ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.15 Справа№ 914/2333/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Кредобанк», м.Львів

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.Стебник Львівської області

про стягнення 7861,09грн.

Суддя Щигельська О.І.

при секретарі Зарицькій О.Р.

Представники:

від позивача: Столярський М.С. - представник за довіреністю

від відповідача: не з'явився

Суть спору: позов заявлено Публічним акціонерним товариством «Кредобанк», м.Львів до Публічним акціонерним товариством «Кредобанк», м.Львів до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.Стебник Львівської області про стягнення 7784,39грн., з яких 6884,21грн. неповернутої суми овердрафту, 883,71грн. пені по основній сумі кредиту та 16,47грн. пені по прострочених відсотках.

Ухвалою суду від 16.07.2015р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні на 05.08.2015р. Ухвалою суду від 05.08.2015р. розгляд справи відкладено на 19.08.2015р. у зв'язку з неявкою сторін. Ухвалою суду від 27.08.2015р. розгляд справи відкладено на 27.08.2015р. у зв'язку з неявкою відповідача.

ПАТ «Кредобанк» долучено до матеріалів справи додаткові документи (вх.№35515/15 від 25.08.2015р.) та подано заяву (вх.№3741/15 від 25.08.2015р.) про збільшення розміру позовних вимог, якою просив стягнути з відповідача 7861,09грн., з яких 5849,21грн. неповернутої суми овердрафту, 1995,41грн. пені по основній сумі кредиту та 16,47грн. пені по прострочених відсотках. Вказану заяву підтримано повноважним представником позивача в судовому засіданні 27.08.2015р.

У відповідності до ч.4 ст.22 ГПК України, позивач, серед іншого, вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог. Зважаючи на те, що ПАТ «Кредобанк» при поданні заяви дотримано встановленого законом порядку, в тому числі, й щодо направлення відповідачу копії такої заяви з додатками, судом прийнято заяву про збільшення позовних вимог, подальший розгляд справи відбувається з її врахуванням.

Представнику позивача роз'яснено права згідно ст.ст.20, 22 ГПК України.

Повноважний представник позивача в судовому засіданні 27.08.2015р. позовні вимоги підтримав повністю з підстав, вказаних у позовній заяві та заяві про збільшення розміру позовних вимог. Ствердив, зокрема, що в лютому 2014 року між позивачем та відповідачем - ФО-П ОСОБА_1 укладено договір про надання овердрафту, за яким відповідачу встановлено кредитний ліміт в розмірі 20000,00грн. та надано кредитні кошти. Проте, останній взятих на себе за договором зобов'язань належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість, що складається з неповернутої суми овердрафту, пені по основній сумі кредиту та по прострочених відсотках, що й зумовило звернення до суду із позовною заявою. Просив позов задоволити.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання 27.08.2015р. повторно не забезпечив, письмового відзиву на позовну заяву та витребуваних судом документів не подав, поважності причин неявки суду не повідомив, хоча про час та місце проведення судового засідання його повідомлено належним чином.

Суд, у відповідності до ст.75 ГПК України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, в яких достатньо доказів для прийняття рішення по суті спору, у відповідності до ч.3 ст. 4-3 ГПК України судом створювались сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, у зв'язку із чим передбачені у ст.77 ГПК України підстави для відкладення розгляду справи не вбачаються.

Розглянувши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлено наступне.

Між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» (банк за договором, позивач по справі) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (позичальник за договором, відповідач по справі) укладено договір №07/14-о про надання овердрафту від 12.02.2014р., за яким банк зобов'язався надати позичальнику овердрафт, тобто надати у його власність грошові кошти у національній валюті для оплати наданих ним розрахункових документів в разі недостатності коштів на його поточному рахунку в межах встановленого максимального ліміту заборгованості в розмірі та на умовах, обумовлених цим договором, а позичальник - повернути його і сплатити проценти та комісії за користування ним (р.1).

На виконання взятих на себе зобов'язань, позивачем, у відповідності до п.2.1 договору, встановлено кредитний ліміт заборгованості по овердрафту в розмірі 20000,00грн.

Підставою надання банком овердрафту, згідно з умовами договору, є подання позичальником в банк розрахункових документів на суму, що перевищує залишок коштів на його поточному рахунку (п.2.8), а датою надання овердрафту вважається дата виникнення на поточному рахунку позичальника дебетового сальдо (проведення платежів понад залишок коштів на поточному рахунку) (п.2.9).

Так, надання банком овердрафту підтверджується банківською випискою про рух коштів по рахунку ФО-П ОСОБА_1 за період з 12.02.2014р. по 11.08.2015р.

Проценти за користування кредитом, згідно з п.3.2 договору, нараховуються щоденно на суму заборгованості по овердрафту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно, 360 днів у році), за ставкою, вказаною у п.2.1.2 цього договору з урахуванням строку користування овердрафтом, з моменту надання овердрафту до терміну, вказаному в п.2.2 цього договору.

Відповідно до п.2.2 договору, встановлено процентну ставку - 25,0% річних.

За умовами договору, позичальник зобов'язаний повернути банку овердрафт у повному обсязі в порядку та терміни, передбачені цим договором та/або додатками до нього (п.4.1). Дата остаточного повернення овердрафту - 11.02.2015р. Повернення овердрафту здійснюється за рахунок коштів, які надходять на поточний рахунок позичальника (п.4.2). Якщо будь-який термін здійснення платежів за договором припадає на вихідний день, святковий або інший не робочий день, то платежі повинні бути здійснені у попередній робочий день (п.4.4). Позичальник уповноважує та безвідклично доручає банку здійснювати договірне списання банком з усіх його поточних рахунків, відкритих в банку (його відділеннях), грошових коштів і спрямовувати їх на погашення заборгованості за цим овердрафтом, нарахованими процентами, комісіями, а також можливої неустойки (штрафу, пені) за цим договором (п.4.5).

Як вбачається з матеріалів справи, прострочений кредит в сумі 7783,34грн. за договором №07-41-о від 12.02.2014р. віднесено за призначенням. Відповідно до банківських виписок про рух коштів по рахунку відповідача за період з 12.02.2014р. по 11.08.2015р. ФО-П ОСОБА_1 частково повернуто суму овердрафту в розмірі 1934,13грн. та повністю сплачено відсотки за користування кредитом.

До матеріалів справи також долучено вимогу ПАТ «Кредобанк» вих.№2015/01/12-7 від 12.01.2015р. про дострокове виконання зобов'язань за договором №07-41-о про надання овердрафту від 12.02.2015р., із якою позивач звертався до ФО-П ОСОБА_1

Вказані обставини зумовили звернення ПАТ «Кредобанк» до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача 5849,21грн. неповернутої суми овердрафту, 1995,41грн. пені по основній сумі кредиту та 16,47грн. пені по прострочених відсотках.

При вирішені спору суд виходив з наступного.

Згідно ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов'язань, є зокрема договори та інші правочини.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення 5849,21грн. основного боргу обґрунтовані матеріалами справи, відповідачем не спростовані та підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.229 ГК України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Згідно ст.230 ГК України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.6 ст.231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, згідно з ч.6 ст.232 ГК України, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Так, у п.6.1 договору сторони дійшли згоди, що за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань (повернення овердрафту, оплати процентів, комісій) позичальник, на вимогу банку, сплачує йому пеню в розмірі 0,03% за кожен день прострочки від простроченої / несплаченої суми, але не більше подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період прострочки за весь час прострочки.

Згідно з ч.2 ст.343 ЦК України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пленумом Вищого господарського суду України у п.1.9 Постанови №14 від 17.12.2013р. роз'яснено, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

З огляду на наведене та провівши відповідний підрахунок, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення пені підлягає частковому задоволенню на суму 1968,10грн. пені по основній сумі кредиту, нарахованій за період з 12.02.2015р. по 10.08.2015р., та 14,08грн. пені по прострочених відсотках, нарахованих за період з 12.02.2015р. по 26.02.2015р.

Відповідно до ч.1 ст.49 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, ч.2 ст.49 ГПК України передбачено, що в разі коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Зазначена норма, як роз'яснено Пленумом Вищого господарського суду України у п.4.7 Постанови №7 від 21.02.213р., виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною. У такому застосуванні суду слід виходити з широкого розуміння даної норми, маючи на увазі, що передбачені нею наслідки можуть наставати і в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи (зокрема, ухилялася від задоволення її заснованих на законі вимог), що змусило останню звернутися за судовим захистом. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 43, 49, 75, 82, 84, 85, 116 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» (м.Львів, вул.Сахарова, буд.78; ) 5849,21грн. неповернутої суми овердрафту, 1968,10грн. пені по основній сумі кредиту, 14,08грн. пені по прострочених відсотках та 1827,00грн. судового збору.

3. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

4. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

5. Строк і порядок оскарження рішення суду визначені ст.ст.91-93 ГПК України.

Повне рішення складено 31.08.2015р.

Суддя Щигельська О.І.