РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2015Справа №910/16059/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Гідроарматури»

до Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь»

про визнання зобов'язання припиненим

та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Гідроарматури»

про стягнення заборгованості

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача (за первісним позовом): не з'явились;

від відповідача (за первісним позовом): Кирей О.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод Гідроарматури» (далі-позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» (далі-відповідач) про визнання боргового зобов'язання, яке виникло згідно кредитного договору № 61173-44.3 від 10.07.2013, припиненим на загальну суму 231 511, 05 євро, у зв'язку з поєднанням боржника і кредитора в одній особі, згідно ст. 606 Цивільного кодексу України.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.06.2015 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 13.07.2015 за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

13.07.2015 Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» звернулося до господарського суду міста Києва із зустрічною позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Гідроарматури» про стягнення заборгованості у розмірі 237 841, 42 євро, що у гривневому еквіваленті станом на 08.07.2015 р. згідно курсу НБУ складає 5 641 762, 00 грн., у тому числі: 226 709, 16 євро - основна заборгованість за кредитом, 7 405, 83 євро - нарахування процентів, 2 016, 93 євро - пеня за несвоєчасне повернення тіла кредиту, 467, 36 євро - пеня за несвоєчасне повернення відсотків кредиту, 233,68 євро - 30 % річних за несвоєчасне повернення відсотків, 1 008, 46 євро - 30 % річних за несвоєчасне повернення тіла кредиту.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.07.2015 зустрічну позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» прийнято до спільного розгляду з первісним позовом по справі № 910/16059/15.

Розгляд справи відкладався до 13.08.2015 у порядку ст. 77 ГПК України у зв'язку з неявкою представника позивача (за первісним позовом).

13.08.2015 через загальний відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про зупинення провадження у даній справі до завершення перегляду в апеляційному порядку апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Гідроарматури» на ухвалу господарського суду міста Києва від 13.07.2015 про прийняття зустрічної позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» до спільного розгляду з первісним позовом у справі № 910/16059/15.

Розгляд справи відкладався на підставі п.п. 1-2 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

У дане судове засідання представник позивача (за первісним позовом) не з'явився, причин неявки суду не повідомив, однак був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, що підтверджується розпискою повноважного представника.

Представник позивача (за зустрічним позовом) підтримав заявлені зустрічні позовні вимоги.

Розглянувши у даному судовому засіданні клопотання позивача (за первісним позовом) про зупинення провадження у справі, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Пунктом 3.16 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26 грудня 2011 року N 18 визначено, що надіслання господарським судом у передбачених законом випадках матеріалів справ до судів вищих інстанцій підпадає під дію частини першої статті 79 ГПК, оскільки відсутність у суді зазначених матеріалів унеможливлює розгляд ним справи.

Водночас необхідно мати на увазі, що подання як апеляційних, так і касаційних скарг на ухвали, зазначені в пунктах 1, 5, 10 - 21 частини першої статті 106 ГПК, не перешкоджає продовженню розгляду справ, у яких винесено такі ухвали. Приписи частини третьої статті 106 ГПК стосуються й подання касаційних скарг на відповідні ухвали апеляційних господарських судів.

Таким чином, розгляд Київським апеляційним господарським судом апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Гідроарматури» на ухвалу господарського суду міста Києва від 13.07.2015 ніяким чином не унеможливлює розгляд даної справи, що являлось би підставою для зупинення провадження у справі, тому суд визнає подане клопотання необґрунтованим, відповідно у його задоволенні відмовляє.

Згідно ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 31.08.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача (за зустрічним позовом), господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

10.07.2013 між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» (далі - банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод Гідроарматури» (далі - позичальник) укладено кредитний договір № 61173-44.3 на відкриття відновлювальної кредитної лінії, умовами якого передбачено, що банк відкриває позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінії та зобов'язується надавати кредитні кошти у розмірі та на умовах, визначених даним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти та інші платежі, кредит надається в грошовій формі на наступних умовах:

1.1.1 Ліміт кредитної лінії - 700 000, 00 євро;

1.1.2. Кінцевий термін повернення кредиту - 09 липня 2015 року;

1.1.3. Ціль використання кредиту - поповнення оборотних коштів;

1.1.4. Тип процентної ставки кредиту - фіксована;

1.1.5. Процентна ставка за користування кредитом - 11, 0 % річних.

Кредит надається окремими частинами або повною сумою в межах встановленого ліміту кредитної лінії. Останню частину кредиту позичальник може отримати не пізніше 08 липня 2015 року (п. 1.2 договору).

Відповідно до п. 2.1. договору, для обліку строкової заборгованості позичальника за кредитом банк відкриває позичальнику позичковий рахунок - № в ПАТ «Банк «Київська Русь», код Банку (МФО) 319092.

Згідно п. 4.1. договору, повернення кредиту позичальником здійснюється шляхом перерахування коштів зі свого поточного рахунку на позичковий рахунок. Заборгованість за кредитом повертається позичальником у відповідності до графіка (додаток № 1 від 09 липня 2013 року).

Остаточне повернення кредиту (заборгованість за всіма отриманими відповідно до договору окремими частинами кредиту), нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій позичальник зобов'язаний здійснити не пізніше кінцевого терміну повернення кредиту, визначеного п. 1.1.2 договору.

Пунктом 4.3 договору визначено, що у випадку порушення позичальником встановлених п.п. 4.1., 4.2. договору строків повернення кредиту, сума несплаченої в строк заборгованості за кредитом вважається простроченою та наступного робочого дня переноситься банком на рахунки для обліку простроченої заборгованості позичальника за кредитом.

Проценти за користування кредитом нараховуються банком з дня надання кредиту по дату кінцевого кредиту, зазначену в п. 1.1.2. договору.

Проценти нараховуються на суму фактичної заборгованості за кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та 360 днів у році (п. 4.4. договору).

У відповідності до п. 4.5 договору, нарахування банком процентів здійснюється щомісячно за період з першого числа поточного місяця по останній календарний день поточного місяця включно та у день остаточного повернення кредиту. День повернення кредитних коштів в часовий інтервал при розрахунку процентів не включається.

Згідно п. 4.6. договору, сплата позичальником процентів здійснюється щомісячно в строк з 25-го числа по останній робочий день поточного місяця на рахунок № в ПАТ «Банк «Київська Русь», виходячи із фактичної заборгованості за кредитом.

Проценти, нараховані за останній (неоплачений) період користування кредитом, сплачуються позичальником одночасно з остаточним поверненням кредиту.

У випадку порушення позичальником встановлених даним пунктом договору строків сплати процентів, сума несплачених у строк процентів вважається простроченою та переноситься банком на рахунки для обліку прострочених нарахованих доходів не пізніше наступного робочого дня після встановленого строку сплати процентів.

Умовами п. 6.1.3. передбачено, що позичальник зобов'язаний своєчасно повернути кредит, сплачувати проценти за користування кредитом та винагороди банку в порядку передбаченому договором.

Відповідно до п. 8.1. договору, у випадку порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати нарахованих процентів за користування ними та/або винагороди банку позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення, від невчасно сплаченого платежу за кожен день прострочення.

Пеня сплачується у національній валюті України. Сума пені розраховується за офіційним курсом гривні до валюти кредиту, встановленим Національним банком України на дату сплати.

Договір набуває чинності з моменту підписання його уповноваженими представниками сторін і скріплення печатками та діє до моменту повного виконання сторонам зобов'язань за договором (п. 10.1 договору).

07.04.2014 між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод Гідроарматури» укладено договір про внесення змін № 1 до кредитного договору № 61173-44.3 на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 10.07.2013, відповідно до умов якого сторони дійшли згоди внести зміни в розділи 1-10 договору та викласти їх в наступній редакції:

1.1 Банк відкриває позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінії та зобов'язується надавати кредитній кошти у розмірі та на умовах, визначених даним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти та інші платежі, кредит надається в грошовій формі на наступних умовах:

1.1.1 Ліміт кредитної лінії - 700 000, 00 євро;

1.1.2. Кінцевий термін повернення кредиту - 09 липня 2015 року;

1.1.3. Ціль використання кредиту - поповнення оборотних коштів;

1.1.4. Тип процентної ставки за договором - фіксована;

1.1.5. Процентна ставка за користування кредитом - 11, 0 % річних, а починаючи з 01 квітня 2014 року - 12, 0 % річних.

Кредит надається окремими частинами або повною сумою в межах встановленого ліміту кредитної лінії. Останню частину кредиту позичальник може отримати не пізніше 08 липня 2015 року (п. 1.2 договору).

Згідно п. 4.1. договору, повернення кредиту позичальником здійснюється шляхом перерахування коштів із свого поточного рахунку на позичковий рахунок. Заборгованість за кредитом повертається позичальником у відповідності до графіка (додаток № 1 від 10.07.2013).

Остаточне повернення кредиту (заборгованість за всіма отриманими відповідно до договору окремими частинами кредиту), нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій позичальник зобов'язаний здійснити не пізніше кінцевого терміну повернення кредиту, визначеного п. 1.1.2 договору.

Згідно п. 4.6. договору, сплата позичальником процентів здійснюється щомісячно в строк з 25-го числа по останній робочий день поточного місяця на рахунок № в Київському центральному відділені ПАТ «Банк «Київська Русь», виходячи із фактичної заборгованості за кредитом.

Проценти, нараховані за останній (неоплачений) період користування кредитом, сплачуються позичальником одночасно з остаточним поверненням кредиту.

У випадку порушення позичальником встановлених даним пунктом договору строків сплати процентів, сума несплачених у строк процентів вважається простроченою та переноситься банком на рахунки для обліку прострочених нарахованих доходів не пізніше наступного робочого дня після встановленого строку сплати процентів.

Додатком 1 від 10.07.2013 до кредитного договору № 61173-44.3 на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 10.07.2013 сторонами погоджено графік зменшення ліміту кредитної лінії.

21.07.2014 між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» та Бондаренко Катериною Михайлівною (далі - вкладник) укладено договір № 82888-29.1.2 банківського вкладу в іноземній валюті «СУПЕР-вклад», умовами якого передбачено, що вкладник надає банку, а банк приймає від вкладника на зберігання грошові кошти в формі депозитного вкладу в сумі 427 000, 00 дол. США. Термін внесення вкладу 21.07.2014.

Для розміщення вкладу банк відкриває вкладнику рахунок № 002 в день підписання даного договору.

Процентна ставка по вкладу встановлюється у розмірі 11 % річних.

Термін повернення вкладу - 23.02.2015 з настанням терміну повернення вкладу грошові кошти повертаються вкладнику шляхом перерахування їх на рахунок № 001, відкритий в банку.

23.02.2015 між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» та Бондаренко Катериною Михайлівною укладено договір про внесення змін до договору банківського вкладу № 82888-29.1.2 від 21.07.2014, відповідно до якого сторони домовились про пролонгацію дії договору банківського вкладу № 82888-29.1.2. від 21.07.2014 до 04.03.2015.

04.03.2015 між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» та Бондаренко Катериною Михайлівною укладено договір про внесення змін до договору банківського вкладу № 82888-29.1.2 від 21.07.2014, згідно з яким сторони домовились про пролонгацію дії договору банківського вкладу № 82888-29.1.2. від 21.07.2014 до 06.04.2015.

Так, 05.03.2015 між Бондаренко Катериною Михайлівною (далі - первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод Гідроарматури» (далі - новий кредитор) укладено договір про відступлення частини права вимоги (цесії) за договором № 82888-29.1.2 банківського вкладу в іноземній валюті «СУПЕР-вклад» від 21.07.2014, умовами якого передбачено, що предметом даного договору є відступлення права вимоги первісним вкладником новому вкладнику на отримання частини вкладу, що випливає з депозитного договору в сумі 243 500, 00 доларів США.

Відповідно до п. 1.2. договору, за даним договором до нового вкладника переходять усі права первісного вкладника в обсягах та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, в результаті чого новий вкладник набуває право вимоги до банку відповідно до депозитного договору у відповідній частині.

У відповідності до визначення термінів за даним договором:

Банк - юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків ПАТ «Банк Київська Русь», МФО банку 319092, ;

Депозитний договір - договір банківського вкладу № 82888-29.1.1. в іноземній валюті «СУПЕР-вклад» від 21.07.2014, укладений між первісним вкладником і банком.

Дебітором (боржником) за відступленим правом є банк (п. 1.3. договору).

Згідно п. 1.6. договору, сума права вимоги, що відступається становить 243 500, 00 доларів США.

Пунктом 2.2. договору визначено, що первісний вкладник зобов'язаний письмово повідомити Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» про відступлення права вимоги за депозитним договором в частині, який є предметом даного договору.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за даним договором (п. 4.1. договору).

05.03.2015 між Бондаренко Катериною Михайлівною (далі - первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод Гідроарматури» (далі - новий кредитор) підписано акт про передачу документів на виконання п. 2.1. договору про відступлення частини права вимоги цесії за договором банківського вкладу № 82888-29.1.1. в іноземній валюті «СУПЕР-вклад» від 21.07.2014, відповідно до якого первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає документи, які засвідчують права, що передаються за договором та інформацію, яка є важливою для їх здійснення за депозитним договором (інші аніж зазначені у п. 4.7. даного договору), згідно п. 2.1. договору.

Тож, відповідно до п. 2.2. договору від 05.03.2015, Бондаренко К.М. звернулася до Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» з повідомленням, в якому зазначила, що обов'язки банку згідно договору банківського вкладу № 82888-29.1.2. в іноземній валюті «Супер-вклад» від 21.07.2014 у сумі 243 500, 00 доларів США необхідно виконати по відношенню до Нового володільця депозиту - Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Гідроарматури», що підтверджується описом вкладення у цінний лист та копією фіскального чеку № 6532 від 10.06.2015 (копія в матеріалах справи).

Крім того, позивачем (за первісним позовом) направлявся на адресу відповідача (за первісним позовом) лист від 22.05.2015, в якому позивач (за первісним позовом) вимагає від Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» повернути частину вкладу у розмірі 243 500, 00 доларів США, за договором банківського вкладу № 82888-29.1.2. в іноземній валюті «Супер-вклад» від 21.07.2014 шляхом зарахування вказаної суми у рахунок погашення заборгованості за кредитом та нарахованими відсотками Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Гідроарматури» перед Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» за кредитним договором № 61173-44.3 на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 10.07.2013 на суму 219 014, 21 євро, що підтверджується копією фіскального чеку від 22.05.2015 р. № 5176.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги за первісним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод Гідроарматури» зазначає, що на підставі договору про відступлення частини права вимоги (цесії) від 05.03.2015, відбулося поєднання боржника і кредитора в одній особі згідно ст. 606 Цивільного кодексу України, у зв'язку з чим просить суд, визнати боргове зобов'язання, що виникло згідно кредитного договору № 61173-44.3 від 10.07.2013, припиненим на загальну суму 231 511, 05 євро.

В обґрунтування зустрічного позову Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» вказує, що відповідач (за зустрічним позовом) неналежним чином виконує свої зобов'язання щодо повернення наданих грошових коштів, зокрема погашення заборгованості у розмірі 226 709, 16 євро. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 7 405, 83 євро - заборгованості за відсотками, 2 016, 93 Євро - пені за несвоєчасне повернення тіла кредиту, 467, 36 євро - пені за несвоєчасне повернення відсотків кредиту, 233,68 євро - 30 % річних за несвоєчасне повернення відсотків, 1 008, 46 євро - 30 % річних за несвоєчасне повернення тіла кредиту.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги за первісним позовом не підлягають задоволенню, а позовні вимоги за зустрічним позовом підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами кредитного договором № 61173-44.3 на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 10.07.2013, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є кредитним договором.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 510 Цивільного кодексу України, сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. Якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

У відповідності до ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За приписами ст. 513 Цивільного кодексу України, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно зі ст. 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 516 Цивільного кодексу України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 606 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

Відповідно до ч. 2 ст. 204 Господарського кодексу України, господарське зобов'язання припиняється у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі.

Приписи ст. 606 ЦК України та ст. 204 ГК України встановлюють такий спосіб припинення цивільно-правового зобов'язання, що не залежить від волі сторін. Поєднання боржника і кредитора в одній особі має місце в разі, якщо до сторони, яка є боржником, переходить за певних обставин зобов'язання іншої особи, за яким ця особа є кредитором щодо боржника, та/або навпаки. Іншими словами, в силу об'єктивних обставин або певного правочину один із суб'єктів правовідношення зникає (або виходить із двосторонніх зобов'язальних правовідносин). При цьому до особи, що залишилась, переходять всі правомочності щодо взаємних зобов'язань, у зв'язку з чим власне і припиняється правовідношення.

Отже, щоб зобов'язання припинилось на підставі наведеної норми поєднанням двох сторін у одній особі, необхідно щоб у результаті такого поєднання лишилась лише одна особа. Поєднання боржника та кредитора може бути наслідком, зокрема, правонаступництва, причому як загального, так і у випадку ліквідації з правонаступництвом злиття, приєднання тощо.

Тож, між сторонами у справі існують взаємні зустрічні грошові зобов'язання на підставі кредитного договору, та договорів банківського вкладу, що не може свідчити про те, що відбулось поєднання боржника і кредитора в одній особі у зобов'язаннях як за кредитним договором так і за договором банківського вкладу, оскільки обидві сторони цього договору продовжують об'єктивно існувати із збереженням за ними всіх прав та обов'язків.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 08.07.2015 у справі № 910/18148/14.

Разом з тим, судом встановлено, що постановою Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 190 було віднесено Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 2 ст. Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", неплатоспроможний банк - банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення до категорії неплатоспроможних у порядку, передбаченому Законом України "Про банки і банківську діяльність".

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 19.03.2015 № 61 було розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 20.03.2015 по 19.06.2015 р. включно.

Так, відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", встановлено правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Згідно ч. 1 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Згідно пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти, в свою чергу, вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Як передбачено ч. 1 та п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду. Уповноважена особа Фонду має право, зокрема, продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій та відмовлятися від виконання або розривати в порядку, встановленому законодавством України, будь-які договори (правочини) за участю банку, які є збитковими чи непотрібними для банку або виконання яких має негативний вплив на фінансовий стан банку.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 15.06.2015 № 116 продовжено строк здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Київська Русь» до 19.07.2015 включно.

Постановою правління Національного банку України від 16.07.2015 № 460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ «Банк «Київська Русь».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.07.2015 № 138 «Про початок ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію» вирішено розпочати ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» .

Призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» провідного спеціаліста з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможних банків Волкова Олександра Юрійовича строком на 1 рік з 17.07.2015 по 16.07.2016 включно.

Відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

23.07.2015 Фондом гарантування вкладів фізичних осіб в газеті «Голос України» розміщено відомості про відкликання ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію «Банк «Київська Русь».

Згідно з приписами ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи.

1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення;

2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів;

3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

Згідно ч. 3 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Таким чином, відступлення права вимоги за договором банківського вкладу в процесі ліквідації банку є порушенням вимог чинного законодавства України, зокрема черговості задоволення вимог кредиторів банку, передбаченої ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість первісного позову, а тому останній не підлягає задоволенню.

Щодо заявлених зустрічних позовних вимог, суд відзначає наступне.

Як встановлено судом вище, між 10.07.2013 між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод Гідроарматури» укладено кредитний договір № 61173-44.3 на відкриття відновлювальної кредитної лінії, відповідно до умов якого банк відкриває позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінії та зобов'язується надавати кредитній кошти у розмірі та на умовах, визначених даним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти та інші платежі, кредит надається в грошовій формі на наступних умовах:

1.1.1 Ліміт кредитної лінії - 700 000, 00 євро;

1.1.2. Кінцевий термін повернення кредиту - 09 липня 2015 року;

1.1.3. Ціль використання кредиту - поповнення оборотних коштів;

1.1.4. Тип процентної ставки за договором - фіксована;

1.1.5. Процентна ставка за користування кредитом - 11, 0 % річних, а починаючи з 01.04.2014 - 12, 0 % річних.

Кредит надається окремими частинами або повною сумою в межах встановленого ліміту кредитної лінії. Останню частину кредиту позичальник може отримати не пізніше 08 липня 2015 року (п. 1.2 договору).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем (за зустрічним позовом) відповідно до умов договору було надано відповідачу (за зустрічним позовом) кредитні кошти у формі відновлювальної кредитної лінії у сумі 700 000, 00 євро, що підтверджується наявними в матеріалах справи меморіальними ордерами № 0584 від 11.07.2013, № 9792 від 23.07.2013, № 5459 від 09.09.2013, № 3330 від 16.12.2013, № 4403 від 08.01.2014, № 3498 від 10.02.2014, № 8737 від 01.04.2014, № 6376 від 29.05.2014, № 0342 від 14.07.2014.

Проте, відповідач надані кредитні кошти в строк, визначений додатком № 1 до договору в повному обсязі не повернув, внаслідок чого станом на 08.07.2015 за відповідачем утворилась заборгованість по тілу кредиту у розмірі 226 709, 16 євро та несплачених в строк відсотків за користування кредитом у розмірі 7 405, 83 євро.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що позивач (за зустрічним позовом) виконав свої зобов'язання за договором належним чином, надавши відповідачу (за зустрічним позовом) кредитні кошти у формі відновлювальної кредитної лінії згідно умов договору.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач (за зустрічним позовом) надані кошти в передбачені договором строки не повернув, доказів зворотного суду не надав.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем (за зустрічним позовом) було порушено умови кредитного договору № 61173-44.3 на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 10.07.2013, положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому підлягають задоволенню вимоги позивача (за первісним позовом) про стягнення основної заборгованості у розмірі 226 709, 16 євро.

Крім того, позивач (за зустрічним позовом) просить суд стягнути з відповідача (за зустрічним позовом) 7 405, 83 євро - заборгованості за відсотками, 2 016, 93 Євро - пені за несвоєчасне повернення тіла кредиту, 467, 36 євро - пені за несвоєчасне повернення відсотків кредиту, 233,68 євро - 30 % річних за несвоєчасне повернення відсотків, 1 008, 46 євро - 30 % річних за несвоєчасне повернення тіла кредиту.

Приймаючи до уваги положення п. 1.1.5. договору, а також виходячи із наявної у матеріалах справи виписки з банківського рахунку Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», суд дійшов про обґрунтованість вимог позивача (за зустрічним позовом) про стягнення заборгованості за відсотками у сумі 7 405, 83 Євро.

Разом з тим, відповідно до п. 8.1. договору, у випадку порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати нарахованих процентів за користування ними та/або винагороди банку позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення, від невчасно сплаченого платежу за кожен день прострочення.

Пеня сплачується у національній валюті України. Сума пені розраховується за офіційним курсом гривні до валюти кредиту, встановленим Національним банком України на дату сплати.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

В силу положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

Згідно ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною 6 ст. 231 ГК України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» визначено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Так, відповідно до абзацу 7 п. 8.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17 грудня 2013 року N 14, вимоги щодо застосування заходів відповідальності за порушення грошових зобов'язань, визначених в іноземній валюті, мають заявлятися в національній валюті України (гривнях) за офіційним курсом Національного банку України на день заявлення відповідної вимоги (крім випадків, коли стороною зобов'язання, у якому виник спір, одержано відповідну ліцензію Національного банку України). При цьому стягнення інфляційних нарахувань на суму основної заборгованості не є можливим, оскільки індекс інфляції розраховується лише стосовно національної валюти України (гривні).

Отже, враховуючи норми чинного законодавства України, оскільки позивачем (за зустрічним позовом) нараховано пеню в іноземній валюті та у прохальній частині позовної заяви не зазначено еквівалентної суми пені в національній валюті України (гривнях), суд приходить до висновку, що вимога в цій частині не підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача (за зустрічним позовом) про стягнення з відповідача (за первісним позовом) 233, 68 євро - 30 % річних за несвоєчасне повернення відсотків, 1 008, 46 євро - 30 % річних за несвоєчасне повернення тіла кредиту, суд зазначає наступне.

Згідно п. 8.2. договору, у випадку порушення позичальником строків (термінів) повернення кредиту та/або процентів позичальник зобов'язаний сплатити суму заборгованості за кредитом, нарахованими процентами та іншими платежами згідно з договором з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 30 (тридцять) процентів річних від простроченої суми, за весь час прострочення.

Так, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено правильність наданого позивачем розрахунку 30 % річних за несвоєчасне повернення відсотків та 30 % річних за несвоєчасне повернення тіла кредиту і встановлено, що останні відповідають вимогам чинного законодавства.

Оскільки матеріалами справи підтверджується прострочення виконання відповідачем (за зустрічним позовом) грошового зобов'язання за кредитним договором № 61173-44.3 на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 10.07.2013 з нього підлягають стягненню 233, 68 євро - 30 % річних за несвоєчасне повернення відсотків, 1 008, 46 євро - 30 % річних за несвоєчасне повернення тіла кредиту.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 49 ГПК України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні первісного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Гідроарматури» відмовити.

2. Зустрічний позов Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» задовольнити частково.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Гідроарматури» (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, буд. 13, ідентифікаційний код - 32555699) на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» (04071, м. Київ, вул. Хорива, буд. 11-А, ідентифікаційний код - 24214088) 226 709 (двісті двадцять шість тисяч сімсот дев'ять) євро 16 євроцентів - заборгованості, 7 405 (сім тисяч чотириста п'ять) євро 00 євроцентів - заборгованості за відсотками, 233 (двісті тридцять три) євро 68 євроцентів - 30 % річних за несвоєчасне повернення відсотків та 1 0048 (одну тисячу сорок вісім) євро 46 євроцентів - 30 % річних за несвоєчасне повернення тіла кредиту.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Гідроарматури» (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, буд. 13, ідентифікаційний код - 32555699) до Державного бюджету України судовий збір у сумі 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп.

5. У задоволенні решти зустрічного позову Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» відмовити.

6. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 04.09.2015.

Суддя Бондарчук В.В.