ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2015 р.Справа № 922/3376/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Інте Т.В.

при секретарі судового засідання Федоровій К.О.

розглянувши справу

за позовом Акціонерної компанії "Харківобленерго", м. Харків
до Департаменту цивільного захисту Харківської обласної державної адміністрації, м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників сторін:

позивача - Антипова С.Л. дов.№ 01-42 юр/3207 від 30.04.2015р.;

відповідача - Мазур О.І., дов.№ 04-01-23/1071 від 21.08.15 р.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Акціонерна компанія "Харківобленерго", звернувся до господарського суду Харківської області з позовом, в якому (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 28.07.15 р., яка була прийнята судом) просить стягнути з відповідача - Департаменту цивільного захисту Харківської обласної державної адміністрації вартість електричної енергії за квітень, травень, червень 2015р. в сумі 10338,62 грн. (де 8615,51 грн. - тарифна складова та 1723,11 грн. - ПДВ 20 %), вартість за перетоки реактивної енергії за квітень, травень, червень 2015р. в сумі 260,35 грн. (де 216,96 грн. - тарифна складова та 43,39 грн. - ПДВ 20%), 5782,60 пені за квітень, травень, червень 2015 р., 4365,52 грн. перевищення договірної величини за березень 2015р., три відсотки річних за квітень, травень, червень 2015р. в сумі 371,78 грн.,14226,43 грн. індексу інфляції за квітень, травень, червень 2015р. та судовий збір в сумі 1827,00 грн., мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем його грошових зобов'язань за договором № 6298 від 05.04.15 р.

23.07.15 р. відповідач надав відзив, в якому заборгованість за електричну енергію в сумі 12032,48 грн. визнав, в решті позову просив відмовити посилаючись на арешт рахунків та списання коштів Департаменту цивільного захисту Харківської обласної державної адміністрації, тобто відсутність своєї вини у порушенні грошового зобов'язання.

26.08.15 р. відповідач надав пояснення, на підставі яких просив не стягувати пеню в сумі 5782,60 грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити, проти відкладення розгляду справи не заперечував.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав свій відзив та пояснення, заборгованість визнав в повному обсязі та просив пеню не стягувати.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Між АК "Харківобленерго" та Департаментом цивільного захисту Харківської обласної державної адміністрації укладено договір про постачання електричної енергії № 6298 від 05.04.15 р. (далі - договір) (а.с.24-29), відповідно до умов якого, позивач (постачальник) продає електричну енергію відповідачу (споживачу), а відповідач оплачує позивачу вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, які є його невід'ємними частинами.

Термін дії договору пролонгований на 2015 рік, на підставі п. 9.11 договору.

Пунктом 2.1.2 договору передбачено, що позивач електричної енергії зобов'язується постачати електричну енергію, як різновид товару в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 договору, з урахуванням умов розділів 6, 7 договору, відповідно до додатку № 1 та додатку № 2.

На виконання умов договору, позивач, як постачальник електричної енергії за договором, здійснив відпуск електричної енергії відповідачу у період з квітня 2015 року по червень 2015 року, що підтверджується відповідними відомостями (даними) про витрату електроенергії, які були підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками підприємств (а.с. 16, 17, 56, 57).

Згідно з п. 1 Додатку № 2 "Порядок розрахунків" до договору (а.с. 30), відповідачу встановлений розрахунковий період з 21 числа місяця до такого ж числа наступного місяця.

Відповідно до п. 5 додатку № 2 "Порядок розрахунків" до договору, остаточний розрахунок відповідача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого позивачем електричної енергії рахунка, відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом). За результатами розрахункового періоду відповідачем та постачальником електричної енергії (позивачем) визначається фактичний обсяг поставленої споживачу електричної енергії та оформлюється додаток № 20 "Акт про використану електричну енергію", який відповідач отримує разом із рахунками та повинен повернути підписаним та скріпленим печаткою в термін до 5 днів. Для проведення остаточного розрахунку відповідач протягом 20 днів з дня закінчення розрахункового періоду повинен отримати в розрахунковому відділі відповідного РВЕ або у відділі розрахунків з юридичними особами СО "Харківенергозбут" рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути оплачений протягом 5 операційних днів з дня його отримання. В разі неявки відповідача для отримання рахунку позивач направляє рахунок відповідачу рекомендованим листом. У такому разі рахунок вважається отриманим відповідачем з дня його відправлення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач рахунки на оплату електричної енергії в розрахунковому відділі відповідного РВЕ або у відділі розрахунків з юридичними особами СО "Харківенергозбут" не отримував, у зв'язку з чим зазначені рахунки були направлені на адресу відповідача рекомендованими листами.

Відповідач вважається судом таким, що отримав рахунки на оплату електричної енергії з дня їх відправлення, тобто 14.04.15 р., 15.06.15 р. що підтверджується відповідними списками згрупованих поштових відправлень позивача (а.с.18, 22, 60).

Пунктом 2.2.1 договору передбачений обов'язок відповідача виконувати його умови, та пунктом 2.2.5 обов'язок щодо своєчасної оплати позивачу вартості електричної енергії та інших нарахувань згідно з умовами додатку № 2 "Порядок розрахунків".

Проте, відповідач свої зобов'язання з оплати поставленої позивачем електричної енергії в обумовлений сторонами строк не виконав, в зв'язку з чим позивач звернувся з даним позовом до господарського суду Харківської області.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до Закону України "Про електроенергетику" від 08.06.2000 року №1812-ІІІ та "Правил користування електричною енергією", затвердженими Постановою НКРЕ України від 31.07.1996 № 28 (далі - Правила), договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регламентує відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 525-526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов'язання з оплати поставленої позивачем електричної енергії в обумовлений сторонами строк не виконав.

Отже, враховуючи вищевикладене та приписи п. 5 додатку № 2 до спірного договору, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов'язань з оплати поставленої позивачем електричної енергії у період з квітня 2015 року по червень 2015 року.

Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, суд визнає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача вартості електричної енергії за квітень, травень, червень 2015р. в сумі 10338,62 грн. (де 8615,51 грн. - тарифна складова та 1723,11 грн. - ПДВ 20 %) та вартість за перетоки реактивної енергії за квітень, травень, червень 2015р. в сумі 260,35 грн. (де 216,96 грн. - тарифна складова та 43,39 грн. - ПДВ 20%), належно обґрунтованими, доведеними матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, у березні 2015 року споживачем використана електрична енергія в обсягах, що перевищують договірні величини.

Статтею 26 Закону України "Про електроенергетику" від 16.10.1997 № 575/97-ВР передбачено відповідальність споживачів за перевищення договірної величини споживання електричної енергії у вигляді сплати на користь енергопостачальної організації двократної вартості різниці між фактично спожитою величиною електроенергії і договірною величиною. Постановою Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до Порядку постачання електричної енергії споживачам" від 16 червня 2005 року № 473 (далі "Порядок") встановлено порядок визначення граничних величин споживання електричної енергії та потужності для споживачів, а саме: п. 7 передбачає - енергопостачальні організації до початку наступного року в обумовлені договорами про постачання електричної енергії терміни узгоджують з усіма споживачами, крім населення, обсяги очікуваного споживання електричної енергії на наступний рік за місяцями (кварталами).

Відповідно до абзацу 6 п. 4.2 "Правил та п. 5.1 Договору між сторонами визначені договірні величини споживання електричної енергії (додаток №1).

п. 4.4 "Правил" та п. 5.2 договору передбачено, що споживач має право протягом поточного розрахункового періоду звернутися до постачальника електричної енергії за коригуванням договірної величини споживання електричної енергії.

На березень 2015 року відповідно до додатку № 1 встановлено договірну величину у розмірі 3808 кВт/год. Протягом розрахункового періоду Споживачем не проводилось коригування договірної величини електроспоживання і договірна величина споживання електричної енергії на березень 2015 р. залишилась на рівні узгодженому Додатком 1 до договору.

Згідно звіту за березень 2015р. Відповідачем фактично було використано електричну енергію в кількості 6955 кВт/год. Таким чином, Відповідач перевищив договірні величини споживання на 3147 кВт/год. Так, 6955 кВт/год (фактично спожита кількість е/е) - 3808 кВт/год (договірна величина е/е) = 3147 кВт/год (перевищення договірної величини).

Відповідно до вимог п. 6.14 "Правил" позивачем складене повідомлення №2557 від 10.04.2015р. про перевищення договірної величини споживання електричної енергії по підсумкам розрахункового періоду за березень 2015р. (а.с. 21), яким до відповідача доведено про перевищення ним договірних величин споживання електричної енергії на 3147 кВт/год., вартість якої складає 4365,52 грн.

На підставі викладеного, вимога про стягнення з відповідача 4365,52 грн. перевищення договірної величини за березень 2015р. є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч. 1 ст. 546 ЦК України).

Відповідно до приписів статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

В частині 1 ст. 548 ЦК України закріплено, що виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з п. 4.2.1 договору, за внесення платежів, передбачених пунктом 2.2.5 цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком № 2 "Порядок розрахунків", відповідач сплачує позивачу суму боргу з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, 3% річних та індексу інфляції. Сума пені нараховується відповідачу з першого дня прострочення платежу, який повинен бути здійснений споживачем в термін, встановлений в додатку № 2 "Порядок розрахунків", до дня ліквідації заборгованості включно та зазначається з рахунку окремим рядком.

Враховуючи викладене, перевіривши нарахування пені позивачем, суд визнає вимогу про стягнення з відповідача 5782,60 пені за квітень, травень, червень 2015 р. законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Втім, суд вважає за необхідне заяву відповідача про зменшення пені задовольнити частково та зменшити розмір неустойки на 50%, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

В статті 83 ГПК України також зазначено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п. 3).

В підпункті 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Відповідач зазначає, що заборгованість Департаменту перед АК "Харківобленерго" виникла у зв'язку з тим, що за період з 01.04.2015р. по 01.07.2015р. до ГУДКСУ у Харківської області надійшли 4 (чотири) накази щодо здійснення безспірного списання з рахунку Департаменту на користь АК "Харківобленерго" заборгованості за споживання електричної енергії, реактивної енергії, 3% річних, інфляційних витрат, пені та судового збору на загальну суму 70700,86 грн., а саме:

- наказ від 24.03.2015р. по справі № 922/556/15 на суму 21850,55 грн. - погашено повністю;

- наказ від 27.04.2015р. по справі № 922/1665/15 на суму 8708,25 грн. - погашено повністю;

- наказ від 29.05.2015р. по справі № 922/2279/15 на суму 30404,84 грн. погашено частково у зв'язку з відсутністю коштів на суму 7457,67 грн.;

- наказ від 29.05.2015р. по справі № 922/2279/15 на суму 9737,22 грн. погашено повністю.

Відповідно п. 30 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів з боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845 зі змінами, на цей період припиняється виконання платіжних доручень Департаменту, крім захищених видатків, визначених ст.55 Бюджетного кодексу України (за виключенням видатків по яким проводиться безспірне списання коштів).

Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини та припис п. 30 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів з боржників, у зв'язку з чим відповідач був позбавлений можливості належним чином виконати його грошові зобов'язання за спірним договором, суд вважає даний випадок винятковим в розумінні п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України, та беручи до уваги інтереси сторін, приходить до висновку про наявність підстав для зменшення заявленої до стягнення пені на 50%.

Отже, з відповідача має бути стягнуто на користь позивача 2891,3 грн. пені (50% від 5782,60 грн.). Витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено (п. 4.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, перевіривши нарахування позивача суд визнає вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 14226,43 грн. та 3% річних в сумі 371,78 грн. за період з квітня по червень 2015 року законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, судовий збір відшкодовується за рахунок відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Департаменту цивільного захисту Харківської обласної державної адміністрації (61038, м. Харків, вул. Салтівське шосе, 73, ) на користь Акціонерної компанії "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, ) 37172,30 грн., з яких:

- на п/р 07 в філії ХОУ ВАТ ДОБУ, МФО 351823, код 00131954 - суму заборгованості за електричну електричну енергію в сумі 10338,62 грн. та 4365,52 грн. перевищення договірної величини за березень 2015р.;

- на п/р 5 в AT "Райффайзен Банк Аваль", м. Київ, МФО 380805, код 00131954 - вартість за перетоки реактивної енергії в сумі 260,35 грн., 2891,30 пені за квітень, травень, червень 2015 р., три відсотки річних за квітень, травень, червень 2015р. в сумі 371,78 грн.,14226,43 грн. індексу інфляції за квітень, травень, червень 2015р. та 1827 грн. судового збору.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 2891,30 грн. - відмовити.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 28.08.2015 р.

Суддя Т.В. Інте