РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2015Справа №910/13309/15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Еста Велл Сервісез Україна»
доПублічного акціонерного товариства «Кисневий завод»
про стягнення 12 100,00 грн.
Суддя Яковенко А.В.

Представники сторін:

від позивача -Давиденко О.А. дов. № б/н від 23.06.2015р.
від відповідача -не з'явилися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Еста Велл Сервісез Україна» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Кисневий завод» про стягнення з останнього заборгованості за Договором поставки №09887 від 14.01.2013 у розмірі 12 100,00 грн., крім того просив судові витрати у розмірі 1827,00 грн. також покласти на відповідача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 14.01.2013 між сторонами укладено Договір поставки №09887, відповідно до якого позивач перерахував на адресу відповідача у якості попередньої оплати за товар суму у розмірі 28 200,00 грн. Відповідачем здійснено поставку Товару на суму 14 100,00 грн., та здійснено повернення 2 000,00 грн. попередньої оплати, у зв'язку з чим Позивач вказує на існування заборгованості з повернення попередньої оплати у розмірі 12 100,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.05.2015 порушено провадження у справі №910/13309/15 та призначено розгляд вказаної справи на 24.06.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.06.2015 розгляд справи №910/13309/15 відкладено на 27.07.2015 відповідно до вимог ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача у судове засідання 27.07.2015 з'явився, надав пояснення по суті справи, відповідно до яких просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позові.

Представники відповідача у судове засідання 27.07.2015 не з'явилися, про поважні причини неявки суд не повідомили, вимог ухвали суду не виконали.

Відповідно до абзацу 3 п.3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

За результатами дослідження доказів, наявних у матеріалах справи, суд у нарадчій кімнаті, у відповідності до ст.ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення у справі №910/13309/15.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 27.07.2015 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

14.01.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Еста Велл Сервісез Україна» (далі - Покупець, Позивач) та Публічним акціонерним товариством «Кисневий завод» (далі - Покупець, Відповідач) укладено Договір поставки №09887 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору Постачальник зобов'язується поставити і передати у власність Покупцеві продукції (азот рідкий) (далі - Товар), а Покупець зобов'язується прийняти Товар та своєчасно здійснити його оплату відповідно до умов ДоговоруПродавець зобов'язується передати у власність Покупця яблука врожаю 2013 року (далі - Товар), а Покупець зобов'язується приймати товар та оплачувати його на умовах, встановлених цим договором.

Згідно з п. 2.4. Договору прийом-передача Товару від Постачальника до Покупця проводиться шляхом виписки накладної, в якій зазначається час і дата передачі Товару у власність Покупцю. Разом з Товаром Постачальник передає Покупцю оригінальні товаросупроводжувальні документи. Покупець зобов'язаний передати Постачальнику оригінал довіреності.

Сторони погодили, що Покупець сплачує вартість доставки також і при необґрунтованій відмові від прийняття Товару (п. 2.7. Договору).

Пунктом 3.2. Договору встановлено, що розрахунки між сторонами за Договором здійснюються в безготівковій формі шляхом перерахування Покупцем коштів в національній валюті України на розрахунковий рахунок Постачальника.

Приписами п. 3.3. Договору передбачено, що оплата вартості кожної окремої партії Товару здійснюється на умові 100% попередньої оплати на підставі виставлених Постачальником накладних, рахунків та актів виконаних робіт.

У відповідності до положень п. 3.8. Договору сторони домовились, що Постачальник має право, а Покупець доручає Постачальнику здійснювати зарахування коштів в рахунок виконання зобов'язань Покупця за цим Договором в наступній черговості:

- перша черга: неустойка (штраф, пеня) за прострочені платежі;

- друга черга: прострочена заборгованість по розрахунках за послуги перевезення;

- третя черга: прострочена заборгованість по розрахунках за отриманий Товар;

- четверта черга: інша прострочена заборгованість;

- інші платежі.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що на виконання умов Договору Позивачем перераховано на адресу Відповідача 28 200,00 грн. в якості попередньої оплати за поставку Товару, проте Відповідачем здійснено поставку на суму 14 100,00 грн. та здійснено повернення 2 000,00 грн. попередньої оплати, у зв'язку з чим Позивач вказує на існування заборгованості з повернення суми попередньої оплати у розмірі 12 100,00 грн.

Судом встановлено, що укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Главою 54 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України, і згідно ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 ГК України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно із ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1. ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Матеріалами справи підтверджується, що Позивач свої зобов'язання за Договором виконав у повному обсязі, здійснивши на підставі виставленої Постачальником рахунку-фактури №СФ-0000127 від 14.01.2013, попередню оплату Товару у розмірі 28 200,00 грн.

Як вказує у своїх письмових поясненнях Позивач, зобов'язання з поставки оплаченого Товару Відповідачем виконані були частково на суму 14 100,00 грн., що підтверджується товарно-транспортною накладною від 11.09.2013, у зв'язку з чим було направлено претензію №1701/13-003 від 17.01.2014 з вимогою про повернення решти суми попередньої оплати у розмірі 14 200,00 грн., однак Відповідач здійснив повернення суми попередньої оплати лише у розмірі 2 000,00 грн., у зв'язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 12 100,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що Позивачеві 11.09.2013 Відповідачем було виставлено рахунок-фактуру №СФ-0008414 на суму 6 300,00 грн. з призначенням платежу: «Перевезення спеціалізованим автотранспортом рідких та газоподібних вантажів».

Позивач у своїх письмових поясненнях вказує, що вартість доставки Товару не входить до ціни Товару і, відповідно, останній не зобов'язаний здійснювати оплату за поставку Товару у розмірі 6 300,00 грн. на підставі виставленого рахунку-фактури №СФ-0008414 від 11.09.2013.

Як зазначалося раніше, п. 2.7. Договору передбачено, що Покупець сплачує вартість доставки також і при необґрунтованій відмові від прийняття Товару.

Крім того, відповідно до п. 3.8 Договору передбачено, що до другої черги розрахунку за Договором відноситься заборгованість за послуги перевезення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Позивач зобов'язаний в силу Договору нести витрати з перевезення Товару.

Відповідно до статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Матеріалами справи підтверджується наявність у Відповідача на підставі Договору грошового зобов'язання з повернення суми попередньої оплати у розмірі 5 800,00 грн. (12 100,00 грн. - 6 300,00 грн.).

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги Позивача про стягнення з Відповідача заборгованості за Договором поставки №09887 від 14.01.2013 є законними та обґрунтованими в частині стягнення 5 800,00 грн. суми попередньої оплати.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

З огляду на те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, на підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 49, 75, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Кисневий завод» (03061, м. Київ, просп. Відрадний, буд. 93/2; ) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еста Велл Сервісез Україна» (36020, м. Полтава, вул. Жовтнева, буд. 19, офіс 6; ) заборгованість за Договором поставки №09887 від 14.01.2013 у розмірі 5 800,00 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 875,75 грн.

4. В іншій частині у позові відмовити.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

7. Дата складання повного тексту рішення 07.08.2015.

Cуддя А.В.Яковенко