КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2015 р. Справа№ 910/772/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Зубець Л.П.

Новікова М.М.

при секретарі Єременко К.Л.

за участю представників

від позивача: не з'явились

від відповідача: Лаврін О.В., дов. № 10/00-63 від 16.06.2015р.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Приватного підприємства фірми „Арконі"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 24.03.2015 р.

у справі № 910/772/15-г (суддя Якименко М.М.)

за позовом Приватного підприємства фірми „Арконі"

до Публічного акціонерного товариства „Банк Форум"

про визнання договору недійсним.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство фірма "Арконі" звернулося до господарського суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "БАНК ФОРУМ" про визнання договору недійсним

Позовні вимоги мотивовані тим, що на думку позивача Кредитний договір №0032/07/20-KLI від 29.10.2007 року підписаний від імені відповідача С.М. Гречко (керуючий вінницькою філією АКБ "Форум") без необхідного обсягу цивільної дієздатності та з перевищенням своїх повноважень.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 24.03.2015 року у справі № 910/772/15-г в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Приватне підприємство фірми „Арконі" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва 24.03.2015 року у справі № 910/772/15-г та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Приватного підприємства фірми „Арконі" у справі № 910/772/15-г було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Зубець Л.П., Новіков М.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.04.2015р. у справі № 910/772/15-г апеляційну скаргу прийнято до провадження у складі колегії: головуючого судді Мартюк А.І., судді: Зубець Л.П., Новіков М.М. та розгляд справи призначено на 16.06.2015р.

20.05.2015р. через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшло заперечення на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм чинного законодавства, тому просить суду апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 24.03.2015 року у справі № 910/772/15-г без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.06.2015р. у справі № 910/772/15-г було виправлено описку, а саме в даті призначення апеляційної скарги до розгляду.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 23.06.2015 р. у справі № 910/772/15-г було змінено склад колегії суддів та передано справу для здійснення апеляційного провадження колегії у складі: головуючого судді Мартюк А.І., судді: Зубець Л.П., Шипко В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.06.2015р. у справі № 910/772/15-г апеляційну скаргу прийнято до провадження у складі колегії: головуючого судді Мартюк А.І., судді: Зубець Л.П., Шипко В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.06.2015р. у справі № 910/772/15-г відкладено розгляд справи на 06.07.2015р.

Розпорядженням заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 06.07.2015 р. у справі № 910/772/15-г було змінено склад колегії суддів та передано справу для здійснення апеляційного провадження колегії у складі: головуючого судді Мартюк А.І., судді: Тищенко А.І., Шипко В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.07.2015р. у справі № 910/772/15-г апеляційну скаргу прийнято до провадження у складі колегії: головуючого судді Мартюк А.І., судді: Тищенко А.І., Шипко В.В.

В судовому засіданні 06.07.2015р. оголошено перерву до 31.08.2015р., відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач 25.08.2015 подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з тим, що у позивача відсутня можливість направити уповноважених представників у судове засідання, призначене на 31.08.2015, оскільки представник приймає участь в іншому судовому засіданні.

Колегія суддів ухвалила відмовити позивачу у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи з огляду на наступне.

Згідно пункту 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 Господарського процесуального кодексу України, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Водночас, неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, у разі неможливості прийняти участь у судовому засіданні одного представника, апелянт мав можливість вжити інші заходи щодо забезпечення свого правового захисту в судовому засіданні, а саме: направити в судове засідання іншого представника.

Крім того, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Однак, це є правом суду, а не його обов'язком.

Згідно з частиною третьою статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Зважаючи на те, що неявка представників позивача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, враховуючи предмет спору, подані докази, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами без участі представників позивача та відповідача.

Представник відповідача у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив у її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

29.10.2007 року між Акціонерним комерційним банком "Форум" (перейменовано в Публічне акціонерне товариство "БАНК ФОРУМ" далі по тексту - Банк) та Приватним підприємством фірма "Арконі" (далі по тексту - позичальник) укладено Кредитний договір №0032/07/20-KLI (далі по тексту - Кредитний договір, Договір), за умовами якого (п. 1.1. Договору) Банк надає Позичальнику кредитні кошти у формі відновлювальної кредитної лінії для придбання будівельного обладнання (будівельні ліси, спецтехніка - екскаватори, бурові установки, крани, запчастини і послуги по ремонту спецтехніки) з максимальним лімітом заборгованості в сумі 2 000 000,00 (два мільйони) гривень.

Згідно з п. 1.2. Договору, кредитні кошти надаються строком по 28 жовтня 2008 року, також за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмір 17% (сімнадцять) процентів річних, а пункт 1.3. встановив графік погашення кредиту.

В подальшому між сторонами укладались додаткові угоди до Кредитного договору, відповідно до яких змінювались умови договору, а саме:

- додатковою угодою №1 від 24.06.2008 року сторонами встановлено розмір процентів за користування кредитом на рівні 18% річних;

- додатковою угодою №2 від 28.10.2008 року сторонами викладено Розділ 1 "Предмет договору" в новій редакції, внесено зміни в пункти №: - 1.1. шляхом встановлення максимального ліміту заборгованості в сумі 1 796 000,00 гривень; - пункт 1.2. кредитні кошти надаються строком по 27 жовтня 2009 року та встановлюється розмір процентів за користування кредитом на рівні 27% річних; - пункт 1.3. встановлено новий графік зниження ліміту заборгованості.

- додатковою угодою №3 від 28.09.2009 року сторонами викладено Розділ 1 "Предмет договору" в новій редакції, внесено зміни в пункти №: - 1.1. шляхом встановлення максимального ліміту заборгованості в сумі 1 763 200,00 гривень; - пункт 1.2. кредитні кошти надаються строком по 15 липня 2010 року та встановлюється розмір процентів за користування кредитом на рівні 25% річних; - пункт 1.3. встановлено новий графік зниження ліміту заборгованості.

- додатковою угодою №4 від 31.08.2009 року сторонами викладено пункт 2.1. розділу 2 "Загальні умови" в новій редакції, а саме встановлено нові види забезпечення повернення кредиту та сплати відсотків за кредитом, це договір поруки, заключним з генеральним директором та засновником ПМП фірма "Арконі" та договір застави рухомого майна (спецтехніка в кількості 3 одиниці) виробниче обладнання в кількості 5-ти комплектів та будівельні ліси) загальною вартістю 1739789,00 (один мільйон сімсот тридцять дев'ять тисяч сімсот вісімдесят дев'ять гривень) 00 коп.

- додатковим договором №5 від 11.03.2010 року сторонами викладено п. 2.3. та п. 2.6. кредитного договору в новій редакції, змінено позичковий рахунок, на який Позичальник здійснює повернення коштів та змінено рахунок для сплати процентів, крім цього, внесено зміни в юридичну адресу і реквізити Банку.

- додатковою угодою №6 від 30.11.2010 року сторонами доповнено п. 1.1. та п. 1.З. кредитного договору, новими абзацами наступного змісту: для видачі кредитних коштів Банк відкриває Позичальнику рахунок № 2656 та для обліку нарахованих процентів за користування кредитними коштами Позичальнику відкривається рахунок № 2656. Також викладено п. 2.З. та п. 2.6. кредитного договору в новій редакції, шляхом встановлення єдиного рахунку за № 2656 для погашення кредиту та процентів за кредитним договором і доповнено порядок сплати відповідних платежів.

На виконання умов Кредитного договору відповідачем надано позивачу кредитні кошти, що підтверджується наступними меморіальними ордерами:

1. №12110 від 29.10.2007 року на суму 1 578 000,00 грн.;

2. №7193 від 19.11.2007 року на суму 218 000,00 грн.;

3. №6072 від 17.12.2007 року на суму 190 000,00 грн.;

4. №8082 від 19.02.2008 року на суму 75 000,00 грн.

5. №12140 від 26.02.2008 року на суму 63 000,00 грн.;

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, 3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що у керуючого Вінницької філії АКБ «Форум» Гречка Сергія Михайловича не було необхідного обсягу цивільної дієздатності, а саме відповідних повноважень на укладення кредитного договору, оскільки під час підписання кредитного договору довіреність № 9127 не була представлена йому для огляду.

Як вбачається з матеріалів справи, при укладанні кредитного договору № 0032/07/20-KL від 29.10.2007 р. керуючий Вінницької філії АКБ «Форум» Гречка Сергій Михайлович діяв на підставі Положення про Вінницьку філію АКБ «Форум» та довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник С.А. 28.12.2005 р. за реєстровим № 27.

Згідно п. 3.1.3. Положення про Вінницьку філію АКБ «Форум», затвердженого Рішенням Спостережної ради АКБ «Форум» 28.12.2006 p., філія має право розміщати залучені кошти від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (у частині: розміщення залучених коштів від імені АКБ «Форум» на умовах, встановлених АКБ Фopyм»).

Відповідно до п. 6.5. Положення про Вінницьку філію АКБ «Форум» керуючий Філією діє від імені Банку в межах повноважень, наданих йому довіреністю.

В Довіреності посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник С.А. 28.12.2005 р. за реєстровим № 9127 зазначено, що АКБ «Форум» уповноважив керуючого Вінницької філії АКБ «Форум» - Гречка Сергія Михайловича укладати, змінювати, доповнювати, припиняти від імені банку з юридичними фізичними особами кредитні договори, договори застави, поруки, іпотечні договори, договори банківських рахунків, господарські, депозитні, по операціях згідно з Дозволом на здійснення банківських та інших операцій вінницькою філією.

Таким чином, на момент укладання Кредитного договору № 0032/07/20-KL від 29.10.2007р. керуючий Вінницької філії АКБ «Форум» Гречка Сергій Михайлович був наділений усіма необхідними повноваженнями для його укладення.

Згідно з п. 2.1. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 29 травня 2013 року № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом. Загальні підстави і наслідки недійсності правочинів (господарських договорів) встановлені статтями 215, 216 ЦК України, статтями 207, 208 ГК України. Правила, встановлені цими нормами, повинні застосовуватися господарськими судами в усіх випадках, коли правочин вчинений з порушенням загальних вимог частин першої - третьої, п'ятої статті 203 ЦК України і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють підстави та наслідки недійсності правочинів, зокрема, статей 228, 229, 230, 232, 234, 235, 1057 1 ЦК України, абзацу другого частини шостої статті 29 Закону України "Про приватизацію державного майна", частини другої статті 20 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", частини другої статті 15 Закону України "Про оренду землі", статті 12 Закону України "Про іпотеку", частини другої статті 29 Закону України "Про страхування", статті 78 Закону України "Про банки і банківську діяльність", статті 7 1 Закону України "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності", частини третьої статті 67 Закону України "Про запобігання корупції" тощо.

Отже, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Пунктом 2.5.1. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 29 травня 2013 року № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" передбачено, що слід мати на увазі, що визнання правочину (господарського договору) недійсним господарським судом є наслідком його вчинення з порушенням закону, а не заходом відповідальності сторін. Тому для такого визнання, як правило, не має значення, чи усвідомлювали (або повинні були усвідомлювати) сторони протиправність своєї поведінки під час вчинення правочину; винятки з цього правила можливі, якщо вони випливають із закону

Щодо клопотання відповідача про застосування строків позовної давності до вимог про визнання кредитного договору недійсним, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК Кодексу позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1, 5 статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до норми ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що місцевий суд правомірно відмовив в задоволенні вимог, оскільки відсутні правові підстави для визнання кредитного договору № 0032/07/20-KL укладено 29.10.2007 року недійсним. Крім того кредитний договір № 0032/07/20-KL укладено 29.10.2007 року, отже позивач мав право звертатися до суду з вимогою про визнання кредитного договору недійсним до 29.10.2010 р., таким чином строк позовної давності пропущений.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені скаржником в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 24.03.2015р. у справі № 910/772/15-г прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційні скарги скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства фірми „Арконі" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 24.03.2015р. у справі № 910/772/15-г - без змін.

2. Матеріали справи № 910/772/15-г повернути до Господарського суду м. Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Л.П. Зубець

М.М. Новіков