Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

РІШЕННЯ

?08? вересня 2015 року справа № 927/1074/15

Позивач: ОСОБА_1 підприємство «Дальнобой Сервіс»,

юридична адреса: АДРЕСА_1, 14032

поштова адреса: а/с 1745, м. Чернігів, 14037

Відповідач: Фізична особа підприємець ОСОБА_2,

АДРЕСА_2, 14032

Предмет спору: про стягнення заборгованості в сумі 37351,32 грн.

Суддя І.Г.Мурашко

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_3 договір № 4/15 від 03.08.2015 р. про надання правової допомоги, адвокат

від відповідача: не зявився

Суть спору:

ОСОБА_1 підприємством «Дальнобой Сервіс» подано позов до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в сумі 37351,32 грн. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі продажу від 24.04.2015 р. № ДС-000029.

Відповідач відзив на позов не надав, проти позовних вимог не заперечив, у судове засідання не зявився, уповноваженого представника не направив, будь яких заяв чи клопотань на адресу суду не надіслав.

Ухвала суду про порушення провадження по справі від 12.08.2015 р. та про відкладення розгляду справи від 26.08.2015 р. направлені за адресою державної реєстрації відповідача (а.с.25-26), а саме: 14032, АДРЕСА_3, - повернуті на адресу суду відділенням поштового звязку як неодержані з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.20-21, 31-32).

Відповідно до ст. 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Згідно п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. (із змінами та доповненнями) в разі якщо ухвалу про порушення провадження по справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації адресою зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи, вищезазначене, відповідач був двічі повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Позивач у судовому засіданні 08.09.2015 р. позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Зважаючи на те, що згідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, неявка представника відповідача у судове засідання, неподання відповідачем відзиву на позов не є перешкодами для розгляду справи за наявними доказами у порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, заслухавши повноважного представника позивача, господарський суд , -

в с т а н о в и в:

24 квітня 2015 р. між ОСОБА_1 підприємством «Дальнобой Сервіс» (надалі - позивач, постачальник) та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 (надалі відповідач, покупець) укладено договір купівлі продажу № ДС 000029, за умовами якого постачальник зобовязується на протязі дії договору поставляти покупцю товар (в тому числі, але не виключно запасні частини для вантажних автомобілів та напівпричепів (причепів), автохімію, мастила (оливи), супутні товари для автотранспорту та інше) за його замовленнями окремими партіями за цінами, в асортименті (за номенклатурою) та кількості, що остаточно погоджується сторонами в накладних, які є невідємною частиною договору (надалі за текстом «товар»), а покупець зобовязується приймати товар та оплачувати його на встановлених договором умовах (п. 1.1 договору).

Загальний обсяг та асортимент (номенклатура) товару, поставленого за цим договором, визначається кількістю та асортиментом (номенклатурою) товару поставленого окремими партіями за всіма видатковими накладними відповідно до умов договору на протязі його дії. Загальна сума договору складає суму ціни товару, вказану у видаткових накладних протягом дії договору. Ціни товару вважаються остаточно визначеними сторонами в видатковій накладній на момент постачання (передавання) партії товару (п.п. 1.2-1.3, 4.1 договору).

Накладні, за якими поставляється товар за цим договором, а також додаткові угоди та інші двосторонні документи до договору, що підписані уповноваженими представниками сторін, вважаються невідємною частиною цього договору. Сторони домовились вважати належним чином уповноваженими представниками сторін з питань погодження цін, кількості, асортименту (номенклатури товару, термінів та умов поставки, строків оплати товару (п.п. 1.1, 3.2, 3.3, 5.1, 6.1. 6.2 договору) осіб, що підписують від імені сторін накладні або інші двосторонні документи, які є невідємною частиною цього договору (п.п. 13.1-13.2 договору).

Постачальник зобовязаний поставити покупцю товар окремими партіями в строки, кількості та асортименті (номенклатурі), остаточно погоджені сторонами в видаткових товарних накладних. Сторони також можуть в кожному конкретному випадку обумовити строки і вартість доставки товару, а також можливість доставки товару за рахунок постачальника. Якщо товар доставляється транспортом постачальника, то витрати на доставку включаються у вартість товару (п. 6.1, п. 4.3 договору).

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Згідно з ч.ч. 2,3 ст. 193 Господарського кодексу України, кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 525 вказаного Кодексу визначає, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

На виконання умов договору позивачем, відповідно до видаткових накладних № РН-000002516 від 30.04.2015 р. на суму 14536,44 грн. та № РН-000002715 від 15.05.2015 р. на суму 22814,88 грн. (а.с.11-12), поставлено, а відповідачем отримано товар на загальну суму 37351,32 грн.

За приписами п. 5.1.2 договору при проведенні поставки з відстроченням платежу покупець сплачує суму ціни товару протягом терміну зазначеного у видатковій товарній накладній, після приймання зазначеної партії покупцем від постачальника (дати підписання покупцем накладної постачальника).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, згідно видаткової накладної № РН 000002516 від 30.04.2015 р. термін оплати 30.04.2015 р., згідно видаткової накладної № РН 000002715 від 15.05.2015 р. термін оплати 15.05.2015 р. (а.с.11-12).

Відповідач порушив умови договору за поставлений товар у встановлений строк не розрахувався.

На момент винесення рішення по справі відповідач наявну заборгованість в сумі 37351,32 грн. не погасив. Доказів сплати до суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши повноважного представника позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу є правомірними, обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі в сумі 37351,32 грн.

Крім того, позивачем, з урахуванням письмової заяви від 26.08.2015р.(а.с.31-33), заявлено до стягнення 3000,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката. В обґрунтування заявлених вимог позивачем надано договір № 4/15 від 03.08.2015 р. про надання правової допомоги та квитанцію до прибуткового касового ордера № 4/15 від 03.08.2015 р. (а.с. 13-16). На підтвердження права ОСОБА_3 на зайняття адвокатською діяльністю, позивачем надано копію свідоцтва ЧН № 000035, виданого на підставі рішення рhhради адвокатів Чернігівської області від 30.06.2015 р. № 20, а також витяг з Єдиного реєстру адвокатів України (а.с. 17, 24).

Згідно ст. 44 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Господарського процесуального кодексу України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України Про адвокатуру.

Пунктом 6.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.08.2015 року між адвокатом ОСОБА_3 та позивачем ОСОБА_1 підприємством «Дальнобой Сервіс» (клієнт) укладено договір про надання правової допомоги № 4/15, за умовами якого адвокат зобовязується надати позивачу правову допомогу в господарській справі за позовом ПП «Дальнобой Сервіс» до ФОП ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором купівлі продажу № ДС -000029 від 24.04.2015 р. в господарському суді Чернігівської області (п. 1.1 договору від 03.08.2015 р.). За умовами договору адвокат надає правову допомогу клієнту по представництву інтересів клієнта під час судового розгляду справи в господарському суді Чернігівської області (п. 2.2 договору від 03.08.2015 р.). За правову допомогу, передбачену п.п. 1.1 договору клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар) в розмірі 3000,00 грн. (п. 5.1 договору від 03.08.2015 р.) (а.с. 13-15). В підтвердження сплати адвокату ОСОБА_3 3000,00 грн., позивачем надано квитанцію до прибуткового касового ордера № 4/15 від 03.08.2015 р. (а.с. 16).

На виконання вимог ухвали суду від 12.08.2015 р. позивачем надано розрахунок витрат на правову допомогу (а.с.23), згідно якого сума витрат на правову допомогу визначалась позивачем виходячи з вимог Постанови КМУ «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок коштів держави» № 590 від 27 квітня 2006 р. (за аналогією з цивільним судочинством). Згідно наданого розрахунку, при наданні правової допомоги, адвокатом було затрачено 6 годин робочого часу, вартість однієї години складає 480 грн. (6 х 480 грн. = 2880 грн.), що не перевищує граничного розміру компенсації таких витрат, встановленого Постановою КМУ № 590 від 27.04.2006 р. (1218грн. х 40% = 487,2 грн. за одну годину робочого часу).

У відповідності до абз. 2 п. 6.5 вказаної Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Суд, оцінивши ступінь складності справи, враховуючи середню вартість відповідних послуг в країні, виходячи із тривалості розгляду справи, обсягу наданих юридичних послуг та ціни заявленого позову дійшов до висновку про неспіврозмірність розміру витрат на правову допомогу адвоката, як наслідок судові витрати на оплату послуг адвоката підлягають частковому відшкодуванню відповідачем в сумі 2000,00 грн. на підставі ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача з урахуванням вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 44, 49, 75 ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (14032, АДРЕСА_4, код ЄДРПОУ НОМЕР_1, з будь-якого рахунку виявленого державним виконавцем) на користь ОСОБА_1 підприємства «Дальнобой Сервіс» (14032, АДРЕСА_5, р/р 3600 в АКІБ «УкрСиббанк» м. Харків, МФО 351005, ) - 37351,32 грн. основного боргу, 2000,00 грн. витрат з оплати послуг адвоката, 1827,00 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя І.Г.Мурашко