ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2015 р. Справа № 917/1252/15

За позовом ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до Приватного сільськогосподарського підприємства "Ярина", вул.Броваря, 83, с. Олексіївка, Гребінківський район, Полтавська область, 37411

про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ПСП "Ярина".

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 (м. Київ, вул. Родимцева, 1 а (гуртожиток).

Суддя Гетя Н.Г.

Представники:

від позивача:ОСОБА_3

від відповідача: ОСОБА_4

від третьої особи: не зявився

державний реєстратор: ОСОБА_5

Після виходу з нарадчої кімнати судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст.85 ГПК України та повідомлено дату складання повного тексту рішення (04.09.15 р.).

Суть спору: розглядається позовна заява про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників приватного сільськогосподарського підприємства "Ярина", оформлене протоколом №26/11-13 від 26.11.2013 р., яким:

- призначено ОСОБА_1 головою загальних зборів учасників підприємства, а ОСОБА_2 секретарем загальних зборів учасників підприємства;

- виведено зі складу ПСП "Ярина" учасника ОСОБА_1, прийнято до складу учасників ОСОБА_6, та прийнято рішення внести зміни в статутні документи ПСП "Ярина";

- доручено внести зміни і провести державну реєстрацію статутних документів директору ПСП "Ярина" ОСОБА_7 Представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягає з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача проти задоволення позовної заяви заперечує, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с. - 95-96) та письмових поясненнях по суті спору.

Третя особа, в засідання суду жодного разу не з'явилася, ухвали суду, які направлялися на адресу третьої особи повернулися з відміткою поштової установи: "За закінченням терміну зберігання".

Державний реєстратор надав оригінал матеріалів реєстраційної справи для огляду в судовому засіданні та копії необхідних документів для залучення до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив:

Згідно Статуту Приватне сільськогосподарське підприємство "Ярина" створене на підставі частини першої ст. 42 Конституції України, відповідно до чинного законодавства України, яке регулює порядок створення підприємств та їх діяльність.

Учасниками (власниками) приватного сільськогосподарського підприємства "Ярина" згідно Статуту в редакції станом на 2012 р. (а.с. 15-23) є: громадянка України ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Пунктом 3.2 Статуту в редакції 2012 р. визначено, що для забезпечення діяльності підприємства, за рахунок внеску учасників (власників) створений Статутний капітал у розмірі 500,00 грн, який належить в рівних частках підприємства:

ОСОБА_2 частка у розмірі 50% Статутного капіталу, що складає 250 грн.

ОСОБА_1 частка у розмірі 50% Статутного капіталу, що складає 250 грн.

Як зазначає позивач, 26.11.2013 року відбулися загальні збори учасників ПСП "Ярина", оформлені протоколом №26/11-13 (копія, а.с. - 13, оригінал протоколу був наданий в судовому засіданні слідчим СВ Гребінківського РВ УМВС України в Полтавській області), до порядку денного яких були включені питання:

1. Про обрання ОСОБА_8 та секретаря Загальних зборів учасників підприємства;

2. Про вихід ОСОБА_1 зі складу засновників підприємства, та передачу частки в Статутному капіталі ОСОБА_6, внесення змін в статутні документи ПСП "Ярина";

3. Про доручення внести зміни, і провести державну реєстрацію статутних документів директору ПСП "Ярина" ОСОБА_7

За результатами розгляду вказаних питань були прийняті наступні рішення:

1. ОСОБА_9 ОСОБА_8 Загальних зборів Учасників підприємства, а Дворик ОСОБА_10 загальних зборів Учасників підприємства.

2. Вивести із складу ПСП "Ярина" учасника ОСОБА_1 та прийняти до складу Учасників ОСОБА_6, та внести зміни в статутні документи ПСП "Ярина".

3. Доручити внести зміни і провести державну реєстрацію статутних документів директору ПСП "Ярина" ОСОБА_11

Як зазначає позивач, ніякого повідомлення про вищезазначені загальні збори ні поштою, ні кур'єром, ні телефаксом вона не отримувала. У зв'язку цим у неї не було можливості взяти участь у загальних зборах, чим грубо порушені її права як учасника. Позивач зазначає, що вона не брала участі у вказаних зборах, тому не могла бути обрана головою зборів. Таким чином позивач вказує на те, що протокол № 26/11-13 від 26.11.2013 р., який містить підпис ОСОБА_1 є недійсним, оскільки вона його не підписувала. В обґрунтування даного факту позивач надає копію почеркознавчої експертизи від 21.07.2015 р. (а.с. 84-94)

Стосовно другого учасника підприємства ОСОБА_2 позивач зазначає , що вона (третя особа) також не підписувала вказаний протокол, про що складено Висновок №38/15 експертного почеркознавчого дослідження від 15.04.2015 р., з якого вбачається, що "підпис від імені ОСОБА_2, електрофотографічне зображення якого міститься у графі "Секретар загальних зборів учасників товариства ОСОБА_2" в електрофотокопії Протоколу №26/11-13 Загальних зборів учасників ПСП "Ярина" від 26.11.2013 р., виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою, з наслідуванням підпису ОСОБА_2 (копія а.с. - 11-14). Також даний факт позивач підтверджує почеркознавчою експертизою від 21.07.2015 р. (а.с. 84-94).

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі вказаного протоколу загальних зборів учасників ПСП "Ярина" №26/11-13 від 26.11.2013 р. було доручено внести зміни до статутних документів підприємства та провести державну реєстрацію цих змін директору ПСП "Ярина" ОСОБА_7 В зв'язку з вищевикладеним у лютому 2015 р. на підставі протоколу №26/11-13 Загальних зборів учасників ПСП "Ярина" від 26.11.2013 р. реєстраційна служба Гребінківського районного управління юстиції Полтавської області здійснила державну реєстрацію змін до установчих документів ПСП "Ярина", пов'язаних із зміною складу засновників (учасників) підприємства.

Позивач, посилаючись на те, що ні вона, ні третя особа ОСОБА_2 участі у вищевказаних зборах не приймали, за прийняте рішення не голосували, складений протокол №26/11-13 не підписували, вважає , що вказані збори були проведені з порушенням норм чинного законодавства України, рішення прийняті на них та оформлені протоколом 326/11-13 від 26.11.2013 р. були прийняті за відсутності кворуму, чим порушені її права як учасника ПСП "Ярина" та просить суд визнати недійсним рішення загальних зборів учасників приватного сільськогосподарського підприємства "Ярина", оформлене протоколом №26/11-13 від 26.11.2013 р.

При винесенні рішення суд виходив з наступного:

Статтею 1 ГПК України передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Правові ознаки господарських товариств визначені Законом України "Про господарські товариства", главою 8 розділу ІІ Цивільного кодексу України та главою 9 розділу ІІ Господарського кодексу України. Господарськими товариствами, згідно зі статтею 79 Господарського кодексу України, визнаються підприємства або інші суб'єкти господарювання, створені юридичними особами та/або громадянами шляхом об'єднання їх майна і участі в підприємницькій діяльності товариства з метою одержання прибутку.

Як визначено ч. 1 ст. 1 Закону України від 19.09.1991 р. № 1576-XII "Про господарські товариства" та ст. 113 Цивільного кодексу України, господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками.

Відповідно до положень ст. 4 Закону України "Про господарські товариства", ст.ст. 87, 88 Цивільного кодексу України, ст.ст. 57, 82 Господарського кодексу України документом, який визначає правовий статус юридичної особи, є Статут. Згідно із ч. 2 ст. 4 Закону України "Про господарські товариства" до установчих документів включаються відомості про вид товариства, предмет і цілі його діяльності, склад засновників та учасників, найменування та місцезнаходження, розмір та порядок утворення статутного (складеного) капіталу, порядок розподілу прибутків та збитків, склад та компетенцію органів товариства та порядок прийняття ними рішень та ін.

Як вбачається з матеріалів справи, Статут Приватного сільськогосподарського підприємства «Ярина», затверджений рішенням загальних зборів учасників від 07.11.2012 р., оформлений протоколом № 07/11-12, містить відомості про засновників, предмет, цілі діяльності і управління підприємством, розмір статутного фонду із визначенням належних учасникам часток ( арк. справи 15-23).

Отже, суд вважає, що приватне сільськогосподарське підприємство «Ярина» є господарським товариством у розумінні ст. 79 Господарського кодексу України та ст. 1 Закону України "Про господарські товариства", а тому при вирішенні спору застосовуються норми, що регулюють діяльність господарських товариств. Аналогічна правова позиція підтверджується і судовою практикою, зокрема, викладена у постановах ВГСУ від 04.04.2012 р. у справі № 16/5025/1411/11, від 19.06.2013 р. у справі № 30/5005/10099/2011 та ін.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, скориставшись при цьому належним способом захисту, зокрема, наведеними в статті 16 ЦК України.

При вирішенні господарського спору суд повинен встановити наявність в особи, яка звернулася з позовом суб'єктивного права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з'ясувати наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання (п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2008 року № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів").

Згідно зі ст. 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

У відповідності до ст. 88 Господарського кодексу України, ст. 116 Цивільного кодексу України, ст. 10 Закону України від 19.09.1991 р. № 1576-XII "Про господарські товариства" (зі змінами та доповненнями) учасник господарського товариства має право брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах.

Як роз'яснив Верховний Суд України у постанові №13 від 24.10.2008р. "Про практику розгляду судами корпоративних спорів", вихід зі складу учасників товариства не пов'язується ні з рішенням зборів учасників, ні з внесенням змін до установчих документів товариства. У зв'язку з цим моментом виходу учасника з товариства є дата подачі ним заяви про вихід відповідній посадовій особі товариства або вручення заяви цим особам органами зв'язку.

Судом досліджено наявну у матеріалах справи заяву позивача про вихід зі складу учасників ПСП «Ярина», датовану 26.11.2013 р. (ап.с.74).

Судом встановлено, що заява ОСОБА_12 про вихід з підприємства була належним чином оформлена (нотаріально посвідчена). Судом також оглянуто оригінали реєстраційної справи ПСП «Ярина» та встановлено наявність у реєстраційній справі заяви позивача про вихід з товариства.

У позовній заяві позивач наполягає на тому, що товариством було допущено порушення процедури скликання та проведення загальних зборів учасників підприємства.

Проте, на думку суду, з 26.11.2013 р. корпоративні відносини між позивачем та відповідачем припинилися, і позивач не є учасником ПСП «Ярина».

Відповідно, станом на час проведення оспорюваних загальних зборів товариства позивач не була учасником даного товариства, в той час як Верховний Суд України у Постанові Пленуму від 24.10.2008 р. № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" (п.19) роз'яснив, що право на звернення до суду з позовом про визнання недійсними рішень органів управління мають лише ті його акціонери (учасники), які були акціонерами (учасниками) на дату прийняття рішення, що оскаржується.

Аналогічне викладено і у рекомендаціях Президії Вищого господарського суду України від 28.12.2007р. №04-5/14 "Про практику застосування законодавства у розгляді справ, що виникають з корпоративних відносин": недотримання вимог закону і установчих документів господарських товариств під час скликання і проведення їх загальних зборів є порушенням права на участь у роботі цього органу. Цим правом відповідно до законодавства наділено лише учасників господарських товариств, тому недотримання вимог закону та установчих документів господарських товариств під час скликання і проведення загальних зборів не можуть визнаватися порушеннями прав тих позивачів, які не є учасниками цього товариства.

Посилання позивача на відсутність кворуму для прийняття оспорюваного рішення, оскільки вона не брала участі у вказаних зборах та протокол № 26/11-13 від 26.11.2013 р. не підписувала, посилаючись на почеркознавчу експертизу, судом також відхиляються, оскільки на вказаних зборах розглядалася заява ОСОБА_1І про вихід із складу учасників ПСП «Ярина», та передачу її частки в повному обсязі ОСОБА_6, тобто на час проведення зборів позивач вже подав заяву про вихід зі складу учасників. На зборах згідно протоколу №26/11-13 від 26.11.2013 р. були присутні крім позивача, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 По всіх питаннях порядку денного були прийняті рішення «за « одноголосно». Таким чином, оскільки ОСОБА_2 має 50% голосів та ОСОБА_6 50 % голосів (відповідно до заяви ОСОБА_12 про передачу частки ОСОБА_6В.), суд не вбачає підстав вважати , що рішення прийняті на зборах учасників ПСП «Ярина» 26.11.2013 р. були прийняті за відсутності кворуму.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що позивач також посилається, на ту обставину, що ОСОБА_2 не брала участі у зборах учасників ПСП «Ярина» та не підписувала протокол №26/11-2013 р., та як доказ подає висновок 38/15 експертного почеркознавчого дослідження від 15.04.2015 р. та копію висновку експерта від 21.07.2015 р. (копія не читаєма), в яких зазначено, що підпис ОСОБА_2 в протоколі №26/11-13 виконаний іншою особою.

Суд оцінює дані докази критично, оскільки, за загальним правилом доручати проведення судової експертизи можливо лише тим особам, яких атестовано відповідно до Закону і включено до Державного реєстру атестованих судових експертів, ведення кого покладено на Міністерство юстиції України (ст.9 Закону України "Про судову експертизу"). З поданих суду документів не вбачається, що експерти, які проводили вказані експертизи включені до даного реєстру.

Копія висновку експерта від 21.07.2015 р., який зроблений науково-дослідним експертно-криміналістичним центром та подана представником позивача є нечитаємою. Оригінал даного висновку представник позивача для огляду суду не надавав. В звязку з викладеним суд не може вважати даний висновок належним доказом по справі.

Також, судом враховується, що ОСОБА_2, яка залучена до справи в якості третьої особи, ніяких пояснень по суті спору не надала. Згідно відомостей, які містяться в Статуті ПСП «Ярина» в редакції 2013 р. (а.с. - ), якою встановлений новий склад учасників ПСП «Ярина» , ОСОБА_2О підписала вказану редакцію Статуту, її підпис посвідчено державним нотаріусом ОСОБА_13, 26.11.2013 р.. Тобто ОСОБА_2 схвалені дії щодо зміни складу учасників ПСП «Ярина», що були затверджені на загальних зборах учасників ПСП "Ярина" 26.11.2013р., оформлені протоколом 26/11-13 та відображені в новій редакції Статуту. Посилання позивача на непослідовність нотаріуса в частині внесення документів в реєстр не можуть бути прийняті судом в обгрунтування рішення, оскільки оцінка дій нотаріуса не є прерогативою господарського суду.

Згідно ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається к на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справа, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України). Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Зміст доказування полягає не тільки у поданні доказів, а і у доведенні їх переконливості перед судом, що позивачем зроблено не було.

Таким чином, суд дійшов до висновку про недоведеність позивачем факту порушення його корпоративних прав, і, відповідно - відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.33,43,49,82-85 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 04.09.2015.

Суддя Н.Г. Гетя