КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2015 р. Справа№ 910/7233/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Яковлєва М.Л.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі судового засідання Котовський С.О.

за участю представників:

від позивача: Сенченко Ю.М. - за належним чином оформленою довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод"

на рішення Господарського суду міста Києва від 25.05.2015 року

у справі № 910/7233/15-г (суддя Цюкало Ю.В.)

за позовом Державного підприємства "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод"

до відповідача Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь"

про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" про стягнення 15000000,00 грн. заборгованості по вкладу, 18493,15 грн. відсотки за вкладом, 344824,60 грн. пені, 17281,55 грн. 3% річних.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.05.2015 року у справі № 910/7233/15-г в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, Державне підприємство "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що рішення підлягає скасуванню у зв'язку із неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.07.2015 року у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гончаров С.А., судді - Іоннікова І.А., Пономаренко Є.Ю., апеляційна скарга Державного підприємства "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" прийнята до розгляду, порушено апеляційне провадження у справі, розгляд справи призначено на 26.08.2015 року.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 26.08.2015 року, у зв'язку перебуванням судді Іоннікової у відпустці, сформовано склад суддів: головуючий суддя Гончаров С.А., судді Пономаренко Є.Ю., Яковлєв М.Л.

Відповідач до судового засідання, що відбулось 26.08.2015 року, не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011 року Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судовою колегією встановлено, що неявка представників відповідача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами, та, за таких обставин, розгляд справи за відсутності відповідача є можливим.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, Київський апеляційний господарський суд вважає що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Згідно ст.101 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне.

29.12.2014 року між Публічним акціонерним товариством "Банк "Київська Русь" та Державним підприємством "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" було укладено Договір банківського вкладу "Прогресивний" № 144169-41.4-5116714.

Відповідно до п. 1.1. якого Вкладник надає Банку, а Банк приймає від Вкладника грошові кошти в сумі 15000000,00 грн.

Пунктом 1.3. Договору, термін повернення вкладу - 30.01.2015 року.

Згідно з п. 1.3. Договору, з настанням терміну повернення вкладу Банк повертає Вкладникові вклад та нараховані проценти в порядку та на умовах, встановлених Договором.

Відповідно до п. 1.4. договору, процентна ставка за вкладом встановлюється у розмірі 15 процентів річних, крім випадку, передбаченого п. 2.4.5. Договору.

Пунктом 2.1. Договору встановлено, що Вкладник перераховує зі свого власного поточного рахунку грошові кошти у безготівковій формі на вкладний (депозитний) рахунок, а Банк приймає грошові кошти Вкладника в сумі, визначеній в п. 1.1. Договору.

Згідно з п. 2.3. Договору, дострокове повне повернення вкладу здійснюється в порядку та на умовах, встановлених Договором.

Порядок нарахування та виплати процентів, повернення вкладу передбачений пунктом 2.4. Договору, відповідно до якого нарахування Банком процентів за Договором здійснюється у валюті вкладу з урахуванням календарної кількості днів у місяці й у році (метод факт/факт) (п. 2.4.1.); проценти нараховуються від дня, наступного за днем надходження суми вкладу (в т.ч. на додаткові внески) у Банк, до дня, який передує його поверненню Вкладникові або списанню з рахунку Вкладника з інших підстав за фактичний строк знаходження вкладу на рахунку (п. 2.4.2.); нараховані проценти сплачуються Банком щомісячно, першого банківського дня місяця, наступного за тим, за який вони нараховані та/або в день повернення вкладу (п. 2.4.3.); сплата процентів здійснюється у валюті вкладу шляхом їх безготівкового перерахування на поточний рахунок вкладника, відкритий в АБ "Укргазбанк" (п. 2.4.4.); з настанням терміну, зазначеного в п. 1.2. Договору, вклад повертається вкладнику шляхом перерахування на поточний рахунок вкладника, відкритий в АБ "Укргазбанк" (пп. 2.4.6.).

Згідно з п. 2.5. Договору, продовження строку розміщення вкладу, поповнення вкладу, зміна процентної ставки здійснюється за взаємною згодою сторін та оформлюється додатковим договором до Договору.

30.01.2015 року сторонами було укладено Договір № 1 про внесення змін до Договору банківського вкладу "Прогресивний" № 144169-41.4-5116714 від 29.12.2014 року, відповідно до якого сторони дійшли згоди щодо продовження строку зберігання вкладу та встановили термін повернення вкладу - 04.03.2015 року, в зв'язку з чим п. 1.2. Договору викладено в новій редакції.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було належним чином виконано умови укладеного Договору, а саме 29.12.2014 року перераховано відповідачу 15000000,00 грн. банківського вкладу, що підтверджується банківською випискою по особовому рахунку № 008.

Пунктами 3.3.2. та 3.3.3. Договору встановлено, що Банк зобов'язаний повернути вклад, прийнятий від Вкладника в термін, визначений п. 1.2. Договору, нараховувати та виплачувати Вкладнику проценти в строки, в розмірах та в порядку, передбачених умовами Договору.

Листом № 30/168-96 від 02.03.2015 року позивач, перед закінченням передбаченого п. 1.2. Договору (в редакції договору № 1 від 30.01.2015 року про внесення змін до Договору, звернувся до відповідача та повідомив про закінчення строку розміщення вкладу за договором № 144169-41.4-5116714 від 29.12.2014 року та просив повернути суму вкладу та відсотків.

04.03.2015 року та 16.03.2015 року позивач повторно звернувся до відповідача з листами № 30/168-96, 30/168-109, в яких вимагав своєчасного повернення суми вкладу та відсотків за Договором.

Як зазначалось, позовні вимоги Державного підприємства "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" полягають у стягненні 15000000,00 грн. заборгованості по вкладу, 18493,15 грн. відсотків за вкладом, 344824,60 грн. пені та 17281,55 грн. 3% річних.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що відповідач свої зобов'язання за Договором банківського вкладу "Прогресивний" № 144169-41.4-5116714 від 29.12.2014 року щодо повернення 15000000,00 грн. належним чином не виконано.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до інформації, розміщеної на офіційних веб-сайтах Національного банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб -://bank.gov.ua, www.fg.gov.ua, на підставі постанови Правління Національного банку України № 190 від 19.03.2015 року "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 61 від 19.03.2015 року "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк "Київська Русь", згідно з яким запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 20.03.2015 року по 19.06.2015 року включно та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Банк "Київська Русь".

Проте, колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується з такими висновками, викладеними у рішенні місцевого господарського суду, та вважає їх такими, що не відповідають обставинам справи, з огляду на наступне.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтями 509, 510 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно з ст. 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Частиною 1 статті 1060 Цивільного кодексу України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Як вже встановлено, 30.01.2015 року сторонами було укладено Договір № 1 про внесення змін до Договору банківського вкладу "Прогресивний" № 144169-41.4-5116714 від 29.12.2014 року, відповідно до якого сторони дійшли згоди щодо продовження строку зберігання вкладу та встановили термін повернення вкладу - 04.03.2015 року, в зв'язку з чим п. 1.2. Договору викладено в новій редакції.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач взяті на себе зобов'язання за договором вкладу не виконав, зокрема не виплатив позивачу, у строки визначені договором, вклад та нараховані проценти.

Відповідно до частини 3 статті 1058 Цивільного кодексу України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Згідно з положеннями ст. 1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Частиною 2 статті 59 Закону України "Про банки і банківську" регламентовано, що діяльність зупинення власних видаткових операцій банку за його рахунками, а також видаткових операцій за рахунками юридичних або фізичних осіб здійснюється лише в разі накладення арешту відповідно до частини першої цієї статті, крім випадків, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму". Зупинення видаткових операцій здійснюється в межах суми, на яку накладено арешт, крім випадків, коли арешт накладено без встановлення такої суми.

Постановою Правління Національного банку України № 190 від 19.03.2015 року "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 61 від 19.03.2015 року "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк "Київська Русь", згідно з яким з 20.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Банк "Київська Русь".

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", встановлено правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 2 ст. Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", неплатоспроможний банк - банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення до категорії неплатоспроможних у порядку, передбаченому Законом України "Про банки і банківську діяльність".

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Пунктом 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Приписами ч. 1 та п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду. Уповноважена особа Фонду має право, зокрема, продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій та відмовлятися від виконання або розривати в порядку, встановленому законодавством України, будь-які договори (правочини) за участю банку, які є збитковими чи непотрібними для банку або виконання яких має негативний вплив на фінансовий стан банку.

Відповідно до ч. 6 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини 5 цієї статті, не поширюється, зокрема, на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників.

Оскільки встановлено, що зобов'язання банку щодо повернення вкладу за договором та відсотків за вкладом виникло ще до введення тимчасової адміністрації та враховуючи наведені обмеження, колегія суддів робить висновок, що у відповідача були відсутні правові підстави для невиконання зобов'язань посилаючись на здійснення тимчасової адміністрації та запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Враховуючи викладене апеляційний суд не приймає доводів відповідача стосовно того, що станом на дату розгляду даної справи господарським судом міста Києва та на дату прийняття ним рішення у ПАТ "Банк "Київська Русь" введено тимчасову адміністрацію, тому задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», порядку з дотриманням принципів черговості, передбаченої в ст. 52 цього Закону.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Згідно частини 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

З огляду на викладене, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача суми вкладу у розмірі 15000000,00 грн. та 18493,15 грн. відсотків за вкладом є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивачем заявлені також вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 17281,55 грн. та 344824,60 грн. пені.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідач, в порушення умов договору та додаткової угоди, у визначені строки, не виплатив позивачу вклад та нараховані проценти, а отже є таким, що прострочив виконання зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи встановлений судом першої інстанції факт порушення строків повернення кредиту за Кредитним договором, а також умови пунктів 4.1. договору банківського вкладу та положення наведених правових норм, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що вимоги позивача про стягнення з 344824,60 грн. пені за прострочення повернення вкладу, 17281,55 грн. 3% річних втрат від інфляції є доведеними та такими, що підлягають задоволенню повністю.

З огляду на таке, позовні вимоги Державного підприємства "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи (п. 3).

З огляду на викладені вище обставини, з урахуванням положень п. 3 ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, колегія апеляційного суду дійшла висновку, що рішення господарського суду міста Києва від 25.05.2015 року у справі № 910/7233/15-г підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог. Апеляційна скарга Державного підприємства "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" підлягає задоволенню в позовному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" на рішення господарського суду міста Києва від 25.05.2015 року у справі № 910/7233/15-г - задовольнити.

Рішення господарського суду міста Києва від 25.05.2015 року у справі № 910/7233/15-г - скасувати.

Позовні вимоги Державного підприємства "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" - задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" (04071, м. Київ, вулиця Хорива, 11-А, ) на користь Державного підприємства "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вулиця Заводська, 44, ідентифікаційний код 143100 (п'ятнадцять мільйонів гривень) 00 коп. заборгованості по вкладу, 18493 (вісімнадцять тисяч чотириста дев'яносто три гривні) 15 коп. відсотків за вкладом, 344824 (триста сорок чотири тисячі вісімсот двадцять чотири гривні) 60 коп. пені, 17281 (сімнадцять тисяч двісті вісімдесят одну гривню) 55 коп. 3% річних.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" (04071, м. Київ, вулиця Хорива, 11-А, ) на користь Державного підприємства "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вулиця Заводська, 44, ідентифікаційний код 14310112) судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 73080 (сімдесят три тисячі вісімдесят гривень) 00 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" (04071, м. Київ, вулиця Хорива, 11-А, ) на користь Державного підприємства "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вулиця Заводська, 44, ідентифікаційний код 14310112) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 36540 (тридцять шість тисяч п'ятсот сорок гривень) 00 коп.

Доручити Господарському суду міста Києва видати накази.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді М.Л. Яковлєв

Є.Ю. Пономаренко