ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
03 вересня 2015 р.
Справа № 902/1144/15

за позовом:Комунального підприємства "Вінницького обласного об`єднаного Бюро технічної інвентаризації" ( вул. Кропивницького,2, м. Вінниця, 21050)

до:Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 )

про стягнення заборгованості 60 000 грн.

Головуючий суддя Яремчук Ю.О.
Cекретар судового засідання Кузьменко В.В.
Представники
позивача : Левіт Т.С.,
відповідача : Бондар О.І.

ВСТАНОВИВ :

Комунальним підприємством "Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації" заявлено позов до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про стягнення 60 000,00 грн.

Ухвалою від 19.08.2015 року за вказаним позовом порушено провадження у справі № 902/1144/14 та призначено до розгляду на 03.09.2015 року.

В судове засідання 03.09.2015 року з`явились представники позивача та відповідача.

Представник позивача позов підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача позов визнає в повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін судом встановлено наступне.

Відповідач листом № 271 від 10.12.2014 року звернувся до позивача про проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна за адресою: вул. Фрунзе, б/н, м. Калинівка, Вінницька обл.

11.12.2014 року між Комунальним підприємством "Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації" (Виконавець) та військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України укладено договір № 844.

Відповідно до розділу 1 договору Замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання виконати наступні роботи: послуги по проведенню первинної технічної інвентаризації житлової будівлі з площею до 1000 м..кв. з виготовленням технічного паспорту ( безготівкова оплата)., розташованих за адресою Калинівка. вул. Фрунзе.

Згідно розділу 3 договору орієнтовна вартість робіт складає 60 000,00 грн. Остаточна вартість робіт визначається Виконавець після фактичного виконання робіт у відповідності до прейскуранту та відображається в додатковій угоді до даного договору, яка є його невід`ємною частиною.

Остаточний розрахунок здійснюється Замовником до отримання результату виконаного замовлення після фактичного виконання робіт, що підтверджується нарядом на виконані послуги.

Замовник визнає, що зазначений наряд на виконані послуги є підтвердженням факту виконання та отримання ним послуг.

Невід`ємною частиною договору є наряд на виконані послуги.

Всі розрахунки за виконані роботи здійснюються Замовником по факту надання послуг.

Оплату за надані послуги та виконані роботи Замовник зобов`язаний провести на протязі п`яти банківських днів після підписання акту виконаних робіт або отримання акту поштою. Відповідно до розділу 5 даний договір набуває чинності з моменту підписання його Сторонами і діє до 31.12.2014 року

Позивачем на виконання умов договору, були виконані роботи в повному обсязі, що зокрема стверджується нарядом на виконані послуги від 23.01.2015 року, актом виконаних робіт від 23.01.2014 року та виготовленим технічним паспортом від 15.12.2014 року.

Натомість відповідач розрахунки за виконані роботи не провів, внаслідок чого в останнього виникла заборгованість в розмірі 60000,00 грн.

25.06.2015 року позивачем було направлено на адресу відповідача претензію, з вимогою сплатити заборгованість в розмірі 60000,00 грн.. яка залишена без задоволення.

При цьому, борг відповідачем визнається, що зокрема підтверджується обопільно підписаним актом звірки взаємних розрахунків станом на 27.08.2015 року.

Непроведення оплати відповідачем спонукала позивача звернутись з відповідним позовом до суду.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке ж положення містить і ст.173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Беручи до уваги зміст договору укладеного між сторонами, характер взятих на себе сторонами зобов`язань, суд дійшов висновку про те, що між сторонами виникли правовідносини з договору про надання підряду регулювання яких здійснюється § 4 Підряд на проектні та пошукові роботи Глави 61 ЦК України (Підряд) (ст.ст.887-891 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.887 ЦК України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.889 ЦК України замовник зобов`язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом;

Частиною 1 ст.530 ЦК України встановлено якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 629 цього Кодексу договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Виходячи з викладеного, суд вважає вимогу позивача про стягнення боргу в розмірі 60 000,00 грн. правомірною та обґрунтованою з огляду на що задовольняє її в повному обсязі.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст.33, 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов`язковим. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Всупереч наведеним вище нормам та вимогам ухвали суду відповідач не подав до суду належних та допустимих доказів в спростування позовних вимог позивача щодо стягнення боргу в тому рахунку доказів проведення остаточних розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів тощо).

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю.

Витрати на судовий збір підлягають віднесенню на відповідача в повному обсязі відповідно до ч.2 ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-5, 22, 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49, ст.82, 84, 85, 87, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь комунального підприємства "Вінницького обласного об`єднаного Бюро технічної інвентаризації" (вул. Кропивницького,2, м. Вінниця, 21050, ) 60 000,00 грн. заборгованості, 1827,00 грн. витрат на судового збору.

Видати наказ після набрання рішення судового рішення.

Повне рішення складено 04 вересня 2015 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:
1 - до справи