ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" серпня 2015 р. Справа № 911/2034/15

Розглянувши матеріали справи за позовом Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України, м.Київ

до Державного підприємства «Укрриба», м.Київ

Товариства з обмеженою відповідальністю «ФішАльянс», с.Германівка, Обухівського р-ну

про визнання недійсним договору зберігання та зобовязання повернути орендоване майно

Суддя А.Ю.Кошик

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1

Від відповідачів: не зявились

Від прокуратури: ОСОБА_2

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України (далі позивач) до Державного підприємства «Укрриба» (далі відповідач 1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «ФішАльянс» (далі відповідач 2) про визнання недійсним договору зберігання та зобовязання повернути орендоване майно.

Провадження у справі №911/2034/15 порушено відповідно до ухвали суду від 09.07.2015 року та призначено справу до розгляду на 06.08.2015 року.

05.08.2015 року від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засіданні 06.08.2015 року Фондом державного майна України надано письмові пояснення у справі.

Відповідач 2, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання 06.08.2015 року не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Розгляд справи відкладався до 25.08.2015 року та було зобовязано прокурора та позивача зазначити чіткий зміст позовної вимоги про зобовязання повернути орендоване майно.

В судовому засіданні 25.08.2015 року прокуратурою на виконання вимог суду подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій п. 2 прохальної частини позову викладено в наступній редакції: зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ФішАльянс» повернути орендоване майно Державному підприємству «Укрриба», а саме державне нерухоме майно вартістю 234921,53 грн., зазначене в акті приймання-передачі гідротехнічних споруд, які передаються на зберігання (додаток № 1 до договору зберігання № 30/12 від 01.03.12) та розташоване за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Германівка, с. Семенівка, а саме: гідротехнічні споруди ставу «Германівка» (інв. № 461, балансова вартість - 213948,17 грн.); гідротехнічні споруди ставу «Семенівський» (інв. № 460, балансова вартість - 15936,21 грн.); гідротехнічні споруди виросного ставу (інв. № 462, балансова вартість -5037,15 грн.

В судовому засіданні 25.08.2015 року прокуратура та позивач уточнені позовні вимоги підтримали. Відповідачі, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, в судове засідання 25.08.2015 року не зявились.

Оскільки про поважні причини неявки в судове засідання відповідачів суд не повідомлений; клопотань про відкладення розгляду справи від відповідачів не надходило, тому суд вважає, що, у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників прокуратури та позивача, дослідивши надані сторонами докази, судом встановлено наступне.

Як зазначено в позові, прокуратурою області на підставі ст. 8, 36-1 Закону України «Про прокуратуру» вивчено договори користування, зберігання майна, укладені ДП «Укрриба» з субєктами господарювання, предметом яких є майно державного підприємства, та встановлено, що ДП «Укрриба» створене на підставі наказу Державного департаменту рибного господарства України від 27.12.2002 року № 238 з метою забезпечення нагляду та контролю за технічною експлуатацією державного майна.

Підприємство засновано на державній власності, входить до сфери управління Державного агентства рибного господарства України та підзвітне йому, здійснює свою діяльність відповідно до чинного законодавства України та Статуту.

Відповідно до спільного наказу Міністерства аграрної політики України та Фонду державного майна України від 06.05.2003 року № 126/752 на баланс ДП «Укрриба» було передане майно (гідротехнічні споруди рибницьких ставів), яке під час приватизації підприємств рибної галузі не увійшло до статутних фондів створених товариств як майно, що не підлягає приватизації відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного майна».

Також встановлено, що між ДП «Укрриба» (Поклажодавець) та ТОВ «ФішАльянс» (Зберігач) 01.03.2012 року укладено Договір № 30/12 зберігання державного майна строком на 25 років.

Згідно з умовами п. 1.1 вказаного Договору Поклажодавець (відповідач1) передає, а Зберігач (відповідач2) приймає на відповідальне зберігання за актом приймання-передачі нерухоме державне майно гідротехнічні споруди рибницьких ставів, вартістю 234 921,53 грн., яке знаходиться на балансі ДП «Укрриба» та розташоване за адресами: Київська область, Обухівський район, с. Германівка, с. Семенівка

Крім того, між ДП «Укрриба» (Поклажодавець) та ТОВ «ФішАльянс» (Зберігач) 05.03.2012 року укладено додаткову угоду до договору зберігання державного майна від 01.03.2012 року № 30/12.

У звязку із заявою зберігача щодо надання дозволу на користування майном, яке знаходиться у нього на відповідальному зберіганні, відповідно до ст. 944 Цивільного кодексу України поклажодавець надав згоду зберігачеві на користування державним майном, яке передано зберігачеві згідно з Актом приймання-передачі від 01.03.2012 року.

Пункт 1.3 вказаної вище додаткової угоди передбачає, що користування державним майном, зазначеним в Акті приймання-передачі, є оплатним та визначає суму його використання.

Прокуратурою Київської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України подано позов про визнання недійсним Договору зберігання № 30/12 від 01.03.2012 року, укладеного між Державним підприємством «Укрриба» (поклажодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФішАльянс» (зберігач) та зобовязання Товариства з обмеженою відповідальністю «ФішАльянс» повернути орендоване майно Державному підприємству «Укрриба».

Фонд державного майна України надав пояснення, в яких повідомив, що органом управління майном, яке є предметом спірного Договору, є Державне агентство рибного господарства України.

Відповідно до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обгрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до господарського суду прокурор зазначає про це в позовній заяві.

Згідно з ч. 2 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України у разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави, в якій зазначено про відсутність органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або про відсутність у такого органу повноважень щодо звернення до господарського суду, прокурор набуває статусу позивача.

В обґрунтування позовних вимог прокуратура посилається на те, що спірний Договір зберігання є удаваним, зокрема, фактично приховує договір користування державним майном, для якого сторонами не дотримано порядку укладення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 235 Цивільного кодексу України передбачено, що удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Згідно з ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У відповідності до ч. 1 ст. 936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Згідно з приписами ст. 944 Цивільного кодексу України зберігач не має права без згоди поклажодавця користуватися річчю, переданою йому на зберігання, а також передавати її у користування іншій особі.

Правовий аналіз норм чинного законодавства свідчить про те, що, як правило, договір зберігання укладається без права користування річчю, право користування річчю зберігач може отримати за попередньою згодою поклажодавця, і в такому разі виникають правовідносини найму (якщо користування платне).

Суттєвою умовою договору зберігання з правом користування річчю, переданою на зберігання за згодою поклажодавця згідно зі статтею 944 Цивільного кодексу України, є користування річчю з метою збереження схоронності цієї речі.

Але в результаті такого користування витрати повинен нести поклажодавець, оскільки договір зберігання укладається у будь-якому випадку на його користь, а не на користь зберігача.

Проте, спірний Договір передбачає не тільки користування майном, а й щомісячну плату за користування на користь поклажодавця. Тобто поклажодавець передав зберігачеві майно з правом користування за плату на користь поклажодавця, що є ознаками найму (оренди).

Згідно з частиною 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк, а відтак, спірний договір відповідає кваліфікуючим ознакам договору оренди.

Отже, у даному випадку, мають місце правовідносини найму з ознаками оплатного користування, які фактично склались між сторонами спірного Договору під виглядом договору зберігання.

Також, за змістом приписів цивільного законодавства вбачається, що оскільки при вчиненні удаваного правочину настання його мети приховати інший правочин, бажають досягти обидві сторони, то до відносин цих сторін застосовуються правила того правочину, якому відповідала внутрішня воля сторін і який вони насправді вчинили.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 Цивільного кодексу України якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав є визнання судом правочину недійсним.

Положенням ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України передбачено, що недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1 ст. 203 цього Кодексу, є підставою для визнання правочину недійсним. При цьому, за змістом ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до положень ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9, за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. За удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі ст. 235 Цивільного кодексу України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним. До удаваних правочинів наслідки недійсності, передбачені ст. 216 Цивільного кодексу України, можуть застосовуватися тільки у випадку, коли правочин, який сторони насправді вчинили, є нікчемним або суд визнає його недійсним як оспорюваний.

Предметом спірного договору є гідротехнічні споруди, які є державною власністю та згідно з пунктом «г» частини 2 статті 5 Закону України «Про приватизацію державного майна» не підлягають приватизації, а згідно з пунктом 2 статті 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції, що була чинна до 27.08.2013 року) не могли бути об'єктами оренди.

Приписами ст. 287 Господарського кодексу України та ст. 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що єдиними орендодавцями державного майна майна цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, що є державною власністю, є Фонд державного майна України, його регіональні відділення і представництва.

Враховуючи, що передача спірного державного майна відбулась на підставі угоди, укладеної без участі органу управління майном та без його дозволу, спірний Договір укладено з порушенням вимог чинного законодавства. При цьому, спірний Договір зберігання з правом користування майном є удаваним правочином, оскільки за своїм правовим змістом фактично є довгостроковим договором оренди.

Крім того, на використання державного майна, яке є предметом оскаржуваного Договору зберігання № 30/12 від 01.03.2012 року іншими особами законодавцем на час його укладення встановлено мораторій.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», в редакції, чинній на момент укладення спірного Договору, не можуть бути об'єктами оренди водосховища та водогосподарські канали комплексного призначення, міжгосподарські меліоративні системи, гідротехнічні захисні споруди.

Зазначені обставини також підтверджують неправомірність передачі ДП «Укрриба» гідротехнічних споруд та їх використання ТОВ «ФішАльянс», незаконність укладення оскаржуваного Договору.

За таких обставин спірний договір укладений всупереч вимогам частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, та підлягає визнанню недійсним у відповідності до статті 215 Цивільного кодексу України, згідно з якою недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу є підставою визнання такого договору недійсним.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання недійсним Договору № 30/12 зберігання державного майна від 01.03.2012 року, укладеного між відповідачами та застосування наслідків недійсності правочину шляхом зобовязання повернути передане на зберігання (фактично в оренду) майно.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги прокуратурою доведені та обґрунтовані, відповідачами не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Оскільки позов подано прокуратурою, яка звільнена від сплати судового збору, за наслідками розгляду спору сплата судового збору до Державного бюджету України покладається на відповідачів в повному обсязі.

З позовної вимоги про визнання недійсним договору підлягає сплаті судовий збір як з немайнової вимоги в сумі 1218 грн.

Як визначено п. 2.2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Таким чином, з вимоги про повернення майна підлягає сплаті судовий збір в розмірі 2% вартості майна, тобто 4698,43 грн.

Всього з відповідачів в доход Державного бюджету України підлягає стягненню 5916,43 грн. судового збору по 2958,21 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним Договір зберігання № 30/12 від 01.03.2012 року, укладений між Державним підприємством «Укрриба» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФішАльянс».

3. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ФішАльянс» (код 37649236, вул. Б.Хмельницького, 22-Б, с. Германівка, Обухівський район, Київська область, 08753) повернути Державному підприємству «Укрриба» (вул. Тургенєвська, 82-А, м. Київ, 04050, код 25592421) орендоване державне майно вартістю 234921,53 грн., зазначене в акті приймання-передачі гідротехнічних споруд, які передаються на зберігання (додаток № 1 до договору зберігання № 30/12 від 01.03.12) та розташоване за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Германівка, с. Семенівка, а саме: гідротехнічні споруди ставу «Германівка» (інв. № 461, балансова вартість 213948,17 грн.); гідротехнічні споруди ставу «Семенівський» (інв. № 460, балансова вартість 15936,21 грн.); гідротехнічні споруди виросного ставу (інв. № 462, балансова вартість 5037,15 грн.

4. Стягнути з Державного підприємства «Укрриба» (вул. Тургенєвська, 82-А, м. Київ, 04050, код 25592421) в доход Державного бюджету України 2958,21 грн. судового збору.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФішАльянс» (код 37649236, вул. Б.Хмельницького, 22-Б, с. Германівка, Обухівський район, Київська область, 08753) в доход Державного бюджету України 2958,21 грн. судового збору.

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя А.Ю. Кошик

дата підписання 08.09.2015 р.