РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2015Справа №910/16034/15
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Розенберг-Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аівент"

про стягнення 181 614,83 грн.

Суддя Ярмак О.М.

Представники :

Від позивача: Перерва Т.О. за дов.

Від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Пред'явлені вимоги про стягнення 181 614,83 грн. заборгованості, з яких: 103 698,87 грн. основного боргу за отриманий товар по договору поставки № 13/05 від 22.02.2013, 36 863,71 грн. штрафу, 33 793,13 грн. інфляційних втрат, 2 759,12 грн. 3% річних, 4500,00 грн. витрат позивача на юридичні послуги.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.06.2015 порушено провадження у справі № 910/16034/15, розгляд справи призначено на 11.08.2015.

10.08.2015 через канцелярію суду представником позивача подано документи для долучення до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 11.08.2015 розгляд справи відкладено на 11.08.2015.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач письмового відзиву на позов не надав, свого представника у засідання суду 11.08.2015, 25.08.2015 не направив, про дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується підписом представника відповідача на повідомленнях про вручення поштових відправлень - ухвал суду.

За таких обставин, справа розглядається за наявними у ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

22.02.2013 між позивачем (продавець за договором) та відповідачем (покупець) був укладений договір поставки № 13/05, в порядку та на умовах якого постачальник зобов'язався поставити і передати у власність покупцю вентиляційне обладнання, перелік, найменування та вартість якого визначена сторонами у Специфікаціях до договору, а покупець - прийняти та своєчасно оплатити товар.

Відповідно до п.3.1 договору, загальна вартість товару за цим договором визначається згідно Специфікації та складає 737 274,28 грн.

Згідно п.3.2 договору, покупець зобов'язується перерахувати на поточний рахунок продавця авансовий платіж у розмірі 25% від загальної вартості даного договору протягом 3 банківських днів з дати його підписання сторонами

Остаточний розрахунок, у розмірі 75% від загальної вартості даного договору перераховується покупцем на поточний рахунок продавця протягом 3 банківських днів з моменту отримання повідомлення про надходження товару на склад продавця (п.3.3).

Сторони у п.3.5 договору узгодили, що оскільки продукція на 100% імпортного походження, то при зміні встановленого НБУ курсу гривні до Євро (10,54 грн.) більш ніж на 2% на день оплати в порівнянні з тим курсом, який був встановлений на день підписання сторонами даного договору, вартість товару, згідно п.3.3 договору, буде змінена пропорційно зміні курсу гривні до Євро.

Матеріалами справи встановлено, що позивач на виконання умов договору виставив для оплати рахунки-фактури та в подальшому за видатковими накладними № РН-0000106 від 30.04.2013 на суму 471 445,04 грн., № РН-0000111 від 08.05.2013 на суму 111 259,02 грн., № РН-0000110 від 14.05.2013 на суму 121 030,37 грн., №РН-0000121 від 23.05.2013 на суму 33 539,86 грн., копії яких долучені до матеріалів справи, передав, а уповноважений за довіреністю представник відповідача прийняв товар на суму 737274,29 грн.

Згідно розрахунку позивача, неоплаченим залишився товар на суму 44 759,11 грн.

З урахуванням п.3.5 договору позивач, враховуючи курсову різницю між гривнею та Євро (станом на час підписання договору курс Євро становив 10,54 грн., станом на час звернення до суду 18.06.2015 курс Євро становив 24,4193 грн.), розраховує заборгованість відповідача у розмірі 103 698,87 грн.

Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Доказів здійснення оплати відповідачем суми 103 698,87 грн. вартості поставленого товару, що залишилась неоплаченою, в тому числі в установлені договорами строки, суду не надано.

Несплата відповідачем вартості отриманого товару по договору є порушенням договірних зобов'язань та вимог ст. ст. 525, 526, ч.1 ст. 692 ЦК України.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Пунктом 5.3 договору передбачено, що у випадку недотримання умов оплати, що передбачені в п.3.3 даного договору, покупець сплачує продавцю, за вимогою останнього, штраф в розмірі 5% від вартості договору.

Позивачем нараховано 36 863,71 грн. штрафу, що є обґрунтованим.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заявлені позивачем 2 759,12 грн. інфляційних втрат, 2759,12 грн. 3% річних за період з 30.05.2013 по 18.06.2015 прострочення виконання зобов'язання, нараховані на суму 44 759,11 грн. боргу після перевірки розрахунку задовольняються в частині стягнення 2759,12 грн. 3% річних за вказаний період.

Вимоги щодо стягнення 2 759,12 грн. інфляційних втрат судом не задовольняються, виходячи з наступного.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входить до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 1 жовтня 2014 р. у справі N 6-113цс14).

При цьому, умовами п.3.5 договору вже передбачено право продавця при зміні встановленого НБУ курсу гривні до Євро (10,54 грн.) більш ніж на 2% на день оплати в порівнянні з тим курсом, який був встановлений на день підписання сторонами даного договору, застосувати заходи та змінити вартість товару, згідно п.3.3 договору, пропорційно зміні курсу гривні до Євро.

Таким чином, підстави для нарахування та стягнення інфляційних втрат у даному випадку відсутні.

Відповідач письмового відзиву та свого контррозрахунку суми позову не надав, стверджувань позивача не спростував.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині стягнення 103 698,87 грн. основного боргу за отриманий товар по договору поставки № 13/05 від 22.02.2013, 36 863,71 грн. штрафу, 2 759,12 грн. 3% річних. В решті позову належить відмовити.

Судові витрати по сплаті судового збору, згідно ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Заявлені позивачем витрати на юридичні послуги у сумі 4500,00 грн. задоволенню не підлягають, оскільки за змістом частини 3 статті 48 та частини 5 ст. 49 ГПК України у їх сукупності можливе покладення на сторону у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні п.1 ст.1 та ч.1 ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі (п.6.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» № 7 від 21.02.2013).

Представником позивача у даній справі виступала Перерва Т.О. на підставі довіреності б/н від 06.07.2015.

З наданих позивачем договору № 145 про надання юридичних послуг щодо захисту інтересів товариства у суді від 16.06.2015, укладеного між ТОВ «Розенберг-Україна» та Приватною юридичною фірмою «Адвокат», рахунку № 30 від 16.06.2015 на суму 4500 грн. передплати за юридичні послуги згідно договору № 145 від 16.06.2015, платіжного доручення № 308 від 17.06.2015 про оплату 4500 грн. за юридичні послуги згідно дог. № 145 від 16.06.2015 на рахунок ПЮФ «Адвокат» вбачається надання позивачу оплату юридичних послуг, а не адвоката.

Керуючись ст.ст. 33, 44, 48, 49, 75, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

1. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аівент" (01010, м.Київ, провулок Бехтерівський, 4, літ.А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Розенберг-Україна" (04114, м.Київ, вул.Добровицька, 28, ) 103 698 (сто три тисячі шістсот дев'яносто вісім) грн. 87 коп. основного боргу, 36 863 (тридцять шість тисяч вісімсот шістдесят три) грн. 71 коп. штрафу, 2 759 (дві тисячі сімсот п'ятдесят дев'ять) грн. 12 коп. 3% річних, 2866 (дві тисячі вісімсот шістдесят шість) грн. 43 коп. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

2. В решті позову відмовити.

Суддя О.М.Ярмак