КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2015 р. Справа№ 911/174/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

За участю представників:

Від позивача: Декало Л.І.- представник;

Антонова Г.В. - представник;

Горобченко - представник;

Від відповідача: Мельнікова І.Г.- адвокат;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Білоцерківвода"

на рішення Господарського суду Київської області від 28.05.2015

у справі № 911/174/15 (суддя Подоляк Ю.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Білоцерківвода"

до Комунального підприємства Білоцерківської міської ради "Білоцерківтепломережа"

про стягнення 2 357 941,32 грн.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Київської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю „Білоцерківвода" з позовом до Комунального підприємства Білоцерківської міської ради „Білоцерківтепломережа" про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення в розмірі 2280886,91 грн., пеню в розмірі 59264,80 грн., 3% річних 6028,37 грн., інфляційні втрати 11761,24 грн. та судового збору 47 158,83 грн..

Позовні вимоги мотивовано порушенням відповідачем своїх зобов'язання за договором про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення від 01.07.2013 № 2999 щодо здійснення повного розрахунку за надані послуги водопостачання та водовідведення.

В процесі розгляду справи позивач неодноразово змінював розмір позовних вимог, подаючи до суду відповідні заяви в яких він зменшував розмір основної суми боргу за відповідний період, в зв'язку із здійсненими відповідачем проплатами за надані послуги згідно договору та проведеним сторонами у справі заліком зустрічних однорідних вимог, в той же час, в зв'язку із виникненням заборгованості за інший період позивач збільшував розмір своїх вимоги з врахуванням суми боргу за нові періоди. Згідно останньої заяви від 26.05.2015 № 1-03/09-1722 позивач враховуючи здійснені відповідачем проплати за надані послуги згідно договору та суму на яку сторони у справі провели залік зустрічних однорідних вимог, збільшив розмір позовних вимог відповідно до приписів ст. 22 ГПК України та просив суд стягнути з відповідача 5579196,15 грн. основного боргу, 11761,24 грн. інфляційних втрат, 12915,34 грн. 3% річних та 120543,26 грн. пені.

Рішенням Господарського суду Київської області від 28.05.2015 позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 1556111,32 грн. основного боргу , 11344,39 грн. інфляційних втрат, 7630,79 грн. 3% річних, 71220,63 грн. пені, 21017, 36 грн. витрат зі сплати судового збору, у решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням місцевого господарського суду Товариство з обмеженою відповідальністю „Білоцерківвода" звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Київської області від 28.05.2015 року по справі № 911/174/15 в частині відмови у стягненні з КП БМР „Білоцерківтепломережа" заборгованості у розмірі 4 023 084,83 грн. за спожиті у обсязі 464 989 м3 послуги власного водовідведення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Білоцерківвода" у справі №911/174/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді Отрюха Б.В, суддів Михальської Ю.Б. та Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.07.2015 прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Білоцерківвода" до провадження, розгляд справи призначено на 03.09.2015

В судовому засіданні 03.09.2015 від представника позивача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи копію акту №12999-12 звірки взаєморозрахунків станом на 01.01.2014, також сторони надали свої пояснення по справі.

Представник відповідача проти поданого клопотання заперечував.

Заслухавши думку, після обговорення колегія суддів ухвалила долучити даний акт до матеріалів справи.

Беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Київської області має бути залишено без змін, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 01.07.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю „Білоцерківвода" та Комунальним підприємством Білоцерківської міської ради „Білоцерківтепломережа" укладено Договір № 2999 про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення відповідно до умов якого позивач - виконавець зобов'язався надати відповідачу - споживачу послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (далі - послуги) у необхідних обсягах, встановлених нормативних розрахунком та відповідної якості, а споживач зобов'язався своєчасно і в повному обсязі оплачувати отримані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим договором (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 1.2 договору всі об'єкти споживача на які здійснюються надання послуг зазначаються в нормативному розрахунку, який подається споживачем в порядку установленому цим договором.

Згідно п. 2.1 договору вартість наданих послуг визначається за встановленими тарифами.

У разі зміни тарифів, нормативів (норм) споживання, що діяли на час укладення договору, оплата послуг здійснюється за новими тарифами, нормативами (нормами) споживання з часу їх введення (п. 2.4 договору).

В спірному періоді діяли тарифи, які затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг "Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення ТОВ „Білоцерківвода" від 18 липня 2014 року № 1089, відповідно до якої ТОВ „Білоцерківвода" установлені тарифи: на централізоване водопостачання - 3,62 грн за 1 куб. м (без ПДВ); на централізоване водовідведення - 7,21 грн за 1 куб. м (без ПДВ).

У відповідності до п. 2.3 договору розрахунок вартості послуг виконується на підставі нормативного розрахунку, поданого споживачем. Розрахунок вартості, після його підписання сторонами є невід'ємним додатком до цього договору (додаток № 2). Розмір плати за надані послуги згідно з нормативами (нормами) споживання на момент укладення договору становить 2928289,88 грн. (в тому числі 20% ПДВ) на рік, у тому числі за: централізоване постачання холодної води (у тому числі холодної води для приготування гарячої) 1605228,144 гривень (в тому числі 20% ПДВ) за 456780 куб. м; централізоване водовідведення (у тому числі стічні води, що утворюються внаслідок випадання атмосферних опадів, та здійснення паливно-мийних робіт, у разі їх наявності) 1323061,734 грн. (в тому числі 20% ПДВ) за 271304 куб. м).

Згідно п. 3.1 договору кількість холодної води, що постачається виконавцем на об'єкти споживача, визначається показниками приладів обліку, встановлених на межі балансової належності мереж споживача та виконавця опломбованих і зареєстрованих виконавцем.

Відповідно до п. 3.2 договору зняття показників приладів обліку здійснюється представником виконавця в присутності споживача самим споживачем щомісячно з 20 по 26 число поточного місяця.

Згідно п. 3.7 договору кількість стічних вод, що надходить до каналізаційних мереж, визначається за обсягом води, використаної споживачем з комунального водопроводу та інших джерел водопостачання, або згідно показників приладів обліку стічних вод, опломбованих і зареєстрованих виконавцем.

У разі, коли питна вода входить до складу продукції споживача або з урахуванням особливостей його діяльності не потрапляє до централізованих мереж водовідведення з інших причин, а прилади обліку кількості стічних вод на випусках каналізаційних мереж споживача відсутні, кількість стічних вод, що надходить до каналізаційних мереж, визначається як різниця обсягу води, отриманої споживачем з усіх видів джерел та обсягу води, яка не потрапила до мереж каналізації та/або увійшла до складу продукції. Споживач надає виконавцеві довідку з розрахунком відсоткового співвідношення отриманої води та скинутих стоків з урахуванням використання води на виготовлення продукції та повинен встановити прилад (прилади) обліку питної води використаної в технологічному процесі (п. 3.8 договору).

У відповідності до п. 4.1 договору у разі застосування щомісячної системи оплати послуг - рахунок за надані послуги виписується виконавцем, як правило один раз на місяць і в ньому зазначається період надання послуг, що відповідає місяцю, на який припадає дата останнього зняття показників приладів обліку. Розрахунковим періодом, за який виписується рахунок, є періодом між попереднім та останнім зняттям показників приладів обліку. У разі застосування авансової системи оплати спожитих послуг - рахунок на авансовий платіж виписується виконавцем до 10-го числа розрахункового місяця. Сума авансового платежу не може перевищувати 50 % вартості послуг отриманих у попередньому місяці. Виконавець виписує споживачу рахунок на оплату спожитих послуг із врахуванням сум сплаченого авансового платежу у даному розрахунковому періоді до 25-го числа поточного місяця.

Пунктом 4.2 договору встановлено, що термін оплати рахунків за надані послуги (рахунків на авансових платіж) - не пізніше 20(го) числа місяця, що настає за розрахунковим.

Згідно п. 4.4 договору у разі наявності заборгованості споживача за надані послуги, виконавець зараховує отримані кошти в її погашення у порядку календарної черговості виникнення заборгованості, навіть якщо в платіжному документі споживача буде зазначено будь-який інший період, за який проводиться оплата.

Відповідно до п. п. 5.5.1, 5.5.16 договору споживач зобов'язався оплачувати послуги, згідно отриманих від виконавця рахунків та здійснювати інші платежі у строки і на умовах, передбачених цим договором. Щомісячно, не пізніше 27 числа поточного місяця, надавати виконавцю звіт з розрахунком обсягів води, які в процесі господарської діяльності споживача не потрапили до централізованої мережі водовідведення.

Даний договір набирає чинності з дня його підписання і діє до 31.12.2013. Договір вважається переукладеним на наступний календарний рік на тих же умовах, якщо за один місяць до його припинення жодна із сторін не заявить про закінчення строку його дії (п.п. 12.1, 12.2 договору).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Так, позивач, виконуючи зобов'язання за договором, надав відповідачу послуги з водопостачання та водовідведення за період з жовтня 2014 по квітень 2015 на суму 10337380,40 грн., зокрема, в жовтні 2014 на суму 392041,36, в листопаді 2014 на суму 1888845,55 грн., в грудні 2014 на суму 1867336,25 грн., в січні 2015 на суму 2298710,09 грн., в лютому 2015 на суму 1549360,74 грн., в березні 2015 на суму 1502036,80 грн., в квітні 2015 на суму 839049,61 грн., за які відповідач не розрахувався в повному обсязі, в зв'язку з чим за ним рахується борг в розмірі 5579196,15 грн. - різниця між перерахованими грошовими коштами, суми на яку сторони у справі провели залік зустрічних однорідних вимог та загальною вартістю наданих послуг у спірному періоді.

У заявлену до стягнення суму боргу 5579196,15 грн. входить сума за надані послуги з водовідведення в розмірі 4023084,83 грн. за об'єм води 464989 куб. м3., зокрема: жовтень 2014 - 1606 куб. м3 на суму 13895,11 грн., листопад 2014 - 94617 куб. м3 на суму 818626,28 грн., грудень 2014 - 86532 куб. м3 на суму 748674,87 грн., січень 2015 - 112048 куб. м3 на суму 969439,30 грн.,лютий 2015 - 68360 куб. м3 на суму 591450,72 грн., березень 2015 - 68999 куб. м3 на суму 596979,35 грн., квітень 2015 - 32827 куб. м3 на суму 284019,20 грн.

Зазначений об'єм води в розмірі 464989 куб. м3 входить до складу виробленої відповідачем у жовтні 2014 - квітні 2015 товарної продукції - (теплової енергії, пари, гарячої води, кондиційованого повітря), яку він відпустив своїм споживачам, що виключає можливість потрапляння до централізованих мереж водовідведення зазначеного об'єму води від відповідача.

Таким чином, зазначений обсяг водовідведення не є власним обсягом водовідведення відповідача, а відтак в силу перелічених вище нормативних актів та положень договору, у відповідача відсутній обов'язок щодо сплати послуги з водовідведення в розмірі 4023084,83 грн. за об'єм води 464989 куб. м3.

Доказів того, що вказаний об'єм води потрапив до мереж водовідведення саме від відповідача та є його власним обсягом водовідведення позивач суду не надав.

З огляду на зазначене, вимога в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості зі сплати послуги з водовідведення в розмірі 4023084,83 грн. за об'єм води 464989 куб. м3 є безпідставною, недоведеною та такою, що не підлягає задоволенню.

Посилання позивача на висновок експертного дослідження за яким у відповідача існує обов'язок здійснити розрахунок за спірний об'єм водовідведення, як на доказ який підтверджує його вимоги у вказаній частині позову не приймаються судом до уваги, позаяк, експертне дослідження здійснено за відсутністю документів, з яких би вбачалось що спірний обсяг води є власним обсягом водовідведення відповідача.

Що стосується решти позовних вимог в частині стягнення заборгованості за надані послуги за договором у спірному періоді в розмірі 1556111,32 грн., то суд зазначає таке.

Відповідач проти позову заперечує в частині оплати послуг з водовідведення за обсяг води, який входить до складу виробленої ним товарної продукції - теплової енергії, пари, гарячої води та кондиційованого повітря, позаяк, враховуючи специфіку господарської діяльності відповідача вказаний об'єм води потрапляє до централізованих мереж водовідведення від споживачів продукції відповідача, що виключає можливість потрапляння до централізованих мереж водовідведення зазначеного об'єму води від відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не виконав своїх договірних зобов'язань щодо здійснення розрахунку за надані послуги водопостачання та водовідведення у спірному періоді, в зв'язку з чим за останнім на час розгляду справи рахується заборгованість в розмірі 1556111,32 грн., доказів сплати якого відповідачем не надано.

З огляду на викладене, вимоги позивача в частині стягнення суми основного боргу підлягають частковому задоволенню в розмірі 1556111,32 грн., в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, про що вірно вказав суд першої інстанції.

Враховуючи те, що відповідач порушив строки виконання грошового зобов'язання щодо здійснення розрахунку за надані послуги за договором, позивач просить суд на підставі ст. 625 ЦК України стягнути з відповідача інфляційні втрати з простроченої суми за період прострочення з 20.11.2014 по 15.01.2015 в сумі 11761,24 грн., 3% річних з прострочених сум за загальний період прострочення з 20.11.2014 по 06.02.2015 в сумі 12915,34 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правильність розрахунку, зробленим судом першої інстанції колегія суддів вважає його вірним, тому задоволенню підлягають інфляційні втрати в розмірі 11344,39 грн., в решті- задоволенню не підлягають.

Також перевіривши розрахунок зроблений судом першої інстанції задоволенню підлягають позовні вимоги в частині 3% річних в розмірі 7630,79 грн. В решті - задоволенню не підлягують.

Щодо позовних вимог про стягнення пені за період з 20.11.2014 по 06.02.2015 складає 120543,26 грн. колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, а згідно частини першої ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" визначає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Крім того, відповідно до частини 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши розрахунок пені, який зроблено судом першої інстанції з врахуванням визначених судом сум прострочених платежів за жовтень 2014, листопад 2014, грудень 2014 та періоду нарахування пені, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що стягненню підлягає пеня в розмірі 71220,63 грн.

За наведених вище обставин висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 1556111,32 грн. основного боргу, 11344,39 грн. інфляційних втрат, 7630,79 грн. 3% річних та 71220,63 грн. пені є вірним. В решті позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Що стосується копії акту №12999-12 звірки взаєморозрахунків станом на 01.01.2014 колегія суддів зазначає, що він неможе бути доказом таким що спростовує висновок рішення суду першої інстанції, оскільки складений за інший період часу та немістить в собі всіх підстав заборгованості. Спір, що є предметом розгляду стосується застосування специфічних взаємовідносин в галузі розрахунків за водопостачання та водовідведення і в даному випадку, позивач повинен був довести складову своїх позовних вимог згідно до норм чинного законодавства, чого ним зроблено не було.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що рішення у даній справі прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та відповідністю висновків, викладених в рішенні, дійсним обставинам справи, тому рішення є законним та обґрунтованим. Підстав для скасування або зміни вказаного рішення та задоволення апеляційної скарги колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не знаходить.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Білоцерківвода" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Київської області від 28.05.2015

у справі № 911/174/15 залишити без змін.

Матеріали справи № 911/174/15 повернути Господарському суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко