ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2015 р. Справа № 910/20563/13

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Кравчук Н.М.

суддів Гнатюк Г.М.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю МедіаСофт (надалі ТзОВ МедіаСофт), за вих. №02-03-15 від 10.03.2015р. (вх. № ЛАГС 01-05/2296/15 від 20.05.2015р.)

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 23.02.2015р.

у справі № 910/20563/13

за позовом: виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, м. Київ

до відповідача: ТзОВ МедіаСофт, м. Івано-Франківськ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_2 соціальної політики України, м. Київ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2 охорони здоров'я України, м. Київ

про стягнення 4 227 838, 25 грн., з яких 2 877 600,00 грн. - попередня оплата, 678 798,25 грн. - пеня, 671 440,00 грн. штраф,

за участі представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3 представник (довіреність № 01-38-176 від 26.06.2015р.)

від відповідача: ОСОБА_4 - директор (наказ № 1 від 01.04.2004р.)

від третьої особи на стороні позивача: не зявився

від третьої особи на стороні відповідача: не зявився

Представникам сторін розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22, 28 ГПК України. Заяв про відвід суддів від сторін не надходило.

За клопотанням ТзОВ МедіаСофт здійснювалася фіксація судового процесу по розгляду апеляційної скарги.

ВСТАНОВИВ:

Виконавча дирекція Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності звернулась з позовом до суду про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "МедіаСофт" 4 227 838,25 грн., з яких:

- 2 877 600,00 грн. перерахованих позивачем авансовий платіж в розмірі 30 % від загальної суми вартості послуг (9 592 000,00 грн.), які відповідач зобов'язався надати позивачу по договору №1135/10/12 від 05.12.2012р. (з урахуванням додаткових договорів №1 та №2);

- 678 798,25 грн. пені та 671 440,00 грн. штрафу за прострочення виконання зобов'язань, обумовлених договором.

14.05.2014р. рішенням господарського суду Івано-Франківської області у справі №910/20563/13 відмовлено в задоволенні позову Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до товариства з обмеженою відповідальністю "МедіаСофт" за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 охорони здоров'я України про стягнення 4 227 838,25 грн. (а.с. 100-103 том ІХ).

10.07.2014р. постановою Львівського апеляційного господарського суду рішення господарського суду Івано-Франківської області від 14.05.2014р. залишено без змін (а.с. 179-186 том ІХ).

15.10.2014р. постановою Вищого господарського суду України рішення господарського суду Івано-Франківської області від 14.05.2014р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 10.07.2014р. у справі №910/20563/13 скасовано, справу направлено на новий розгляд (а.с. 231-236 том ІХ).

Суд касаційної інстанції, скеровуючи справу на новий розгляд, вказав на необхідність з'ясувати всі обставини справи, надати правову оцінку всім умовам договору в сукупності, окрім іншого, зазначив, що у даному спорі обставини щодо належного виконання зобов'язань кожною з сторін належним чином не з'ясовані.

При новому розгляді, рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 23.02.2015р. у справі №910/20563/13 (суддя Максимів Т.В.) позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ТзОВ "МедіаСофт" на користь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності 2 877 600,00 грн. - попередньої оплати. Стягнуто з ТзОВ "МедіаСофт" в доход державного бюджету судовий збір в розмірі 57 552,00 грн. В частині позовних вимог в сумі 678 798,25 грн. - пені та 671 440,00 грн. - штрафу відмовлено (а.с. 299-304 том ХІІІ).

Приймаючи рішення в частині задоволення позову, місцевий господарський суд виходив з того, що відповідач належним чином, в обсязі, обумовленому договором та у строк не виконав свої зобовязання, відтак, на думку суду, вимога про повернення передоплати в сумі 2 877 600,00 грн. є обґрунтованою. Щодо вимог про стягнення штрафних санкцій, то суд зазначив, що позивачем безпідставно нараховано пеню та штраф на загальну суму договору, оскільки умовами п.5.2 договору передбачено нарахування даних санкцій тільки на вартість послуг, з яких допущено прострочення. Зважаючи на те, що позивачем не подано доказів, які б підтверджували фактичну вартість наданих послуг, з яких допущено прострочення, суд вважає дану вимогу безпідставною та необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТзОВ МедіаСофт подало апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано надані відповідачем докази та аргументи, а відтак, винесено необєктивне рішення, просить його скасувати, прийняти нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог повністю. Зокрема, скаржник вважає, що порушення строків та обсягу надання послуг за договором відбулись за причин неналежного виконання позивачем своїх договірних зобовязань (п.п. 4.1.1-4.1.4 договору). Крім того, зазначає, що факт надання послуг підтверджується технічними актами між закладами охорони здоровя та ТзОВ «МедіаСофт».

Згідно довідки про автоматичний розподіл справ між суддями від 20.05.2015р. дану справу розподілено до розгляду судді-доповідачу ОСОБА_5, склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. головуючий суддя, ОСОБА_6 та ОСОБА_7

У звязку з перебуванням у відпустці судді Гнатюк Г.М., розпорядженням в.о. голови Львівського апеляційного господарського суду від 21.05.2015р. внесено зміни в склад колегії суддів по розгляду справи № 910/20563/13, замість судді Гнатюк Г.М. введено суддю Якімець Г.Г.

Ухвалами Львівського апеляційного господарського суду від 25.05.2015р. поновлено строк на подання апеляційної скарги, прийнято її до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 11.06.2015р.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 11.06.2015р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 23.07.2015р.

У звязку з перебуванням судді Якімець Г.Г. у відпустці, розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 23.07.2015р., внесено зміни у склад колегії суддів по розгляду справи № 910/20563/13, замість судді Якімець Г.Г. введено суддю Гнатюк Г.М.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 23.07.2015р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 13.08.2015р.

У звязку з перебуванням судді Мирутенка О.Л. у відпустці, розпорядженням в.о. голови Львівського апеляційного господарського суду від 13.08.2015р. внесено зміни в склад колегії суддів по розгляду справи № 910/20563/13, замість судді Мирутенко О.Л. введено суддю Данко Л.С.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 13.08.2015р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 31.08.2015р.

Позивач в судовому засіданні проти доводів скаржника заперечив з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу б/н від 14.07.2015р. (зареєстрований в канцелярії суду за вх№ 01-04/4565/15 від 20.07.2015р.) та у письмових поясненнях б/н від 25.08.2015р. (зареєстровані в канцелярії суду за вх№ 01-04/5345/15 від 28.08.2015р.). Просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представниця відповідача підтримала доводи апеляційної скарги, просить її задоволити, скасувати рішення місцевого господарського суду в частині задоволення позову, в цій частині прийняти нове рішення, яким відмовити у позові.

Треті особи участі уповноважених представників в судові засідання жодного разу не забезпечили, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, Львівський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Створення Єдиного електронного реєстру листків непрацездатності передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2010р. №208 "Деякі питання удосконалення системи охорони здоров'я".

На виконання вищезазначеної постанови Кабінету Міністрів України між Виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та ОСОБА_2 охорони здоров'я підписано Угоду про спільну діяльність від 07.09.2010р. Крім цього, з метою створення Єдиного електронного реєстру листків непрацездатності МОЗ України та Виконавчою дирекцією Фонду видано накази від 27.09.2010р. №815 та від 15.09.2010р. № 114-ос щодо встановлення прикладного програмного забезпечення "Укрмедсофт: Стаціонар" та "Укрмедсофт: Поліклініка" у закладах охорони здоров'я Івано-Франківської, Одеської та Харківської областей.

Відповідно до Додаткової угоди до Угоди про спільну діяльність між Виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та ОСОБА_2 охорони здоров'я від 20.07.2011р., наказу МОЗ України №716 від 28.10.2011р., зареєстрованого у ОСОБА_2 юстиції України за №1521/20259 від 23.12.2011р., прийнято рішення продовжити створення Єдиного електронного реєстру листків непрацездатності та розширити дію Пілотного проекту (ІІ-й етап) на базі вищевказаних програмних продуктів в пілотних областях для введення в дослідну експлуатацію Єдиного електронного реєстру листків непрацездатності у Вінницькій, Волинській, Донецькій, Івано-Франківськії, Луганській, Львівській, Одеській, Полтавській, Харківській, Чернівецькій та Чернігівській областях в особі управлінь охорони здоров'я обласних державних адміністрацій.

З метою виконання вказаної додаткової угоди, на засіданні комітету з конкурсних торгів Виконавчої дирекції Фонду від 14.11.2012р. прийнято рішення провести закупівлю послуги з введення в дослідну експлуатацію Єдиного електронного реєстру листків непрацездатності у одного учасника - ТзОВ "Медіасофт", яке згідно авторського договору про передачу виключних прав на використання твору від 22.10.2004р.. та Свідоцтва про внесення суб"єкта підприємницької діяльності до Реєстру виробників та розповсюджувачів програмного забезпечення (серія ВР №00309 від 13.12.2004р.) має право на виробництво та розповсюдження програмного забезпечення "Укрмедсофт: Стаціонар" та "Укрмедсофт: Поліклініка".

Відповідно до протоколу засідання комітету з конкурсних торгів від 16.11.2012р. №81, замовником прийнято рішення акцептувати пропозицію ТзОВ "МедіаСофт".

05.12.2012р. між виконавчою дирекцією ФСС ТВП (замовник) та ТзОВ "МедіаСофт" (виконавець) було укладено договір №1135/10/12 про надання послугґ. пов'язаних з базами даних (послуги з ведення в дослідну експлуатацію Єдиного електронного реєстру листків непрацездатності (2-й етап)), відповідно до умов якого виконавець зобов'язувався надати послуги, пов'язані з базами даних у кількості, терміни та за ціною, що визначені в календарному плані надання послуг (додаток 1 до договору) та кошторисі витрат (додаток 2 до договору), а замовник зобовязується прийняти та оплатити послуги виконавця на умовах та у терміни, передбачені умовами цього договору ( а.с. 12-24, том І).

Відповідно до п.3.4 договору, календарного плану та кошторису, обумовлені договором послуги повинні були надаватись закладам охорони здоров'я у Вінницькій (385 закладів), Волинській (193 заклади), Донецькій (582 заклади), Чернівецькій (232 заклади), Полтавській (384 заклади), Львівській (414 закладів), Луганській (397 закладів) та Чернігівській (244 заклади) областях, а всього у 2831 закладі охорони здоровя.

Загальна ціна договору відповідно до протоколу погодження договірної ціни (додаток 3 до договору) та кошторису витрат (додаток 2 до договору) складає 9 592 000 грн. (п.2.1 договору).

Пунктом 2.3 сторони договору узгодили, що оплата вартості послуг здійснюється замовником поетапно шляхом попередньої оплати (авансування) у розмірі 30% від їх вартості протягом пяти банківських днів з дати підписання цього договору. Виконання зобов'язання щодо надання послуг здійснюється виконавцем згідно із термінами, що вказані в календарному плані надання послуг (додаток 1 до договору). Остаточний розрахунок за надані послуги здійснюється протягом 5 банківських днів з дати підписання актів передачі-приймання послуг або на умовах п. 3.3 договору (п.2.4 договору).

17.12.2012р. замовник здійснив попередню оплату (авансування) на користь виконавця у розмірі 2 877 600,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1618 від 17.12.2012р. (а.с. 25, том І).

Строк надання послуг за договором сторонами визначено до 31.12.2012р. (п.8.1), а додатковими договорами №№ 1, 2 продовжено до 31.03.2013р. Відповідно до положень договору та додаткових договорів, закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання своїх зобовязань, що виникли під час його дії (а.с. 28-29, 30-31, том І).

Листом №27-03-13 від 29.03.2013р. виконавець звернувся до замовника із проханням про продовження терміну дії договору з можливістю щомісячного поетапного закриття обєму фактично наданих послуг. Даний лист мотивований тим, що в частині лікувальних закладів відсутня компютерна техніка, що унеможливлює виконання умов договору, а також тим, що внаслідок реформування галузі охорони здоровя, відбуваються зміни їх структури та кількості, що також впливає на виконання ТзОВ МедіаСофт своїх зобовязань (а.с. 32, том І). Вказаний лист був залишений замовником без задоволення.

Листами №13/03-11 від 13.03.2013р. та №16/05-13 від 27.05.2013р. виконавець направив замовнику акти №1 та №2 передачі-приймання послуг та рахунки №25 від 13.03.2013р. і №32 від 27.05.2013р. на зальну суму 4 787 526,60 грн. (а.с. 192-193 том І).

Згідно актів, виконавець, відповідно до технічного забезпечення закладів охорони здоровя, встановив на робочі станції програмне забезпечення в кількості 1233 та 180 закладах, всього 1413 закладів (а.с. 38-39, 40-41, том І).

Факт отримання позивачем листа від 13.03.2013р. підтверджується відміткою на ньому, а факт відправлення листа від 27.05.2013р. описом вкладення (а.с. 148, том V).

Позивач вказані акти не підписав та, водночас, не направив відповідачу мотивованої письмової відмови від прийняття послуг із зазначенням переліку недоліків. Натомість, в подальшому між сторонами відбувалось листування з приводу надання деталізованих звітів, в тому числі по кожному етапу договору, сплаті заборгованості, пені та штрафних санкцій (а.с.33-38, 42-43, 44, 45-48, том І, а.с. 102, том V).

В ході цього листування, неповне виконання зобовязань виконавець пояснив, зокрема, наступними причинами: реформуванням галузі охорони здоров'я та, як наслідок, невідповідністю кількості закладів, які фактично видають листки непрацездатності тим цифрам, які визначені в договорі; незабезпеченістю закладів охорони здоров'я компютерною технікою та доступом до мережі Інтернет; ненаданням замовником повної інформації, необхідної для виконання робіт.

Як стверджує позивач (а.с. 45-48, том 1), листом №09-06-13 від 25.06.2013р. виконавець вперше подав звіт про надання послуг та додаток №1 до цього звіту (а.с. 44, том 1). Листом №04-09-13 від 27.09.2013р. (а.с. 194-198, том 1) виконавець надав замовнику, зокрема, такі документи: звіти про надання послуг (а.с. 203-251, том 1), додаток 1 до звітів (а.с. 1-26, том 2), акти до звіту №1 та звіту №2 (копії технічних актів про виконання робіт, том 7; а.с. 1-185, том VIII).

Зважаючи на те, що, на думку позивача, виконавцем було порушено договірні зобовязання, що виявилось у неподанні поетапних актів приймання-передачі послуг, невідповідності форми актів приймання-передачі послуг вимогам договору та в порушенні строків надання послуг, замовник звернувся до суду з позовом про стягнення 4 227 838,25 грн., з яких 2 877 600,00 грн. суми попередньої оплати, 687 798,25 грн. пені та 671 440,00 грн. штрафу (з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, а.с. 212-213, том VIII).

При винесенні постанови колегія суддів керувалася наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відтак договір про надання послуг є складним зобов'язанням, що складається з двох органічно поєднаних між собою зобов'язань: по-перше, правовідношення, в якому виконавець повинен надати послугу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов'язку; по-друге, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати.

Статтею 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1 та 2 ст. 614 ЦК України встановлено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Зі змісту умов договору, а саме п.4.1.1 та п.4.1.2 на замовника було покладено обовязок забезпечувати внутрішні організаційні заходи, спрямовані на забезпечення умов для належного виконання фахівцями виконавця зобовязань за цим договором. Крім того, своєчасно надавати виконавцеві повну інформацію, необхідну для виконання робіт, а також нести відповідальність за достовірність наданої інформації.

Відповідно до вимог ст. ст. 525, 526, 629 ЦК України та ст. 193 ГК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

При розгляді справи встановлено, що порушення строків та обсягу надання послуг відповідачем відбулись за причини неналежного виконання позивачем своїх договірних зобов'язань (п.п. 4.1.1-4.1.4 договору), що підтверджується, зокрема, листом МОЗ України №МС-01/203 від 16.04.2013р., в якому зазначено про те, що позивач відновив фінансування тільки через 12 місяців після виходу Наказу №716 від 28.10.2011р.; фінансування робіт з продовження створення Єдиного електронного реєстру листків непрацездатності розпочалось в період завершення одного бюджетного року та початку наступного, що може є негативним чинником у придбанні відповідного обладнання; здійснення реформування галузі охорони здоров'я, що вплинуло на організаційну структуру (зміна кількості закладів охорони здоров'я) в закладах охорони здоров'я (а.с. 162-163 том І); листом Мінсоцполітики № 1239/1/1013/18 від 14.03.2014р. (а.с. 77-80 том ІХ).

У листі МОЗ України № МС-01/140/9691 від 08.04.2014р. зазначено, що саме через невиконання Фондом своїх зобовязань терміни введення в дослідну експлуатацію Єдиного електронного реєстру листків непрацездатності в пілотних областях було зірвано. На неодноразові звернення МОЗ України до Фонду, останній по суті не реагував (а.с. 81-83 том ІХ).

Таким чином, позивач створив перешкоди та не провів відповідні організаційні заходи для забезпечення умов для належного виконання договору відповідачем. Крім того, за весь період договірних відносин позивач надавав невірну інформацію стосовно кількості закладів, що видають листки непрацездатності та ухилявся від вирішення питання стосовно уточнення переліку закладів охорони здоров'я, що видають листки непрацездатності у Донецькій, Волинській, Вінницькій, Львівській, Полтавській, Чернівецькій, Чернігівській, Луганській областях.

Вищевказані порушення договору допускались позивачем систематично, що також підтверджується іншим листом МОЗ України №МС-01/41 від 30.01.2012р., в якому зазначено що станом на 27.01.2012р. позивач не виконав взятих на себе зобов'язань, що ставить під загрозу створення Єдиного електронного реєстру листків непрацездатності та виконання наказу №716 від 28.10.2012р. (а.с. 164 том І).

Про невиконання позивачем розділу 4 спірного договору та нездійснення відповідних організаційних заходів для забезпечення умов для належного виконання договору відповідачем свідчить також лист виконавчої дирекції Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 19.02.2013р. та лист виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 19.01.2013р., де висвітлюються проблемні питання - невідповідність у кількості закладів, що видають листки непрацездатності у регіоні та не забезпечення комп'ютерами і підключення до мережі Інтернет закладів охорони здоров'я.

А також листи Управління охорони здоровя Волинської ОДА від 12.06.2013р. №1963/15/2-13, Департаменту охорони здоровя Луганської ОДА від 23.05.2013р. №3/02б-3714, Департаменту охорони здоровя та курортів Вінницької ОДА, листи ОСОБА_2 охорони здоровя від 03.01.2013р. №3.09-1/13-32.4/139, від 16.04.2013р. №МС-01/203, лист Донецького обласного відділення виконавчої дирекції ФСС ТВП від 15.02.2013р. №04-16-382, листи позивача від 12.03.2013р. №01-06-653, від 10.07.2013р. №08-40-1800.

Долученими до матеріалів справи листами ТзОВ "МедіаСофт" підтверджується факт обізнаності позивача про наявні проблеми - про реформування галузі охорони здоровя та, як наслідок, невідповідність кількості закладів, які фактично видають листки непрацездатності тим цифрам, які визначені в договорі; незабезпеченість закладів охорони здоровя компютерною технікою та доступом до мережі Інтернет; ненадання Замовником повної інформації, необхідної для виконання робіт.

У своїх листах відповідач неодноразово звертався щодо уточнення переліку закладів, що видають листки непрацездатності та вирішення питання з їх технічною забезпеченістю, але позивач на запити не реагував, що вплинуло на необхідність продовження терміну дії договору.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку про доведеність фактів порушення позивачем взятих на себе зобов'язань щодо виконання Постанови КМУ №208 від 17.02.2010р. "Деякі питання удосконалення системи охорони здоров'я", Угоди між ОСОБА_2 охорони здоров'я України та Виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Наказу МОЗ №716 від 28.10.2011р., зареєстрованого у ОСОБА_2 юстиції України від 23.12.2011р. за №1521/20259 Про затвердження Положення про Єдиний електронний реєстр листків непрацездатності та договору №1135/10/12 від 05.12.2012р.

Наслідком вищевказаних порушень, на думку суду, стала неможливість виконання відповідачем в повному обсязі послуг, що передбачені договором, яка виникла не з його вини.

Слід також зазначити, що доводи позивача про відсутність доказів надання послуг відповідачем не відповідають встановленим судом фактичним обставинам і не спростовують заперечень відповідача, враховуючи наступне.

Згідно п. 3.1 договору виконавець передає, а замовник приймає послуги по мірі їх виконання, зокрема, за кожним з розділів календарного плану надання послуг (додаток 1 до договору). Після виконання чергового етапу робіт, визначеного у календарному плані надання послуг (додаток 1 до договору), виконавець передає позивачу акт передачі-приймання послуг в двох екземплярах, які підписані виконавцем.

Пунктом 3.2 договору встановлено, що замовник протягом 15 робочих днів з дня отримання від виконавця акта зобов'язаний підписати даний акт або направити виконавцю письмову мотивовану відмову від прийняття послуг із зазначенням переліку недоліків.

Як зазначалося вище, листами №13/03-11 від 13.03.2013р. та №16/05-13 від 27.05.2013р. виконавець направив замовнику акти №1 та №2 передачі-приймання послуг та рахунки №25 від 13.03.2013р. і №32 від 27.05.2013р. на зальну суму 4 787 526,60 грн. (а.с. 192-193 том І).

Факт отримання позивачем листа від 13.03.2013р. підтверджується відміткою на ньому, а факт відправлення листа від 27.05.2013р. описом вкладення (а.с. 148, том V).

У відповідності до п. 3.3 договору, якщо замовник не виконає вимоги п. 3.2. договору у визначений термін, послуги, зазначені в акті вважаються прийнятими і позивач зобов'язаний їх оплатити у повному обсязі відповідно до умов договору протягом 15 робочих днів з моменту отримання відповідного акта.

Позивач вказані акти не підписав та, водночас, не направив відповідачу мотивованої письмової відмови від прийняття послуг із зазначенням переліку недоліків мв терміни передбачені договором. Натомість, в подальшому між сторонами відбувалось листування з приводу надання деталізованих звітів, в тому числі по кожному етапу договору, сплаті заборгованості, пені та штрафних санкцій (а.с.33-38, 42-43, 44, 45-48, том І, а.с. 102, том V).

Тобто, позивач від підписання згаданих вище актів відмовився з формальних мотивів - невідповідність форми актів та звітів, хоча будь-яких умов щодо встановлення форми актів про надання послуг та звітів про надання послуг спірний договір не містить.

Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що не підписання актів приймання-передачі наданих послуг у звязку з їх невідповідністю умовам договірних відносин не позбавляє суд вирішувати питання щодо їх фактичного надання на підставі інших доказів, які має у своєму розпорядженні сторона процесу, яка доводить їх фактичне виконання.

Частиною 1 ст. 32 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що за своєю правовою природою договір про надання послуг свідчить про те, що з боку виконавця вчиняються певні дії або здійснюється певна діяльність. Тому за таким договором замовником оплачується не сам результат певної діяльності виконавця, а вчинені виконавцем дії.

Ця обставина вимагає від виконавця послуг при складенні акту виконання-приймання наданих послуг (робіт) надавати докази про фактичне виконання певних дій по наданню послуг, оскільки товаром при оплаті послуг є саме такі дії.

Підтвердженням отримання цих послуг (споживання) з боку замовника (позивача у справі) можуть бути дії, які визначені договором.

Судом встановлено, та не заперечується позивачем, факт часткового надання послуг з встановлення програмного забезпечення.

Так, станом на 31.03.2013р. відповідачем було виконано зобов'язання в тих об'ємах, в яких їх виконання було можливим, а саме - в 1413 закладах охорони здоров'я. Про факт надання послуг в зазначених в актах №№1,2 об'ємах та в зазначені терміни свідчать наступні наявні в матеріалах справи документи:

- звіти про надання послуг (а.с. 49-117, 203-251, том I);

- додаток 1 до звітів (а.с. 1-26 том II);

- акти до звіту №1 та звіту №2 (копії технічних актів здачі-приймання послуг) (а.с. 29-280 том ІІ, а.с.1-250 том ІІІ, а.с.1-250 том IV, а.с. 1-647 том VII, а.с. 1-185 том VIII);

- звіти вивантаження баз даних (а.с.103- 165 том XIII);

- копії наказів виконавчих дирекцій Вінницького, Волинського, Донецького, Луганського, Львівського, Полтавського, Чернівецького та Чернігівського обласних відділень Фонду (спільних наказів із управліннями охорони здоров'я відповідних облдержадміністрацій) щодо введення у регіоні в дослідну експлуатацію Єдиного електронного реєстру листків непрацездатності (а.с. 1-144 томVI);

- копії протоколів проведення настановних семінарів;

- пояснення МОЗ України вих. №14.02-01/68 від 31.03.2014р. (а.с. 42-43 том ІХ);

- копії звітів виконавчих дирекцій, надані позивачем на вимогу суду (а.с. 49-64 том ІХ);

- зведеною інформацією територіальних підрозділів Держфінінспекції України (а.с.192-246 том XIII).

Відтак, враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що позивачем не було надано суду належного нормативного обґрунтування та підстав для повернення 2 877 600,00 грн. - попередньої оплати (авансу).

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що обраний позивачем спосіб судового захисту - повернення суми попередньої оплати є невірним, оскільки підставою звернення з вказаним позовом позивач вважає неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобовязань. Проте, позивач сам не знає в якій мірі та в якій кількості закладах відповідачем було належно виконано роботу, а в якій кількості неналежно. Крім того, спірний договір не є припиненим внаслідок його розірвання або односторонньої відмови від договору і на час розгляду справи є діючим.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені у ст.16 названого Кодексу.

Предметом позову в даній справі є повернення передоплати та стягнення штрафних санкцій за порушення відповідачем договірних зобовязань, що полягають у ненаданні послуг у повному обсязі, в порушенні строків надання послуг, неподанні звітів про надані послуги по кожній з областей окремо, невідповідності формі актів приймання-передачі послуг.

Порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) ст. 610 Цивільного кодексу України.

Слід вказати, що невиконання зобов'язання, належить визначити, як такі дії чи бездіяльність сторони зобов'язання, внаслідок яких зобов'язання не виконано ні повністю, ні в частині.

Неналежне виконання може проявлятися в недотриманні боржником інших численних вимог до виконання зобов'язання, що встановлюються актами цивільного законодавства або договором.

Проте, відповідальність виконавця за порушення договору про надання послуг передбачена ст. 906 ЦК України.

Збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 906 ЦК України).

Виконавець несе перед замовником обов'язок відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, за наявності його вини. Це конкретизує загальне правило ч. 1 ст. 614 ЦК України стосовно договору про надання послуг, яке передбачає, що особа, яка порушила зобов'язання несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Як зазначалося вище, порушення відповідачем зобовязань в терміни та в повному обсязі передбачені договором сталося не з його вини.

Отже, за відсутності вини виконавець відповідальності не несе.

Відповідно до ст. 623 та ст. 22 Цивільного кодексу України відшкодуванню підлягають завданні збитки, тобто збитки, причиною яких є порушення зобов'язання, якого припустився боржник. Отже, між цим порушенням та збитками має бути причинний зв'язок, тільки за наявності останнього збитки підлягають відшкодуванню.

Обов'язок доказування розміру збитків завданих порушенням зобов'язання покладається на кредитора відповідно до ч. 2 ст. 623 Цивільного кодексу України.

З огляду на наведене, та враховуючи, що позивачем заявлено вимогу про повернення попередньої оплати (авансу), колегія суддів приходить до висновку, що дана вимога є безпідставною та такою, що до задоволення не підлягає.

Щодо вимоги позивача про стягнення 678 798,25 грн. - пені та 671 440,00 грн. - штрафу, то слід зазначити, що дана вимога до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Пунктом 5.2. договору сторони погодили, що за невиконання зобовязань щодо якості наданих послуг виконавець сплачує замовнику штраф у розмірі 10% вартості наданих неякісних послуг. За порушення термінів виконання зобовязань виконавець сплачує пеню у розмірі 0,1 % вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково сплачується штраф у розмірі 7 % вказаної вартості.

З поданого позивачем розрахунку штрафних санкцій вбачається, що, ним нараховано пеню та штраф на загальну суму договору, в той час як умовами п.5.2 договору передбачено нарахування даних санкцій тільки на вартість послуг, з яких допущено прострочення (а.с. 11 том І).

За весь час договірних відносин позивач жодного разу не пред'являв вимог та зауважень щодо якості надання послуг відповідачем, у встановленому договором порядку.

Статтею 32 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Зважаючи на те, що сторонами на час розгляду справи не подано доказів, які б підтверджували фактичну кількість та вартість послуг, з яких допущено прострочення, їх якість, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дана вимога є безпідставною, документально не підтверджена та такою, що задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду слід частково скасувати, а апеляційну скаргу задоволити.

Відповідно до ст.49 ГПК України при відмові в позові судовий збір покладається на позивача.

Пунктом 18 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що пенсійний фонд України та його органи; органи Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, Фонду соціального страхування України, Фонду соціального захисту інвалідів і його відділення звільнені від сплати судового збору.

Керуючись, ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу ТзОВ МедіаСофт за вих. №02-03-15 від 10.03.2015р. задоволити.

2. Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 23.02.2015р. у справі № 910/20563/13 скасувати в частині стягнення з ТзОВ "МедіаСофт" на користь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності попередньої оплати в сумі 2 877 600,00 грн. В цій частині прийняти нове рішення, яким в позові відмовити. В решті рішення залишити без змін.

3. Повернути з Державного бюджету Уккраїни (УДКСУ у Личаківському районі м. Львова код за ) на користь ТзОВ "МедіаСофт" (код ЄДРПО 32872704) 29 351,53 грн. судового збору за подання апеляційної скарги сплаченого квитанцією № 313 від 12.03.2015р. через відділення Ощадбанку по м. Києву та області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з розділом ХІІ-1 ГПК України.

5. Справу передати до господарського суду Івано-Франківської області.

Головуючий суддя Кравчук Н.М.

судді Гнатюк Г.М. Данко Л.С.