ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.09.2015 Справа № 920/614/15

Господарський суд Сумської області у складі головуючого судді Джепи Ю.А., суддів Заєць С.В., Яковенко В.В., при секретарі судового засідання Куриленко О.В., розглянувши матеріали справи № 920/614/15:

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Україно-Норвезьке

підприємство "Глобал Харвест", с. Біловоди, Сумського району

Сумської області;

до відповідача: Біловодської сільської ради Сумського району Сумської області,

с. Біловоди, Сумського району Сумської області;

про визнання права власності,

За участю представників сторін:

від позивача: Тютюнник Я.М.(довіреність б/н від 12.05.2015 р);

Тютюнник О.М.(довіреність б/н від 12.05.2015 р.);

Швець Н.П. (довіреність б/н від 12.05.2015 р.);

Кондратенко С.Ю. (ордер № 42 від 20.04.2015 р.);

від відповідача: не прибув;

прокурор: не прибув

При секретарі судового засідання Куриленко О.В.

Суть спору: позивач просить визнати за собою право власності на наступне нерухоме майно: зерносховище "В-1" загальною площею 1686,8 кв.м, розташоване в с.Біловоди Сумського району, вул.Польова, 50; автогараж "А-1" загальною площею 1699,3кв.м., розташований в с.Біловоди Сумського району, вул.Польова, 52; вагова "Я-1" за адресо: с.Біловоди Сумського району, вул.Польова, 51; ЗАВ-25 "Г-1" загальною площею 175 кв.м за адресою: с. Водолаги Сумського району, вул. Лугова, 92; їдальня "Г-1" загальною площею 112,7 кв.м за адресою: с.Біловоди Сумського району, вул.Польова, 53; пилорама "Е-1" загальною площею 230,6 кв.м за адресою: с. Біловоди Сумського району, вул.Приозерна, 71; майстерня "Д-1" загальною площею 224,8 кв.м за адресою: с. Біловоди Сумського району, вул. Приозерна, 70, критий тік " 3-1" загальною площею 4236,5 кв.м за адресою: с.Біловоди Сумського району, вул.Польова, 54; склад "Д-1" загальною площею 1682,2 кв.м за адресою: с.Водолаги Сумського району, вул.Лугова, 93; критий тік "Б-1" загальною площею 2289,4 кв.м за адресою: с. Водолаги Сумського району, вул. Лугова 94, контора "А.-2" загальною площею 292,7 кв.м за адресою: с. Біловоди Сумської, району, вул.Радянська, 1-а; навіс "Ф" загальною площею 922 кв.м за адресою: с. Біловоди Сумського району, вул.Польова, 55, навіс "Ж" загальною площею 1089,7 кв.м за адресою: с. Водолаги Сумського району, вул. Лугова 95; зерносховище "Ж-1" загальною площею 1309,1 кв.м.за адресою: с. Біловоди Сумського району, ул. Польова 56, склад ПММ "М-1" загальною площею 33, 9 кв. м. за адресою: с.Біловоди Сумського району,вул. Приозерна, 72, склад продуктовий "Н-1" загальною площею 72,7 кв. м. за адресою: с. Біловоди Сумського району, вул. Польова, 57; вагова "А-1" загальною площею 113, 4 кв.м. за адресою: с. Водолаги Сумської району, вул. Лугова, 91.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, проте надіслав заяву, в якій просить суд припинити провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору.

Прокурор Сумського району подав суду заяву про вступ прокурора у справу відповідно до ст. 29 ГПК України, а також 03.06.2015 року подав суду письмове заперечення на позов, в якому просить суд задоволені позову відмовити.

03.06.2015 представник позивача подав суду обґрунтування правової позиції по справі, в якому зазначає, що позивач набув право власності на нерухоме майно в законному порядку. Його право на це майно підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства.

11.06. 2015 представник позивача подав до суду копії договорів купівлі-продажу майнового паю, укладених між позивачем та колишніми членами КСП ім. Щорса, а також документи, що підтверджують сплату позивачем податку на землю та переписку між сторонами щодо оформлення прав позивача на користування земельною ділянкою, які долучені до матеріалів справи.

Відповідно до п. 3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для підготовки до судових засідань в даній справі та для подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності судового процесу, вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку та встановлений ст. 69 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду справи, суд вважає, що сторонам створені всі належні умови та є підстави для розгляду справи по суті за наявними матеріалами відповідно до вимог ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази, господарський суд встановив:

На території Біловодської сільської ради Сумського району Сумської області в с. Біловоди знаходилося колишнє колективне сільськогосподарське підприємство ім. Щорса .

Згідно з протоколом №1 від 21 січня 2007 р. загальних зборів співвласників майна колишнього КСП ім. Щорса, обрана комісія з питань захисту майнових прав власників майна, затверджений перелік майна колишнього КСП ім. Щорса (відповідно до Додатку і загальною вартістю 2225859 грн.), затверджений перелік власників майна (відповідно до Додатку 2 в кількості 414 осіб), виділене майно в натурі у спільну часткову власність власникам майна колишнього КСП ім. Щорса (відповідно до Додатку 3), а також вирішено про продаж Товариству з обмеженою відповідальністю «Укрансько-Норвезькому підприємству «Глобал Харвест» майна колишнього КСП «Ім.Щорса» на загальну суму 2 225 859 грн., перелік якого наведено в. Додатку 3 до даного протоколу за 15% вартості даного майна, що становить 333 878,85 грн., уповноваживши комісію з питань захисту майнових прав власників майна підписати з позивачем договір купівлі-продажу майна.

Позивач в позовній заяві зазначає, що 04 червня 2007 року був укладений договір купівлі-продажу майна колишнього КСП ім. Щорса, що знаходиться у спільній частковій власності, відповідно до якого співвласники майна колишнього КСП ім. Щорса, від імені яких діяла та підписала договір комісія з питань захисту майнових прав власників майна, продали майно колишнього КСП ім. Щорса, перелік якого надається у Додатку 2 та Додатку 3 до договору, Товариству з обмеженою відповідальністю «Укрансько-Норвезькому підприємству «Глобал Харвест», який зобов'язався прийняти це майно та сплатити за нього 333 878,85 грн.

Договір був укладений у письмовій формі.

Відповідно до п.1.3 укладеного договору - право власності на майно від продавця до покупця переходить після підписання актів приймання-передачі майна, які є Додатками 2 та 3 до договору та є невід'ємними частинами договору.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 5 жовтня 2007 р. були підписані акт №1 та акт №2 приймання-передачі майна колишнього КСП ім. Щорса позивачу. Відповідно до акту №1 було передано майна згідно таблиці загальною вартістю 287 114,37 грн., 45 найменувань. Відповідно до акту № 2 було передано майна загальною вартістю 46 764,48 грн., 62 найменування.

На виконання п.1.4 укладеного договору, який передбачає, що покупець зобов'язується сплатити за майно 333878,85 грн. готівкою співвласникам майна протягом трьох років з моменту укладення договору, позивач уклав з кожним із співвласників майна договір купівлі-продажу в письмовій формі та сплатив кошти за належні їм частки в майні.

25 лютого 2008 р. Біловодською сільською радою позивачу видане свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії БС №442. Відповідно до цього свідоцтва позивач має право на пайовий фонд майна КСП ім. Щорса відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників 21.01.2007.

Придбане майно позивач взяв на свій баланс. Частина з цього майна є нерухомим майном - це нежитлові приміщення, до яких належать: зерносховище "В-1" загальною площею 1686,8 кв.м, розташоване в с.Біловоди Сумського району, вул.Польова, 50; автогараж "А-1" загальною площею 1699,3кв.м., розташований в с.Біловоди Сумського району, вул.Польова, 52; вагова "Я-1" за адресо: с.Біловоди Сумського району, вул.Польова, 51; ЗАВ-25 "Г-1" загальною площею 175 кв.м за адресою: с. Водолаги Сумського району, вул. Лугова, 92; їдальня "Г-1" загальною площею 112,7 кв.м за адресою: с.Біловоди Сумського району, вул.Польова, 53; пилорама "Е-1" загальною площею 230,6 кв.м за адресою: с. Біловоди Сумського району, вул.Приозерна, 71; майстерня "Д-1" загальною площею 224,8 кв.м за адресою: с. Біловоди Сумського району, вул. Приозерна, 70, критий тік " 3-1" загальною площею 4236,5 кв.м за адресою: с.Біловоди Сумського району, вул.Польова, 54; склад "Д-1" загальною площею 1682,2 кв.м за адресою: с.Водолаги Сумського району, вул.Лугова, 93; критий тік "Б-1" загальною площею 2289,4 кв.м за адресою: с. Водолаги Сумського району, вул. Лугова 94, контора "А.-2" загальною площею 292,7 кв.м за адресою: с. Біловоди Сумської, району, вул.Радянська, 1-а; навіс "Ф" загальною площею 922 кв.м за адресою: с. Біловоди Сумського району, вул.Польова, 55, навіс "Ж" загальною площею 1089,7 кв.м за адресою: с. Водолаги Сумського району, вул. Лугова 95; зерносховище "Ж-1" загальною площею 1309,1 кв.м.за адресою: с. Біловоди Сумського району, ул. Польова 56, склад ПММ "М-1" загальною площею 33, 9 кв. м. за адресою: с.Біловоди Сумського району,вул. Приозерна, 72, склад продуктовий "Н-1" загальною площею 72,7 кв. м. за адресою: с. Біловоди Сумського району, вул. Польова, 57; вагова "А-1" загальною площею 113, 4 кв.м. за адресою: с. Водолаги Сумської району, вул. Лугова, 91.

Для проведення державної реєстрації права власності на нежитлові приміщення 19 березня 2015 р. позивач звернувся з заявою до реєстраційної служби Сумського районного управління юстиції.

На свою заяву позивач отримав відповідь, датовану 30.03.2015 р., якою реєстраційна служба повідомила про відмову в проведенні державної реєстрації права власності на вищезазначені об'єкти нерухомого майна, посилаючись при цьому на відсутність документу, що підтверджує виникнення, перехід або припинення права власності на нерухоме майно, який передбачений ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п.37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 р. №868.

Також реєстраційна служба послалася на те, що додані позивачем документи -протокол загальних зборів №1 від 21.01.2007 р., копії свідоцтв про право власності на майновий пай, договір купівлі-продажу, акт приймання-передачі не підтверджують факту виникнення права власності на об'єкти нерухомого майна. У зв'язку з відсутністю документу, що підтверджує виникнення, перехід або припинення права власності на нерухоме майно, право власності на таке майно може бути зареєстроване на підставі рішення суду, що набрало законної сили щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно, як це передбачено п.5 ч.І ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Право на майно, що підлягає державній реєстрації, виникає з дня реєстрації цього майна або відповідних прав на нього, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 41 Конституції України та положень ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 134 Господарського кодексу України, суб'єкт господарювання, який здійснює господарську діяльність на основі права власності, на свій розсуд, одноосібно або спільно з іншими суб'єктами володіє, користується і розпоряджається належним йому (їм) майном, у тому числі має право надати майно іншим суб'єктам для використання його на праві власності, праві господарського відання чи праві оперативного управління, або на основі інших форм правового режиму майна, передбачених цим Кодексом.

Беручи до уваги зміст заявленого позову, провівши оцінку наданих у справу сторонами доказів суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з наступного.

Регулювання відносин, що виникають у зв'язку із набуттям, здійсненням права власності на майно та його захистом здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч.1 ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 цього ж Кодексу передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України. Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб'єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов'язку зобов'язаною стороною. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб'єкт захисту, вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв'язку з порушенням його прав, або в інший спосіб усуває негативні наслідки порушення його прав.

Предмет позову повинен мати правовий характер і випливати з певних матеріально-правових відносин. Підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що підтверджують позовні вимоги, зокрема факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення.

Підтвердження в суді права власності або іншого речового права на майно, що складає предмет спору, здійснюється за допомогою спростування у суді установлених фактів або шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншому речовому праві.

Відповідно до приписів ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Вказана стаття знаходиться в розділі 29 ЦК України "Захист права власності", тобто, стосується випадків, коли існуюче, належно набуте від попереднього власника та належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності в особи документів, що засвідчують належність їй такого права, у зв'язку з їх втратою.

Таким чином, відповідний позов пред'являється на захист існуючого, наявного права, що виникло у позивача за передбачених законодавством підстав та підтверджується належними та допустимими доказами. З цим кореспондується стаття 11 Цивільного кодексу України, яка визначає підстави виникнення цивільних прав та обов'язків.

Зі змісту ст. 392 ЦК України видно, що позов про визнання права власності на майно необхідний позивачеві тоді, коли у інших осіб виникають сумніви у належності йому цього майна, створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності, у зв'язку з наявністю таких сумнівів чи втратою належних правовстановлюючих документів, наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними, а метою подання позову про визнання права власності є усунення невизначеності у суб'єктивному праві, належному особі щодо індивідуально визначеного майна.

Наведеної правової позиції дотримується Верховний Суд України у своїй постанові від 04.04.2011 р. у справі № 25/208-08.

Позов про визнання права власності спрямований на усунення перешкод у здійсненні власником свого права і виключення домагань на приналежне власнику майно за допомогою підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності, судове рішення про задоволення таких вимог має ґрунтуватись на встановленому судом в ході розгляду справи існуючому юридичному факті і не може підміняти собою правовстановлюючих документів.

Таким чином, захист права власності шляхом його визнання в судовому порядку можливий за наявності одночасно двох умов: по-перше, це підтвердження в судовому порядку своїх прав на майно шляхом подання належних і достатніх доказів, які достеменно підтверджують факт набуття права власності на законних підставах, і, по-друге, вичерпне спростування доводів третіх осіб, які оспорюють або не визнають право власності позивача.

Отже, у випадку якщо особа, яка вважає себе власником майна, не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб, то права такої особи підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права власності на належне цій особі майно. Тобто підставою для звернення до суду з позовом про визнання права власності відповідно до статті 392 ЦК України є оспорення або невизнання існуючого права, а не намір набути вказане право за рішенням суду.

Позов про визнання права власності є речово-правовим, вимоги котрого звернені до суду який повинен підтвердити наявність у позивача права власності на спірне майно. Об'єктом цього позову є усунення невизначеності відносин права власності позивача щодо індивідуально визначеного майна. Підставою ж позову, є обставини, що підтверджують наявність у позивача права власності чи іншого речового права на майно.

Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпорядження таким майно, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин.

Отже, сторонами у справі є особи, правовий спір яких вирішується в суді, що мають юридичну заінтересованість у результаті справи, мають комплекс процесуальних прав і обов'язків, необхідних для захисту прав, свобод та інтересів.

Потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними.

Якщо особа, яка вважає себе власником майна, не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо такого права сумнівів або претензій третіх осіб, або існує інша невизначеність у праві власності, викликана поведінкою таких осіб, то згідно з цим приписом права заінтересованої особи підлягають захисту шляхом подання позову про визнання права власності на належне їй майно.

За відсутності доказів оспорювання чи невизнання відповідачем права власності позивача на певне майно відсутні й підстави для визнання права власності на це майно, оскільки право позивача не порушене.

Оскільки інше не передбачено законом, позов про визнання права підлягає задоволенню в разі подання позивачем доказів виникнення у нього відповідного права на підставах, визначених у главі 24 Цивільного кодексу України. Позов про визнання права, поданий особою, права якої стосовно певного майна ніколи не були зареєстровані, може бути задоволений в тих випадках, коли права на спірне майно виникли до запровадження їх державної реєстрації і в подальшому не реєструвалися або коли вони виникли з підстав, передбачених частинами четвертою і п'ятою статті 11 Цивільного кодексу України.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що судовому захисту підлягає лише порушене право, однак позивачем у справі не доведено порушення відповідачем будь-яких його прав.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до роз'яснень наданих у постанові пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 р., у разі коли право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості.

Отже, враховуючи вищенаведене, вимога позивача до відповідача про визнання права власності на нежитлове приміщення, є такою, що не ґрунтується на нормах законодавства України, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір при відмові у задоволенні позову покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 392 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 33, 34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 08.09.2015

ГОЛОВУЮЧИЙ СУДДЯ Ю.А. ДЖЕПА

СУДДЯ С.В. ЗАЄЦЬ

СУДДЯ В.В. ЯКОВЕНКО