят шість тисяч вісімдесят грн. 94 коп.) штрафу, 1643,32 грн. (одну тисячу шістсот сорок три грн. 32 коп.) інфляційних втрат, 56691,34 грн. (пятдесят шість тисяч шістсот девяносто одну грн. 34 коп.) 3% річних.

2. В іншій частині позову відмовити.

3. Стягнути з Вишгородського районного комунального підприємства "Вишгородтепломережа" (07300, Київська обл., Вишгородський р-н, м. Вишгород, вул. Кургузова, 3-В, код 13713569) в доход державного бюджету України 12964,91 грн. (дванадцять тисяч девятсот шістдесят чотири грн. 91 коп.) судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Суддя О.О. Рябцева

Рішення підписано 04.09.2015 р.