ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" вересня 2015 р. Справа № 922/3800/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В. , суддя Плужник О.В.

при секретарі Логвін О.О.

за участю представників сторін:

позивача - Назаренко П.О., за довіреністю №6 від 28.04.2015.

відповідача - Желанова О.Б., за довіреністю б/н від 01.08.2015.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Харківського обласного центру зайнятості (вх.№4158 Х/3-10) на рішення господарського суду Харківської області від 22 липня 2015 року по справі №922/3800/15

за позовом Харківського обласного центру зайнятості, м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІКОН-ТРЕЙД", м. Харків

про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 22.07.2015 по справі №922/3800/15 (суддя Ємельянова О.О.) у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Харківський обласний центр зайнятості, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 22.07.2015 по справі №922/3800/15 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі заявник посилається на те, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм чинного законодавства України і що суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини справи, які мають значення для правильного вирішення господарського спору, неправильно та неповно дослідив докази, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи, а також на те, що суд невірно застосував норми як матеріального, так і процесуального права, що потягло за собою неправильне вирішення господарського спору та згідно статті 104 Господарського процесуального Кодексу України є підставою для його скасування.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІКОН-ТРЕЙД" у відзиві на апеляційну скаргу зазначило, що оскаржене рішення ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності і прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача - залишити без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статті 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи, за результатами проведених конкурсних відкритих торгів, 02.11.2012 між Харківським обласним центром зайнятості (замовник - позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ІКОН-ТРЕЙД" (підрядник - відповідач у справі) був укладений договір підряду №01/36/15, відповідно до умов якого (пункт 1.2), замовник доручає, а підрядник зобов'язується виконати роботи з завершення будівництва адміністративної будівлі Валківського районного центру зайнятості, за адресою: Харківська область, м. Валки, пр. Леніна, 1а, а також здати об'єкт замовнику, усунути можливі недоліки і дефекти, які виникли з його вини і виявленні при прийманні виконаних робіт або в гарантійні терміни експлуатації. Замовник зобов'язується прийняти цю роботу і оплатити її.

Ціна цього договору становить 517658,00 грн., у тому числі ПДВ:95276,33 грн. Ціна цього договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін (пункт 3.2, 3.3 договору).

Пунктом 4.1 договору передбачено, що розрахунки проводяться шляхом оплати замовником згідно виставлених підрядником рахунків, актів виконаних робіт. До рахунку додається акт приймання-передачі робіт з наданими до нього звіту про витрати на придбання матеріалів, оплату машин та механізмів (форма №КБ-2в, форма №КБ-№3), підписаних уповноваженими представниками сторін, які надаються замовнику до 20 числа місяця, наступного за звітним (пункт 4.2 договору).

У відповідності до пункту 4.3, 4.4 договору кінцеві розрахунку здійснюються у 10-ти денний термін після виконання і приймання всіх передбачених договором робіт та підписання декларації про готовність об'єкта до експлуатації в установленому порядку. Здача-приймання виконаних робіт у повному обсязі здійснюється сторонами за актом протягом двох тижнів з моменту повідомлення замовника про готовність предмету підряду до приймання.

Сторонами узгоджено у пункті 5.1 договору, що підрядник виконує усі роботи, передбачені даним договором у відповідності до календарного плану виконання робіт (додаток №2), який додається до цього договору та є його невід'ємною частиною.

У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність передбачену законами та цим договором (пункт 7.1 договору).

За умовами пункту 11.1 договір набирає чинності з 02.11.2012 і діє до 31.12.2012, але у будь-якому випадку до моменту його остаточного виконання

Позивачем не заперечується, що відповідачем своєчасно та належним чином виконувалися роботи за договором, які без зауважень приймалися замовником, що підтверджується актами приймання будівельних робіт (форми КБ-2в), підписаними та скріпленими печатками сторін без заперечень та зауважень (копії яких наявні в матеріалах справи). При цьому доказів відмови від прийняття робіт за договором позивачем надано не було.

Як свідчать матеріали справи та підтверджено в ході апеляційного розгляду справи, державною фінансовою інспекцією в Харківській області було проведено перевірку фінансово-господарської діяльності Харківського обласного центру зайнятості за період з 01.10.2011 по 01.02.2015, в тому числі і досліджено питання дотримання вимог законодавства під час використання коштів, виділених на проведення ремонтно-будівельних робіт, виконаних підрядною організацією Товариством з обмеженою відповідальністю "ІКОН-ТРЕЙД", про що складено акт від 07.05.2015 за №04-11/04.

На підставі вказаного акту податковим органом був складений та направлений позивачу лист від 11.06.2015 за №04-25/4248 з вимогою вжити заходів щодо відшкодування збитків в сумі 144900,00 грн., спричинених завищенням вартості робіт будівництва Валківського центру зайнятості та перерахувати вищезазначену суму до бюджету Фонду.

Обґрунтовуючи доводи позовної заяви та апеляційної скарги, позивач зазначав, що через включення відповідачем до актів виконаних робіт витрати на відрядження по договорах підряду від 20.09.2010 року №20/09/2010, від 02.11.2012 №01/36/12, що було виявлено під час здійснення перевірки Державної фінансової інспекцією України, у відповідача виникло зобов'язання відшкодувати збитки позивачу в розмірі 144900,00 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга Харківського обласного центру зайнятості не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права(реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Таким чином, у вигляді реальних збитків відшкодовуються тільки ті витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, а у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті доходи, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання.

Статтею 225 Господарського Кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Тобто, збитки - це об'єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони за договором, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов'язання було виконано боржником.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення, а саме: збитків, протиправної поведінки, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками, вини.

Такий елемент, як наявність збитків, полягає у будь-якому знеціненні блага, що охороняється законом.

Протиправна поведінка заподіювача збитків полягає у порушенні правової норми, що виявляється у здійсненні заборонених правовою нормою дій або в утриманні в здійсненні наказів правової норми діяти певним чином.

Наявність такої умови цивільно-правової відповідальності, як причинний зв'язок між протиправною поведінкою і шкодою (збитками), зумовлена необхідністю встановлення факту, що саме протиправна поведінка конкретної особи, на яку покладається така відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що з необхідністю та невідворотністю спричинила збитки.

Вина є суб'єктивним елементом відповідальності і полягає у психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.

Обов'язковою умовою покладення відповідальності має бути безпосередній причинний зв'язок між неправомірними діями і збитками. Збитки є наслідком, а невиконання зобов'язань причиною. Підставою для відшкодування понесених збитків є спричинення їх внаслідок неналежного виконання зобов'язання за договором, тобто наявності прямого причинного-наслідкового зв'язку між неправомірними діями однієї сторони та зменшення майнових прав іншої.

Виходячи з зазначеного, вбачається, що для стягнення збитків потрібна сукупність передбачених законом об'єктивних і суб'єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою залучення суб'єкта правопорушення до юридичної відповідальності. Відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язань (виключає його відповідальність).

При цьому на позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками.

Крім того, якщо позивач пред'являє вимогу про відшкодування реальної шкоди та/або упущеної вигоди, він має надати докази наявності та розміру таких збитків (платіжні або інші документи, що підтверджують витрати, документи, що підтверджують наявність пошкоджень, знищення майна, неодержаного прибутку тощо).

Вирішуючи спір про стягнення збитків, господарський суд першої інстанції обґрунтовано та на законних підставах встановив, що у правовідносинах між сторонами у даній справі відсутні понесені позивачем витрати, які пов'язуються з відновленням порушеного права (реальні збитки), заявлена до стягнення сума не є упущеною вигодою чи вартістю додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо. Крім того, кошти заявлені до стягнення не є втратами позивача, які мають компенсуватися шляхом відшкодування збитків, заявлена до стягнення сума не є збитками та не має необхідних ознак збитків за приписами чинного законодавства.

Посилання позивача на висновки ревізії фінансово-господарської діяльності позивача, яку проводила Державна фінансова інспекція України не є належним та допустимим доказом порушення відповідачем зобов'язань за договором і завданням позивачеві збитків. Виявлені інспекціями обставини не впливають на умови укладеного між сторонами договору та не можуть їх змінювати.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що договір підряду №01/36/15 від 02.11.2012 припинив свою дію 31.12.2014 та відповідно не може бути підставою для стягнення збитків, оскільки вичерпав свою дію внаслідок його належного виконання.

Таким чином, колегією суддів встановлено відсутність належних доказів щодо обставин, передбачених статті 104 Господарського процесуального кодексу України, які підтверджували б наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Харківської області від 22.07.2015 по справі №922/3800/15 прийняте при належному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи та у відповідності до норм матеріального і процесуального права і відсутні підстави для його скасування, в зв'язку з чим, апеляційна скарга Харківського обласного центру зайнятості не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 99, 101, 102, пунктом 1 статті 103, статтями 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Харківського обласного центру зайнятості залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 22 липня 2015 року по справі №922/3800/15 залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 02 вересня 2015 року.

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Плужник О.В.