донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

19.08.2015 справа №908/999/15-г

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівСтойка О.В. Ломовцевої Н.В., Чернота Л.Ф.
За участю представників сторін
від позивача:Саква Д.Ю. - за довіреністю;
від відповідача:Булаєва О.В. - за довіреністю;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Донецькобленерго", м. Горлівка, Донецька область
на рішення господарського суду Запорізької області
від05.05.2015 р. (підписано 06.05.2015 р.)
у справі№ 908/999/15-г (суддя Хуторной В.М.)
за позовомДержавного підприємства "Енергоринок", м. Київ
до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Донецькобленерго", м. Горлівка, Донецька область
простягнення 824 696 445,73 грн.
ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року до господарського суду звернулось Державне підприємство "Енергоринок", м. Київ (Позивач) із позовом до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Донецькобленерго", м.Горлівка, Донецька область (Відповідач) про стягнення заборгованості за Договором №4863/01 від 19.08.2008 р. у розмірі 787 763 908,93 грн., пені в розмірі 12 686 214,44 грн., штрафу в розмірі 254 139,76 грн., інфляційних нарахувань в розмірі 22 409 695,17 грн. та 3% річних в розмірі 1 582 487,43 грн., всього на суму 824 696 445,73 грн.

Господарський суд Запорізької області рішенням від 05.05.2015 р. позовні вимоги задовольнив в повному обсязі.

Відповідач, не погодившись із рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог заявник скарги посилається на те, що судом першої інстанції при винесенні рішення неправильно застосовано норми матеріального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, відповідач посилається на те, що настання обставин непереборної сили через проведення антитерористичної операції на територіях Донецької та Луганської областей є підставою до звільнення відповідача від виконання зобов'язань за Договором № 4863/01 від 19.08.2008р.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 24.06.2015р. розгляд справи було відкладено на 03.08.2015 р.

Розпорядженням секретаря другої палати Донецького апеляційного господарського суду від 03.08.2015р. змінено склад судової колегії, суддю Бойченка К.І. у зв'язку з відпусткою останнього було змінено на суддю Ломовцеву Н.В.

Представником відповідача 03.08.2015р. було надано письмові пояснення, якими останній уточнив вимоги апеляційної скарги та просив рішення господарського суду Запорізької області від 05.05.2015р. скасувати в частині відмови у зменшенні пені на 90%, решту позовних вимог задовольнити з урахуванням уточненого розрахунку суми інфляційних в розмірі 9 755 961,23 грн.

Представник позивача вважав рішення суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги із врахуванням наданих ним 03.08.2015 р. письмових пояснень.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 03.08.2015р. розгляд справи відкладався до 17.08.2015 р.

У судовому засідання 17.08.2015 р. було оголошено перерву до 19.08.2015 р.

В судовому засіданні 19.08.2015р. представником відповідача було письмово заявлено про відзив письмових пояснень, наданих судовій колегії 03.08.2015р. щодо розрахунку інфляційних, зазначив, що розрахунок інфляційних, який міститься у позовній заяві є обґрунтованим та таким, що відповідає законодавству. Остаточно просив зменшити розмір пені на 90%.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України здійснювалась фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.08.2008 р. між сторонами укладено договір №4863/01 (далі-Договір), за умовами п. 2.1 якого позивач зобов'язався продавати, а відповідач купувати електроенергію та здійснювати її оплату відповідно до умов цього Договору.

Відповідно до п. 6.4. Договору, остаточний розрахунок за куплену у ДП "Енергоринок" електроенергію в розрахунковому місяці здійснюється відповідачем по 14-те (включно) число місяця, наступного за розрахунковим, відповідно до рахунку-фактури.

Вбачається, що позивач продавав, а відповідач купував електроенергію, що підтверджується актами купівлі - продажу електричної енергії у період з вересня по грудень 2014 року (включно), згідно яких відповідачем придбано електричної енергії на загальну суму 1 610 535 015,28 грн.: у вересні 2014 р. - 424994,491 тис. кВт.г. на суму 164 606 236,39 грн.; у жовтні 2014 р. - 600301,891 тис. кВт.г. на суму 378 692 809,03 грн.; у листопаді 2014 р. - 677703.825 тис. кВт.г. на суму 486 788 404,37 грн. та у грудні 2014 р. - 774775,972 тис. кВт.г. на суму 580 449 565,49 грн.

Зазначені акти підписані уповноваженими представниками сторін.

Відповідач обов'язку з повної та своєчасної оплати купленої електричної енергії належним чином не виконав, у зв'язку з чим у останнього утворилась заборгованість в розмірі 787 763 908,93 грн., що підтверджується довідкою про стан взаємних розрахунків між сторонами за продану електроенергію з ОРЕ станом на 01.01.2015 р. за період з 01.09.2014 р. по 31.12.2014 р. та актом звірки розрахунків (а.с. 10-12).

Через невиконання відповідачем свого зобов'язання по оплаті купленої електроенергії в повному обсязі позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення боргу за куплену електричну енергію в період з вересня по грудень 2014 року в сумі 787 763 908,93 грн.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог посилається на несвоєчасні розрахунки споживачів за електричну енергію, що є причиною неповного виконання відповідачем умов п. 7.2.1 Договору щодо здійснення своєчасних розрахунків за куповану електроенергію за період вересень-грудень 2014 року.

Крім того відповідач посилається на настання форс-мажорних обставин, що також є підставою для звільнення від виконання зобов'язань за Договором.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" споживач, якому електрична енергія постачається енергопостачальником, що здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, зобов'язаний оплачувати її вартість виключно коштами шляхом їх перерахування на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що позивач продавав, а відповідач купував електроенергію, що підтверджується відповідними актами купівлі-продажу електричної енергії у період з вересня по грудень 2014 року, доказів оплати спірної суми відповідачем не надано, судова колегія вважає вірним висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача боргу за отриману електричну енергію в період з вересня по грудень 2014 року в сумі 787 763 908,93 грн.

Судова колегія вважає вірними доводи господарського суду щодо неприйняття до уваги посилання відповідача на п. 9.2 Договору при стягненні основної суми боргу, оскільки правовідносини між сторонами, крім Договору, регулюються вимогами Закону України "Про електроенергетику", за змістом вищенаведеної норми якої сторони не в праві розпоряджатися коштами, що мають бути зараховані на рахунки зі спеціальним режимом використання.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача 1 582 487,43 грн. - 3% річних за період 15.10.2014р. - 01.01.2015р. та 22 409 695,17 грн. - інфляційних нарахувань за період з вересня по грудень 2014 р.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судова колегія, перевіривши висновок суду першої інстанції, вважає його вірним в частині стягнення з відповідача 22 409 695,17 грн. - інфляційних нарахувань за період вересень-грудень 2014 року та 1 582 487,43 грн. - 3% річних за період з 15.10.2014 р. по 01.01.2015 р. - через несплату вищевказаної суми заборгованості.

Також позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 12 686 214,44 грн. за період з 20.10.2014р. по 01.01.2015р. та штраф в сумі 254 139,76 грн. на підставі п. 7.3.2 Договору.

Згідно п.п. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 7.3.2 Договору сторони встановили, що в разі несплати відповідачем за куплену у позивача електроенергію у терміни, встановлені п. 6.4. цього договору, з 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, позивач має право нарахувати пеню відповідачу у розмірі 0,2% від суми простроченого платежу (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення) за кожен день прострочення, а у разі прострочення понад 30 днів ДПЕ має стягнути штраф у розмірі 0,1% від суми простроченого платежу.

Перевіривши розрахунок позивача, висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача штрафу за порушення зобов'язання щодо оплати купленої електроенергії в розмірі 254 139,76 грн., судова колегія вважає його також вірним.

Разом з тим судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення пені в сумі 12 686 214,44грн. за наступних підстав.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, який, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.

Заперечуючи проти позовних вимог в повному обсязі, відповідач посилався на наявність форс-мажорних обставин - обставин непереборної сили, які обумовлюють скрутне фінансове становище ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго".

У якості обставин зазначає проведення на значній території ліцензованої діяльності антитерористичної операції, у зв'язку з чим у ряді населених пунктів органи державної влади не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Статтею 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" встановлено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

В підтвердження зазначених доводів відповідачем наданий сертифікат Торгово-промислової палати України № 1926/05-4 від 17.07.2014р., який наявний в матеріалах справи (а.с. 86).

Змістом цього сертифікату встановлено, що обставини, які мають місце на території Донецької області є форс-мажорними обставинами, передбаченими Договором. Початок дії форс-мажорних обставин - 14.04.2014р., дату закінчення терміну дій обставин непереборної сили визначити неможливо.

Факт проведення АТО на території Донецької області, у зазначений період є загальновідомою обставиною та додаткового підтвердження не вимагає.

Також з матеріалів справи вбачається, що внаслідок проведення АТО, призупинення здійснення діяльності банківськими установами, відповідач не має можливості здійснювати господарську діяльність у звичайному режимі.

Згідно ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції не навів доводів щодо впливу зазначених відповідачем обставин на ступень його вини при стягненні суми пені.

Дослідивши обставини справи в їх сукупності, враховуючи матеріальний стан обох сторін, судова колегія вважає вказані відповідачем обставини такими, що є підставою до зменшення розміру пені до 10% тобто до 1 268 621,44 грн.

Крім того, судовою колегією взято до уваги статус відповідача по наданню послуг з електропостачання населенню, шахтам третьої групи, підприємствам, що надають комунальні послуги населенню та підприємствам, що фінансуються з державного бюджету, якими надані їм послуги оплачуються несвоєчасно та значний розмір стягнутої суми.

Враховуючи вищенаведене судова колегія вважає за необхідне на підставі п.1 ч.1 ст.104 ГПК України через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи змінити рішення господарського суду Запорізької області від 05.05.2015р. у справі № 908/999/15-г в частині суми стягнутої пені, зменшивши її до 1 268 621,44 грн., а також в частині розподілу судових витрат.

В іншій частині рішення господарського суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв'язку з чим з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позовної заяви у сумі 72 068,24грн., з позивача на користь відповідача судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 505,88 грн.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Донецькобленерго", м. Горлівка, Донецька область задовольнити частково.

Рішення господарського суду Запорізької області від 05.05.2015р. у справі № 908/999/15-г змінити в частині визначеного розміру пені, а також в частині розподілу судових витрат.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Донецькобленерго" (84601, Донецька область, м. Горлівка, пр. Леніна, 11, поштова адреса: 87528, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Войнич, 2, код ЄДР 00131268) на користь Державного підприємства "Енергоринок" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 27, код ЄДР 21515381) пеню в розмірі 1 268 621,44 грн., витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 72 068,24 грн.

Стягнути з Державного підприємства "Енергоринок" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 27, код ЄДР 21515381) на користь Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Донецькобленерго" (84601, Донецька область, м. Горлівка, пр. Леніна, 11, поштова адреса: 87528, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Войнич, 2, код ЄДР 00131268) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 505,88 грн.

В іншій частині рішення господарського суду Запорізької області від 05.05.2015р. у справі № 908/999/15-г - залишити без змін.

Зобов'язати господарський суд Запорізької області видати відповідний наказ.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Стойка О.В.

Судді Ломовцева Н.В.

Чернота Л.Ф.

Надр. 5 прим.

1 позивачу

2 відповідачу

3 до справи

4 ДАГС

5 ГС