донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

01.09.2015 справа №38/146

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя: судді:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3

При секретарі Воронько В.В.

За участю представників сторін:

від позивача - не з'явився

від відповідача - не з'явився

від ДВС - ОСОБА_4, за довіреністю

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ
на ухвалу господарського суду Запорізької області
від08.06.15 р.
у справі за скаргою на дії№ 38/146 (суддя Попова І.А.) Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу, м. Маріуполь Донецької області Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України при виконанні наказу господарського суду Донецької області від 12.07.13 р. по справі № 38/146 щодо винесення постанови від 08.09.14 р. про стягнення виконавчого збору на суму 1 798 108,72 грн.
за позовомПублічного акціонерного товариства ДТЕК Донецькобленерго, м. Горлівка Донецької області
до заінтересована особа Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу, м. Маріуполь Донецької області Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ
простягнення коштів
ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» звернулося до господарського суду Запорізької області зі скаргою на дії Державної виконавчої служби України та просило визнати неправомірними дії Державної виконавчої служби України щодо винесення постанови від 08.09.2014 р. ВП № 40983494 про стягнення з КП «Компанія «Вода Донбасу» виконавчого збору в сумі 1 798 108,72 грн.; визнати недійсною постанову Державної виконавчої служби України від 08.09.2014 р. ВП № 40983494 про стягнення з КП «Компанія «Вода Донбасу» виконавчого збору в сумі 1 798 108,72 грн., як таку, що порушує права та законні інтереси боржника.

Ухвалою від 03.04.2015 р. поновлено пропущений строк на подання скарги.

Судом задоволено клопотання Департаменту Державної виконавчої служби України про заміну Державної виконавчої служби України її правонаступником - Департаментом виконавчої служби України.

Ухвалою господарського суду Запорізької області по справі № 38/146 від 08.06.2015 р. скаргу на дії державної виконавчої служби задоволено, визнано незаконними дії Державної виконавчої служби України, повязані із застосуванням заходів примусового виконання наказу господарського суду Донецької області від 12.07.2013 р. у справі №38/146 та наслідки цих дій, які полягають у винесенні постанови від 08.09.2014 р. про стягнення з боржника виконавчого збору; визнано недійсною (незаконною) постанову від 08.09.2014 р. (ВП №40983494) відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про стягнення з боржника виконавчого збору.

Ухвала обґрунтована безпідставністю винесення державним виконавцем постанови від 08.09.2014 р. про стягнення виконавчого збору у сумі 1 798 108,72 грн., оскільки в наданих матеріалах виконавчого провадження відсутні докази повідомлення КП «Компанія «Вода Донбасу» про прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження; державним виконавцем не вчинялися заходи примусового виконання судового рішення, боржником у добровільному порядку сплачена заборгованість по ВП № 40983494 (справа № 38/146), що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 24.12.2013 р.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Запорізької області від 08.06.15 р. по справі №38/146; скаргу КП «Компанія «Вода Донбасу» залишити без задоволення.

Скаржник вважає, що ухвала прийнята судом з порушенням норм матеріального права, а саме: визначено неналежний субєкт оскарження, не досліджено питання щодо строків оскарження постанов про стягнення виконавчого збору з урахуванням ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» та постанови пленуму ВГСУ №9 від 17.10.2012 р. Також судом проігноровано приписи ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», щодо невиконання боржником у строк встановлений для самостійного виконання рішення суду та подальшого винесення постанови про стягнення виконавчого збору, а головне обізнаності боржника про наявність відкритого виконавчого провадження. Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено не винесення постанови про стягнення виконавчого збору у звязку з невжиттям заходів примусового виконання рішень. Також скаржником зазначено, що строк на оскарження постанови про стягнення виконавчого збору сплив, оскільки постанова про стягнення виконавчого збору винесена 08.09.14 р., а оскаржена лише у березні 2015 року, тобто майже через пів року.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 19.08.2015 р. порушено апеляційне провадження по справі № 38/146 та розгляд скарги призначено на 01.09.15 р.

Представник заявника апеляційної скарги у судовому засіданні наполягав на задоволенні апеляційної скарги, просив апеляційний суд скасувати ухвалу суду від 08.06.2015р. та відмовити боржнику у задоволенні скарги на дії Державної виконавчої служби України.

В судове засідання представники позивача та відповідача не зявилися, з клопотаннями про відкладання розгляду скарги до суду не зверталися, про час та місце проведення судового засідання сторони були повідомлені належним чином. Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду про прийняття апеляційної скарги до провадження явка сторін не була визнана обовязковою. Враховуючи вище викладене та приймаючи до уваги, що скарги на ухвали місцевого господарського суду повинні бути розглянуті протягом 15 днів (ст. 102 ГПК України) суд дійшов висновку про можливість розгляду скарги за відсутності представників сторін.

Згідно з положеннями ст.ст.101,106 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість ухвал місцевого господарського суду в повному обсязі.

У відповідності до п.п. 2, 3, 4 ч. 3 ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України - правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Донецьким апеляційним господарським судом встановлено наступне.

Рішенням господарського суду Донецької області від 25.06.2013 р. у справі № 38/146 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства „Донецькобленерго задоволено частково. Стягнуто з КП Компанія Вода Донбасу на користь ПАТ ДТЕК Донецькобленерго заборгованість за спожиту активну електроенергію у розмірі 8 421 140,67 грн., 3% річних у розмірі 94 384,18 грн., пеню у розмірі 390 121,24 грн., суму від простроченої суми заборгованості у звязку з невиконанням рішень господарського суду Донецької області : 3% річних у сумі 2 202 794, 42 грн., інфляційні у сумі 6 512 947,60 грн., пеню у сумі 332 452,20 грн., судовий збір у сумі 1 510,91 грн., державне мито в сумі 25 500,00 грн., витрати щодо сплати за інформаційно-технічне забезпечення процесу 236,00 грн.

На виконання зазначеного рішення 12.07.2013р. видано відповідний наказ.

28.11.2013р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_5 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 40983494 з виконання наказу господарського суду Донецького області від 12.07.2013 р. № 38/146. Зазначеною постановою боржнику для самостійного виконання рішення надавався строк до семи днів з моменту винесення (отримання) постанови.

12.12.2013р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України винесено постанову про приєднання виконавчого провадження ВП № 40983494 до зведеного виконавчого провадження №41211546.

08.09.2014р. старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України на підставі ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» в межах виконавчого провадження ВП № 40983494 винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 1 798 108,720 грн.

Боржник не погодився з такими діями виконавчої служби та звернувся до господарського суду з відповідною скаргою.

В обґрунтування скарги відповідач послався на те, що заборгованість за спожиту активну електроенергію у розмірі 8 421 140,67 грн., яка стягнута за рішенням по даній справі, була сплачена боржником в добровільному порядку шляхом надання субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетом на погашення заборгованості з різниці в тарифах на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості послуг централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та / або погоджувалися органами державного влади чи місцевого самоврядування згідно зі ст. 97 Бюджетного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 20.03.13 р. № 167 про що свідчать договір № 167Е/220 від 13.12.2013 р. та платіжне доручення № 1 від 24.12.2013 р. Листом з додатками від 30.05.2014р. № 03/вх1-152-14 боржник повідомив орган виконання про самостійне погашення боргу по всіх виконавчих провадженнях, що знаходяться на виконанні відділу ПВР ДВС України на суму 362 024 024,80 грн. ( в т.ч. по ВП № 40983494) з додаванням реєстру із зазначенням суми по кожній справі.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження" (ст. 115 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст.121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом 10 днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня коли дія мала бути вчинена.

Як свідчать матеріали справи при зверненні до господарського суду зі скаргою боржником було заявлене клопотання про поновлення строку, яке було задоволено ухвалою господарського суду Запорізької області від 03.04.2015р.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» (ст.ст.1, 2 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст. 17 цього Закону (зокрема, судового наказу), за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб (ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно приписів ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови.

Частиною 1 ст. 31 цього Закону передбачено, що копії постанов державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Отже, після спливу строку, наданого боржнику на добровільне виконання рішення суду, державний виконавець мав пересвідчитись, що боржником постанову про відкриття виконавчого провадження отримано та рішення в добровільному порядку не виконано.

Наявні у справі копії матеріалів виконавчого провадження містять супровідний лист без дати № 13/0-34-5852/5.-876/7, в якому зазначено про направлення на адресу боржника постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 28.11.2013 р., винесеної на підставі виконавчого документа - наказу господарського суду Донецької області № 38/146 від 12.07.2013 р. Будь-які докази, які б свідчили про направлення вказаної кореспонденції на адресу боржника органом виконання в порядку передбаченому ч.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» в матеріалах справи відсутні.

Сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання, які в цьому випадку не вчинялися.

Окрім того, положеннями ч. 3 ст. 27 зазначеного закону передбачено, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Наведена правова позиція висловлена Верховним судом України в постанові від 28.01.2015р. у справі № 3-217гс14, яким були переглянуті судові рішення щодо визнання неправомірними дії державного виконавця при винесенні постанови про стягнення виконавчого збору та скасування цієї постанови, яка на підставі ст.111-28ГПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Отже, факт не виконання рішення про стягнення суми добровільно в установлений для цього строк утворює базу для нарахування виконавчого збору лише за умови примусового стягнення її державним виконавцем, який після закінчення строку для добровільного виконання рішення суду виконує його примусово, застосовуючи заходи примусового виконання рішення, визначені ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження».

Матеріали виконавчого провадження свідчать, що оспорювана постанова про стягнення виконавчого збору винесена державним виконавцем без встановлення обставин отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження; з моменту відкриття виконавчого провадження 28.11.2013 р. та до винесення 08.09.2014 р. постанови про стягнення з боржника виконавчого збору Державною виконавчою службою України не здійснювалося заходів з примусового виконання наказу господарського суду Донецької області від 12.07.2013 р. № 38/146, які передбачені ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження».

Тому, висновок суду першої інстанції про неправомірність дій державного виконавця з винесення постанови від 08.09.2014р. ВП № 40983494 про стягнення з боржника виконавчого збору, є вірним та відповідає приписам чинного законодавства

Враховуючи факт добровільного виконання рішення суду від 24.12.2013 р. у справі №38/146 ще у грудні 2013 р. у сумі 8 421 140,67 грн., про що свідчать договір № 167Е/220 від 13.12.2013 р. та платіжне доручення № 1 від 24.12.2013 р., копії яких наявні у справі, та недоведеність державним виконавцем здійснення заходів примусового виконання наказу суду від 12.07.2013 р. № 38/146 до винесення 08.09.2014 р. постанови про стягнення виконавчого збору у сумі 1 798 108,72 грн., Донецький апеляційний господарський погоджується з висновком суду першої інстанції про повне задоволення скарги КП «Компанія «Вода Донбасу».

З огляду на наведене, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку, що доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі, не обґрунтовані, не доведені належними та допустимими доказами.

Твердження заявника апеляційної скарги про порушення і неправильне застосування місцевим господарським судом норм матеріального права при прийнятті ухвали не знайшли свого підтвердження, в звязку з чим підстав для зміни чи скасування ухвали господарського суду Запорізької області від 08.06.15 р. у справі №38/146 суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника скарги.

Результати апеляційного провадження у справі №38/146 оголошені в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 49, 91, 99, 101, 102, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу господарського суду Запорізької області від 08.06.2015 р. у справі №38/146 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 08.06.2015 р. у справі № 38/146 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Н.М. Дучал

Судді: О.В. Кододова

ОСОБА_3

Надруковано: 6 екз.: 1 - позивачу, 1 - відповідачу, 1 - ДВС,

1 - у справу, 1 - ГСЗО, 1 - ДАГС