ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

01.09.2015 р.Справа № 917/239/15.

За скаргою Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України", вул. Саксаганського, 1, м. Київ, 01033 на рішення та дії Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Полтавської області (Відділ примусового виконання рішень), вул. Тевелєва, 13, м. Полтава, 36014 у справі № 917/239/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України", вул. Саксаганського, 1, м. Київ, 01033 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімп-Агро-ЛТД", вул. Радянська, 59, с. Крутий Берег, Лубенський район, Полтавська область, 37515 про стягнення грошових коштів

Суддя Сірош Д.М.

Представники:

від стягувача: ОСОБА_1, довіреність № 435 від 02.06.2015 р.

від боржника: не з'явився

від ВДВС: ОСОБА_2, довіреність № 06-04/1492 від 25.03.2015 р.

Розглядається скарга на дії державного виконавця, у якій стягувач просить суд: визнати незаконною та скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа) від 02.06.2015 р. ВП 47686831; визнати дії державного виконавця, ОСОБА_3 відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області незаконними.

Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Полтавської області (Відділ примусового виконання рішень) проти скарги заперечує, вважає, що державний виконавець правомірно відмовив у відкритті виконавчого провадження з виконання наказу.

Розглянувши матеріали скарги, заслухавши представників стягувача та відділу примусового виконання рішень, суд встановив:

Рішенням господарського суду Полтавської області 02.04.2015 р. задоволено позов акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" у справі №917/239/15 та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімп-Агро ЛТД» на користь скаржника 1 976 000,00 грн основного боргу, 320 112,00 грн пені, 592 800,00 грн штрафу, 305 332,60 грн - 24% річних, 63 884,90 грн судового збору.

17.04.2015 р. господарським судом Полтавської області видано наказ про примусове виконання рішення суду від 02.04.2015 р. у вказаній справі.

Керуючись статтями 1 - 3, 12, 17,18, 20, 21, 25, 52, 57 Закону України «Про виконавче провадження», зазначений наказ стягувачем пред'явлено до виконання до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Полтавської області.

Однак, Постановою ВП № 47686831 від 02.06.2015 р. державного виконавця Ткаченко С. В. ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" відмовлено у відкритті виконавчого провадження.

Як вбачається з вищевказаної постанови, державний виконавець мотивує свою відмову у відкритті виконавчого провадження тим, що повноваження на представника, який діє в інтересах стягувача, не підтверджені належним чином завіреною довіреністю та зазначає, що довіреність від імені юридичної особи видається за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, статутом або положенням, з прикладенням печатки юридичної особи; документи, що посвідчують повноваження представників, повинні бути оформлені відповідно до вимог чинного законодавства.

Крім того, державний виконавець, як на підставу відмови у відкритті виконавчого провадження, посилається на те, що у виконавчому документі не зазначено місцезнаходження стягувача.

Стягувач стверджує, що довіреність представника № 770 від 25.12.2014 р., за підписом якого подано заяву про примусове виконання рішення у справі № 917/239/15 та пред'явлено наказ до виконання, оформлена відповідно до вимог глави 17 Цивільного кодексу України, та є виданою від імені юридичної особи за підписом уповноваженої на це статутом ПАТ ""Державна продовольчо-зернова корпорація України" посадової особи з прикладенням печатки юридичної особи .

Також, стягувач зазначає, що довіреність представника № 770 від 25.12.2014 р. була належним чином завірена представником за довіреністю № 761, у зв'язку з чим зазначену копію довіреності теж приєднано до заяви про примусове виконання рішення у справі.

Проте, стягувач вважає, що у наказі зазначено код ЄДРПОУ ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України", що дозволяє безперешкодно перевірити місцезнаходження стягувача в Інформаційно-ресурсному центрі «Пошук відомостей в ЄДР». Також, стягувач вказує, що у заяві, адресованій відділу ДВС, повністю було зазначено місцезнаходження ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України".

Разом з цим, стягувач обгрунтовуючи скаргу зазначає, що відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" та ст. 89 Господарського процесуального кодексу України державний виконавець міг звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення.

Таким чином, стягувач просить суд визнати незаконною та скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа) від 02.06.2015 р. ВП 47686831; визнати дії державного виконавця, ОСОБА_3 відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області незаконними.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, як вбачається з наданих доказів відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (далі - ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області, відділ) 28.05.2015 р. отримано заяву Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» про прийняття до примусового виконання наказу господарського суду Полтавської області від 17.04.2015 р. у справі № 917/239/15 разом з вказаним наказом та копіями довіреностей представника № № 770, 761 від 25.12.2014.

За результатами розгляду вищевказаної заяви від 28.05.2015 та доданих до неї довіреностей державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області Ткаченком С.В. 02.06.2015 винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у даному Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до даного Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених вищевказаним Законом. Перелік виконавчих документів за рішеннями, що підлягають примусовому виконанню державною виконавчою службою визначений ст. 17 Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; резолютивна частина рішення; дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Як встановлено судом, пред'явлений до виконання наказ господарського суду Полтавської області про примусове виконання рішення від 17.04.2015 р. не містив обов'язкових реквізитів, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону, а саме: адреси, місцезнаходження стягувача Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України».

Статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, за заявою стягувача або його представника.

Згідно зі ст. 9 Закону, участь юридичних осіб у виконавчому провадженні здійснюється їх керівниками чи органами, посадовими особами, які діють в межах повноважень, наданих їм законом, або через представників юридичної особи. Повноваження представника мають бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до вимог закону.

Відповідно до п. 2.11 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 р., повноваження представників сторін, які беруть участь у виконавчому провадженню, мають бути посвідчені такими документами: а) довіреністю фізичної особи; б) довіреністю юридичної особи або документами, що посвідчують право представництва юридичної особи (документом про призначення керівником юридичної особи тощо); в) рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи управителем спадкового майна.

Документи, що посвідчують повноваження представників, повинні бути оформлені відповідно до вимог чинного законодавства (п. 2.11.1 Інструкції).

Оригінали документів, зазначених у п. 2.11 вищевказаного розділу, або належним чином засвідчені їх копії приєднуються до матеріалів виконавчого провадження (п.2.11.2 Інструкції).

Згідно зі ст. 42 Цивільного кодексу України повноваження представників сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, мають бути посвідчені такими документами: 1) довіреністю фізичної особи; 2) довіреністю юридичної особи або документами, що посвідчують службове становище і повноваження їх керівника; 3) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, статутом або положенням, з прикладенням печатки юридичної особи.

До того ж, відповідно до п. 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації» (затверджена Наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 р. № 55) відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів "згідно з оригіналом", назви, посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту підпис, засвідчуватись повинна кожна сторінка документу з відтиском печатки підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи.

Проте, заява про відкриття виконавчого провадження подана особою, повноваження якої не підтвердженні належним чином завіреною довіреністю, без дотримання вимог вищенаведеного ДСТУ 4163-2003, а саме: відсутня відмітка "згідно з оригіналом", дата засвідчення копії (а.с. 194)

Частиною 1 ст. 26 Закону визначено підстави, за наявності яких, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Так, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі:

1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання;

2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 даного Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених Законом;

3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання;

4) пред'явлення виконавчого документа ДО органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення;

5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення;

6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону;

61) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури;

7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів;

8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

У зв'язку з вищевикладеним постановою державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області Ткаченком С.В. від 02.06.2015 р. ВП№47686831 відмовлено у відкритті виконавчого провадження з виконання вказаного виконавчого документу на підставі п. 8 ч. 1. ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження".

Таким чином, при винесенні оскаржуваної постанови державним виконавцем враховані положення ст. ст. 9, 18 Закону України "Про виконавче провадження", а саме: виконавчий документ має бути поданий за заявою стягувана або його представника. При цьому, повноваження представника мають бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до вимог закону. Крім того, виконавчий документ має бути складений з дотриманням вимог ст. 18 Закону.

Кім того, як вбачається з поданої скарги (а.с. 164) стягувачем, у поданій скарзі, не конкретизовано, які саме дії державного виконавця необхідно визнати незаконними.

Пунктом 9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" встановлено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Як досліджено судом, державний виконавець при винесенні спірної Постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа) діяв у межах повноважень та відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" та правомірно відмовив у відкритті виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" відхилити.

Суддя Сірош Д.М.