ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" серпня 2015 р.Справа № 922/2415/15

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Жельне С.Ч.

судді: Суслова В.В. , Макаренко О.В.

при секретарі судового засідання

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ
до Приватного акціонерного товариства "Теплоенергетичний центр Роганського промвузла", м. Харків
про стягнення коштів в сумі 48 065,34 грн.
за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився,

від відповідача - Гончар О.П. за дов. б/н від 05.01.2015 року.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "НАК "Нафтогаз України", м. Київ (далі за текстом - позивач), звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Теплоенергетичний центр Роганського промвузла" м. Харків, про стягнення коштів в сумі 48 065,34 грн., з них 41 688,94 грн. втрат від інфляційних процесів за період січень-жовтень 2014 року, а також 6 376,40 грн. 3% річних за період з 15.07.2014р. по 13.10.2014р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на несвоєчасне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором №13/2576-ТЕ-32 купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012 року щодо оплати природного газу.

Позивач, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання 20.08.2015 року не прибув. Про причини своєї неявки суд не оповістив.

Відповідач у відзиві проти позову заперечив, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначив, що розрахунок за спожитий природний газ здійснено за умовами договору №341/30 від 16.09.2014 про організацію взаєморозрахунків (відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік»). Вказаний договір не передбачав можливості існування між сторонами інших грошових зобов'язань та підстав для інших грошових вимог.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, просив в позові відмовити.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

28 грудня 2012 року між позивачем, як продавцем, та відповідачем, як покупцем, укладений договір №13/2576-ТЕ-32 купівлі-продажу природного газу (далі за текстом - Договір №13/2576-ТЕ-32).

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Договору позивач зобов'язався передати відповідачу природний газ для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними та національними творчими спілками та їх осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності, а Покупець зобов'язався прийняти і оплатити природний газ.

На виконання умов Договору позивач поставив протягом січня-грудня 2013 року, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 14 630 498,57грн., що підтверджуються наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими копіями актів приймання - передачі природного газу.

Пунктом 4.1 Договору №13/2576-ТЕ-32 встановлено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідачем розрахунки за поставлений природний газ проводилися несвоєчасно, у зв'язку з чим рішенням господарського суду Харківської області у справі № 922/3585/14 від 11.11.2014 року та постановою Харківського апеляційного господарського суду у справі №922/3585/14 від 16.12.2014 з відповідача було стягнуто пеню, інфляційні нарахування та 3% річних за весь прострочення.

Зазначаючи, що відповідачем не виконанні умови договору щодо оплати отриманого газу вчасно і відповідні оплати виконані вже після винесення рішення господарським судом Харківської області, позивач звернувся з даним позовом, в якому просить стягнути на його користь 41688,94грн. втрат від інфляційних процесів за період січень-жовтень 2014 року, а також 6376,40 грн. 3% річних за період з 15.07.2014 року по 13.10.2014 (дату фактичного розрахунку за поставлений природний газ).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Як свідчать матеріали справи, 16.09.2014 між головним управлінням Державної казначейської служби в Харківській області (сторона перша), Департаментом фінансів Харківської обласної державної адміністрації (сторона друга), Департаментом житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури Харківської обласної державної адміністрації (сторона третя), приватним акціонерним товариством "Теплоенергетичний центр Роганського помвузла" (сторона четверта) та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (сторона остання) укладено договір №341/30 про організацію взаєморозрахунків (відповідно до п.2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік") (далі за текстом - договір про організацію взаєморозрахунків).

Предметом вказаного договору про організацію взаєморозрахунків є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до п.24 ст.14 та п.2 ст.16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" і Порядку та умов надання у 2014 році субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою КМУ від 29.01.2014 року №30 (п.1 договору).

Сторони договору про організацію взаєморозрахунків погодили порядок проведення взаєморозрахунків, відповідно до якого Казначейство перераховує кошти, які надійшли до спеціального фонду державного бюджету від продажу облігацій внутрішньої державної позики згідно з п. 2 ст.16 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2014 рік" стороні першій у сумі 1505132,97 грн. на підставі рішення з Мінфіну. Сторона перша перераховує на рахунок сторони другої кошти у сумі 852522,18 грн. для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню. Сторона друга перераховує на рахунок сторони третьої кошти у сумі 852522,18 грн. для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню. Сторона третя перераховує на рахунок сторони четвертої кошти у сумі 852522,18 грн. для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню. Сторона четверта перераховує на рахунок сторони останньої кошти у сумі 852522,18 грн., у тому числі податок на додану вартість 142087,03 грн. для погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2013 рік згідно з договором від 28.12.2012р. №13/2576-ТЕ-32 (п.п.З-7 договору).

В постанові Харківського апеляційного господарського суду у справі №922/3585/14 від 16.12.2014р. за позовом Публічного акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України" до Приватного акціонерного товариства "Теплоенергетичний центр Роганського промвузла" про стягнення 1996302,53грн. встановлено, що станом на 13 жовтня 2014 року заборгованість відповідача перед позивачем погашена, що підтверджується платіжним дорученням №5 від 13 жовтня 2014 року на суму у розмірі 852522,18 грн. З матеріалів справи вбачається, що ці кошти перераховані відповідачем в межах виконання договору про організацію взаєморозрахунків №341/30 від 16.09.2014 на рахунок позивача для погашення заборгованості за договором №13/2576-ТЕ-32 за природний газ, спожитий у 2013 році, у розмірі 852522,18 грн.

Згідно статті 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до пункту 10 договору про організацію взаєморозрахунків №341/30 від 16.09.2014р. сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору купівлі-продажу природного газу № 13/2576-ТЕ-32, перерахувати кошти наступній стороні.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Уклавши договір про організацію взаєморозрахунків № 341/30 від 16.09.2014 на суму 852522,18грн., сторони цих договорів тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до Договору поставки природного газу №13/2576-ТЕ-32.

Отже, для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, необхідно, щоб оплата за поставлений природний газ була здійснена відповідачем поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків №341/30, який діяв на момент розгляду справи і відповідно до пункту 15 якого сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору.

Однак, залишок основного боргу в розмірі 852522,18грн. за Договором №13/2576-ТЕ-32, на який позивачем нараховані 3% річних та інфляційні втрати у даній справі, було погашено відповідачем в повному обсязі 13.10.2014 саме відповідно до умов договору про організацію взаєморозрахунків № 341/30 від 16.09.2014.

Таким чином, у позивача відсутні підстави для нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

У відповідності до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його підписання шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Повне рішення складено 20.08.2015 р.

Головуючий суддя Суддя Суддя С.Ч. Жельне В.В. Суслова О.В. Макаренко

справа № 922/2415/15