ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2015 р. Справа № 922/1437/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Івакіна В.О. , суддя Камишева Л.М.,

при секретарі Пляс Л.Ф.,

за участю представників:

позивача ОСОБА_1, довіреність від 12.02.2015 р. № 166;

відповідача не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. № 3134 Х/1-28) на рішення Господарського суду Харківської області від 13 травня 2015 року у справі № 922/1437/15

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Харків,

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Харків,

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 р. ФОП ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до ФОП ОСОБА_3 про стягнення з відповідача 5460,00 грн. основного боргу, 590,10 грн. інфляційних витрат та 55,79 грн. 3% річних, посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору найму частини нежитлового приміщення від 05.01.2014 р. в частині здійснення орендної плати за жовтень грудень 2014 р.

28.04.2015 р. позивач звернувся до Господарського суду Харківської області з заявою вх. № 17146 про збільшення позовних вимог, згідно якої просить стягнути з відповідача 5460,00 грн. основного боргу, 1445,66 грн. інфляційних витрат та 55,79 грн. компенсації за користування коштами. Вказану заяву прийнято до розгляду ухвалою Господарського суду Харківської області від 28.04.2015 р. у справі № 922/1437/15.

За результатом розгляду справи № 922/1437/15 Господарським судом Харківської області (суддя Присяжнюк О.О.) прийнято рішення від 13.05.2015 р., яким відмовлено в задоволенні позовних вимог повністю, з посиланням на недоведеність факту користування відповідачем приміщенням та відсутність належних доказів в підтвердження невиконання відповідачем зобовязань за спірним договором найму частини нежитлового приміщення від 05.01.2014 року.

Позивач звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Посилається на те, що передача спірного приміщення в оренду відповідачеві підтверджується Актом № 1 від 01.12.2013 р. (Додаток № А) до договору найму нежитлового приміщення від 01.12.2013 р., а наявність заборгованості підтверджується актами приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) з надання в оренду частини нежитлового приміщення від 31.10.2014 р., 30.11.2014 р. та 31.12.2014 р. та квитанціями, які свідчать про часткове виконання відповідачем зобовязань щодо внесення орендної плати по договору найму частини нежитлового приміщення від 05.01.2014 р., а саме: за січень-вересень 2014 р.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 02.06.2015 р. апеляційну скаргу позивача прийнято до провадження та призначено до розгляду на 07.07.2015 р.

В судовому засіданні 07.07.2015 р., за клопотанням представника відповідача, розгляд справи було відкладено на 23.07.2015 р. Судова колегія задовольнила клопотання представника відповідача від 06.07.2015 р. вх. № 10265 про відкладення розгляду справи, у звязку з зайнятістю представника в іншому судовому процесі по розгляду справи Комінтернівським районним судом м. Харкова.

Розпорядженням секретаря першої судової палати Харківського апеляційного господарського суду від 20.07.2015 р., у звязку з відпусткою судді Черленяка М.І., для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Івакіна В.О., суддя Камишева Л.М.

Відповідно до п. 9-2 Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17.05.2011 р. № 7 Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України (згідно з Постановою Вищого Господарського Суду № 6 від 10.07.2014 р.), у разі зміни складу суду апеляційної інстанції, розгляд ним справи починається заново, а отже, спочатку починається й визначений ст. 102 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду апеляційної скарги.

В судовому засіданні 23.07.2015 р. за клопотанням представника позивача розгляд справи було відкладено на 03.09.2015 р.

Представник позивача в судовому засіданні 03.09.2015 р. підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі.

Представник відповідача у запереченні на апеляційну скаргу (вх. № 10266 від 06.07.2015 р.) не погоджується з доводами позивача, викладеними в апеляційній скарзі, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що позивач обґрунтовує свої вимоги з посиланням на пункти договору, яких не існує взагалі в договорі найму частини нежитлового приміщення від 05.01.2014 року, на який посилається позивач.

Відповідача своїм правом брати участь при розгляді апеляційної скарги не скористався, свого представника в судове засідання 03.09.2015 р. не направив.

Представник відповідача вдруге 02.09.2015 р. за вх. № 12579 подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи на інший день, у звязку з неможливістю представника відповідача прибути в судове засідання з причини участі цього представника в іншому судовому процесі по розгляду справи Московським районним судом м. Харкова.

Колегія суддів апеляційної інстанції залишає без задоволення клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, оскільки відповідач не був позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника, згідно з ч.ч. 1-5 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (ст.ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України).

Однак відповідачем не доведено неможливість забезпечення явки в судове засідання суду апеляційної інстанції іншого представника відповідача, згідно з вимогами ч.ч. 1-5 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 3.9.2 ч. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», господарський суд, з урахуванням обставин конкретної справи, може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи, у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.).

Враховуючи, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи та правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, а також, вже було задоволено одне клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, позицію відповідача достатньо повно викладено в запереченні на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними у ній матеріалами у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги позивача в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представників сторін в судових засіданнях, правовідносини між позивачем - ФОП ОСОБА_2 та відповідачем - ФОП ОСОБА_3 існують вже кілька років, про свідчать копії договорів оренди частини нежитлового приміщення від 01.12.2013 р. та від 05.01.2014 р.

В підтвердження заявлених позовних вимог позивачем до матеріалів справи додано копію договору найма частини нежитлового приміщення від 05.01.2014 р. та в судове засідання оригінал цього договору, який не містить всіх статей договору, а саме: статті № 3, № 4, № 5 відсутні взагалі, стаття № 6 викладена частково, відсутні строки дії договору та умови його розірвання.

З наданого позивачем в обґрунтування позовної заяви договору найму частини нежитлового приміщення від 05.01.2014 р., укладеного між ФОП ОСОБА_2 (наймодавцем) та ФОП ОСОБА_3 (наймачем) вбачається, що наймодавець зобов'язується передати по акту прийома-передачі наймачеві в платне строкове користування нежитлове приміщення, під офіс, яке знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Блюхера, 50-А, а наймач зобов'язується прийняти, сплатити за користування та повернути вказане приміщення наймодавцю на умовах, визначених цим договором, але у тексті договору розмір орендної плати та умови повернення приміщення відсутні(а.с. 11-13).

Порядок внесення платежів з орендної плати по вказаному договору визначений в ст. 8 договору, згідно якого наймач сплачує наймодавцеві орендну плату, на місяць вперед, а також сплачує інші передбачені цим договором платежі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок наймодавця згідно виставленим рахункамфактурам. Платежі здійснюються в національній валюті України гривні. Зобов'язання по здійсненню платежів вважаються виконаними належним чином, коли суми коштів, які відповідають повному розміру платежів, будуть зараховані на рахунок наймодавця.

В обґрунтування заявлених вимог та суми позову позивач не надав до справи рахунки-фактури по вказаному договору та доказів направлення наймачеві рахунків-фактур. Тобто відсутні докази в підтвердження місячної вартості орендної плати та докази в обгрунтування зобов*язань та умов її оплати.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість посилання позивача на те, що відповідно до п. 4.1 договору найму частини нежитлового приміщення від 05.01.2014 р. строк дії договору закінчується 31.12.2014 р., оскільки в наданій позивачем до позовної заяви копії договору від 05.01.2014 р. та наданому представником відповідача на огляд суду в судовому засіданні 03.09.2015 р. оригіналі договору від 05.01.2014 р. відсутні кілька сторінок, зокрема, відсутній п. 4.1, на який посилається позивач в позовній заяві.

У звязку з вищезазначеним, не можливо встановити розмір орендної плати, наявність порушень зобов*язань по її сплаті, строк дії спірного договору найму частини нежитлового приміщення від 05.01.2014 р.

Також колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність факту передання спірного приміщення в оренду відповідачеві по договору найму частини нежитлового приміщення від 05.01.2014 р., оскільки в матеріалах справи відсутній акт прийому/передачі приміщення, що передбачено ст. 6 зазначеного договору.

Наданий позивачем до апеляційної скарги Акт № 1 від 01.12.2013 р. (Додаток № А) до договору найму нежитлового приміщення від 01.12.2013 р. (а.с. 89) не являється підтвердженням факту предання спірного приміщення в оренду відповідачеві по договору найму частини нежитлового приміщення від 05.01.2014 р., адже зазначений акт стосується іншого договору, який не є предметом даного спору.

Інших актів прийому/передачі приміщення в матеріалах справи не має та не надано сторонами в процесі розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Разом з тим, позивач в обгрунтування своїх позовних вимог надав до позовної заяви підписані позивачем та відповідачем та скріплені печаткою позивача акти приймання-передачі виконаних робіт з надання в оренду частини нежитлового приміщення, а саме: від 31.01.2014 р. на суму 1820,00 грн., від 28.02.2014 р. на суму 1820,00 грн., від 31.03.2014 р. на суму 1820,00 грн., від 30.04.2014 р. на суму 1820,00 грн., від 31.05.2014 р. на суму 1820,00 грн., від 30.06.2014 р. на суму 1820,00 грн., від 31.07.2014 р. на суму 1820,00 грн., від 31.08.2014 р. на суму 1820,00 грн та від 30.09.2014 р. на суму 1820,00 грн. (а.с 16-23).

З наданих позивачем актів приймання-передачі виконаних робіт з надання в оренду частини нежитлового приміщення від 31.01.2014 р., від 28.02.2014 р., від 31.03.2014 р., від 30.04.2014 р., від 31.05.2014 р., від 30.06.2014 р., від 31.07.2014 р., від 31.08.2014 р., від 30.09.2014 р., від 31.10.2014 р., 30.11.2014 р. та 31.12.2014 р. не можливо встановити відповідно до умов якого договору укладені зазначені акти приймання-передачі виконаних робіт.

Підписавши акти від 31.01.2014 р., від 28.02.2014 р., від 31.03.2014 р., від 30.04.2014 р., від 31.05.2014 р., від 30.06.2014 р., від 31.07.2014 р., від 31.08.2014 р. та від 30.09.2014 р., відповідач підтвердив наявність у нього зобовязань щодо внесення орендної плати з січня по вересень 2014 р. на загальну суму 16380,00 грн.

Відповідач сплатив позивачеві орендну плату за приміщення за період з січня по вересень 2014 р. на загальну суму 16380,00 грн., що підтверджується наступними квитанціями, які знаходяться в матеріалах справи (а.с. 107-109):

- від 07.02.2014 р. № 6696475-1 на суму 1820,00 грн. - за січень 2014 р.,

- від 07.03.2014 р. № 6991436-1 на суму 1820,00 грн. - за лютий 2014 р.,

- від 03.04.2014 р. № 7279802-1 на суму 1820,00 грн. за березень 2014 р.,

- від 07.05.2014 р. № 7602182-1 на суму 1820,00 грн. за квітень 2014 р.,

- від 12.06.2014 р. № 7941868-1 на суму 1820,00 грн. - за травень 2014 р.,

- від 03.07.2014 р. № 8143745-1 на суму 1820,00 грн. за липень 2014 р.,

- від 12.08.2014 р. № 8520548-1 на суму 1820,00 грн. за червень 2014 р.,

- від 04.09.2014 р. № 8755457-1 на суму 1820,00 грн. за серпень 2014 р.,

- від 05.11.2014 р. № 9310557-1 на суму 1820,00 грн. за вересень 2014 р.

Крім того, в обгрунтування позовних вимог позивач надав до позовної заяви акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) з надання в оренду частини нежитлового приміщення, а саме: від 31.10.2014 р. на суму 1820,00 грн., від 30.11.2014 р. на суму 1820,00 грн. та від 31.12.2014 р. на суму 1820,00 грн. (а.с. 24-26), без зазначення підстав їх укладання, які не підписані відповідачем.

Тобто,матеріалами справи не підтверджено факт користування відповідачем спірним приміщенням протягом жовтнягрудня 2014 р. на підставі договору найму частини нежитлового приміщення від 05.01.2014 р., оскільки акт прийому/передачі приміщення у відповідності до ст. 6 зазначеного договору та рахунки-фактури по цьому договору в матеріалах справи відсутні, а акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) з надання в оренду частини нежитлового приміщення від 31.10.2014 р. на суму 1820,00 грн. за жовтень 2014 р., від 30.11.2014 р. на суму 1820,00 грн. за листопад 2014 р. та від 31.12.2014 р. на суму 1820,00 грн. за грудень 20914 р., на які посилається позивач, відповідачем не підписані.

Крім того, з вказаних актів приймання-передачі виконаних робіт не вбачається на підставі яких саме правовідносин складались ці акти наймодавцем.

На підставі викладеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнененя з відповідача 5460,00 грн. орендної плати по договору найму частини нежитлового приміщення від 05.01.2014 р. за жовтень грудень 2014 р., а також 1445,66 грн. інфляційних витрат та 55,79 грн. компенсації за користування коштами.

Згідно ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до п. 5 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України, позивач зобовязаний викласти в позовній заяві обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, надати докази, що підтверджують позов.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

На підставі зазначеного, колегія суддів апеляційної інстанції прийшла до висновку, що місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення повністю дослідив обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому підстави для

скасування або зміни вказаного рішення відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 129 Конституції України та ст. 33, 34, 54, 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 13 травня 2015 року у справі № 922/1437/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого Господарського Суду України через Харківський апеляційний господарський суд.

Повний текст постанови складений та підписаний 04.09.2015 року.

Головуючий суддя Пелипенко Н.М.

Суддя Івакіна В.О.

Суддя Камишева Л.М.