РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2015Справа №910/15739/15

За позовом Національного банку України

До Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд»

Про стягнення 1 044 234,31 грн.

Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

Від позивача: Григорчук В.І. - представник за довіреністю;

Від відповідача: Варицький Є.В. - представник за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Національний банк України звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" про стягнення пені у розмірі 719 361,20 грн. та штрафу у розмірі 324 873,11 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в порушення відповідачем умов договору №Г-2245 про інвестування у житлове будівництво від 22.08.2013 року, щодо своєчасного передачі об'єкта будівництва.

Ухвалою суду від 22.06.2015 року було порушено провадження у справі № 910/15739/15 та призначено її до розгляду на 10.07.2015 року.

У судовому засіданні 10.07.2015 року представник позивача подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено, а також надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у даному судовому засіданні подав письмові заперечення на позовну заяву, а також надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що несвоєчасна передача об'єкта не є грошовим зобов'язанням у розумінні ст.549 Цивільного кодексу України, а оскільки законодавством встановлено нарахування пені лише за порушення грошового зобов'язання, на думку відповідача, вимоги позивача є безпідставними.

Крім того, представники сторін у судовому засіданні 10.07.2015 року подали спільне клопотання про продовження строку вирішення спору, яке судом розглянуто та задоволено.

Ухвалою суду від 10.07.2015 року продовжено строк розгляду спору у справі №910/15739/15 на 15 днів.

В судовому засіданні 10.07.2015 року на підставі ст. 77 ГПК України оголошено перерву до 31.08.2015 року.

В судовому засіданні 31.08.2015 року представник позивача надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 31.08.2015 року надав усні пояснення по суті спору відповідно до яких проти позовних вимог заперечував, просив суд в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні 31.08.2015 року на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, а також заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

22.08.2013 року між Національним банком України (інвестор, позивач) та Публічним акціонерним товариством «Холдингова компанія «Київміськбуд» (забудовник, відповідач) був укладено договір про інвестування у житлове будівництво №Г-2245 (договір), відповідно до п. 1.1 якого інвестор в порядку та на умовах, визначених цим договором, бере участь у здійсненні фінансування будівництва об'єктів будівництва (квартири у житлових будинках), перелік яких зазначений у додатку №1 до договору, а забудовник зобов'язується в порядку, строки та на умовах, визначених цим договором збудувати та передати інвестору об'єкти будівництва належної якості за актами приймання-передавання за кожною адресою та зареєструвати їх в Департаменті будівництва та житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації.

Пунктом 3.1 договору встановлено, що загальна вартість об'єктів будівництва становить 58 383 650,55 грн., в тому числі ПДВ - 9 730 608,43 грн.

Згідно п. 4.1 договору оплата проводиться інвестором в національній валюті України - гривня, протягом 5 робочих днів з дати підписання договору в сумі, яка передбачена пунктом 3.1 договору.

Пунктом 5.1 договору сторони погодили, що забудовник передає інвестору об'єкти будівництва за актами приймання-передавання у строки, що зазначені у додатку №1 до цього Договору.

Пунктами 6.1.5 та 6.1.8 договору передбачено, що забудовник зобов'язаний передати у власність інвестору у строк визначений у пункті 5.1 договору об'єкт будівництва за актом приймання-передавання разом із документами визначеними у пункті 5.2 цього договору.

Відповідно до Адресного переліку квартир (додаток №1 до договору в редакції додаткового договору №Г-2277 від 15.10.2013 року), замовник зобов'язувався передати інвестору 6 квартир, що знаходяться за адресою: м. Київ, перетин вул. Вірменської та Харківське шосе (каркасно-монолітний) загальною вартістю 4 641 044,42 грн. у 2 кварталі 2014 року.

На виконання умов договору про інвестування у житлове будівництво №Г-2245 від 22.08.2013 року позивач перерахував відповідачу кошти у розмірі: 58 383 650,50 грн., що підтверджується меморіальним ордером № від 27.08.2013 року (№723449236) та 72 212,19 грн., що підтверджується меморіальним ордером № (№906914836).

Відповідно до акту №3 від 31.12.2014 року відповідач передав, а позивач прийняв 6 квартир загальною площею 433,3 кв.м, за адресою: м. Київ, Харківське шосе, 182 (будівельна адреса: житловий будинок на перетині вул. Вірменської та Харківське шосе у Дарницькому районі м. Києва), згідно з договором про інвестування у житлове будівництво №Г-2245 від 22.08.2013 року.

Вимога позивача від 12.01.2015 року №80/25-106/79 про сплату пені та штрафу за порушення відповідачем зобов'язань за договором, залишена відповідачем без задоволення.

В зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за договором, щодо своєчасної передачі позивачу об'єкта будівництва, зокрема, 6 квартир загальною площею 433,3 кв.м, за адресою: м. Київ, Харківське шосе, 182 (будівельна адреса: житловий будинок на перетині вул. Вірменської та Харківське шосе у Дарницькому районі м. Києва), позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з відповідача пені у розмірі 719 361,20 грн. та штрафу у розмірі 324 873,11 грн. за період прострочення з 01.07.2014 року по 02.12.2014 року.

Згідно зі ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

За змістом ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.ст.6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частинами 1, 2 ст.9 Закону України "Про інвестиційну діяльність" передбачено, що основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб'єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода). Укладання договорів, вибір партнерів, визначення зобов'язань, будь-яких інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України, є виключною компетенцією суб'єктів інвестиційної діяльності.

За змістом ч.5 ст.7 Закону України "Про інвестиційну діяльність" інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торговельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України.

Згідно із ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтями 525, 615 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) ст.610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов'язання.

Частиною 1 ст.611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України визначено, що порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов'язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

Право учасників господарських правовідносин встановлювати інші, ніж передбачено Цивільним кодексом України, види забезпечення виконання зобов'язань, у тому числі, встановлювати неустойку за порушення негрошового зобов'язання, визначено частиною 2 ст.546 Цивільного кодексу України, що узгоджується із свободою договору, яка передбачена ст.627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, суб'єкти господарських відносин при укладенні договору наділені правом забезпечення виконання господарських зобов'язань шляхом встановлення окремого виду відповідальності - договірної санкції за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов'язань.

Аналогічну позицію висловлено Вищим господарським судом України в інформаційному листі №01-06/249 від 15.03.2011року.

У пункті 7.2 договору (з урахуванням змін, внесених додатковим договором

№Г-2277 від 15.10.2013 року) визначено, що у разі порушення забудовником строків передачі об'єктів будівництва останній сплачує інвестору пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості несвоєчасно переданих квартир за кожний день прострочення до дня виконання зобов'язань, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Судом встановлено, що відповідач порушив зобов'язання за договором №Г-2245 про інвестування у житлове будівництво від 22.08.2013 року щодо передачі об'єкту будівництва - 6 квартир загальною площею 433,3 кв.м, за адресою: м. Київ, Харківське шосе, 182 (будівельна адреса: житловий будинок на перетині вул. Вірменської та Харківське шосе у Дарницькому районі м. Києва), у строк, визначений за домовленістю сторін - 2 квартал 2014 року та передав зазначені квартири лише 03.12.2014 року.

При цьому, за висновками суду, та обставина, що за порушення передбаченого строку передачі об'єктів будівництва інвестору, забудовник сплачує позивачу неустойку у вигляді пені у розмірі 0,1% вартості несвоєчасно переданих квартир, за яким допущено прострочення виконання, не перетворює цю неустойку в пеню за порушення грошового зобов'язання, а отже відсутні підстави для обмеження розміру нарахованої неустойки подвійною обліковою ставкою Національного банку України.

Аналогічну позицію наведено у постанові від 03.12.2013 року Верховного Суду України по справі №908/43/13-г.

Здійснивши перерахунок пені з урахуванням умов договору, порушення відповідачем передбаченого договором строку передачі об'єкту будівництва, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення пені та штрафу підлягають задоволенню повністю у розмірі 719 361,20 грн. та 324 873,11 грн., відповідно, за період з 01.07.2014 року по 02.12.2014 року.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» (01010, м. Київ, вул. Суворова, 4/6; ) на користь Національного банку України (01601, м. Київ, вул. Інститутська, 9; ) 719 361 (сімсот дев'ятнадцять тисяч триста шістдесят одну) грн. 20 коп. - пені, 324 873 (триста двадцять чотири тисячі вісімсот сімдесят три) грн. 11 коп. - штрафу.

3. Стягнути з Національного банку України (01601, м. Київ, вул. Інститутська, 9; ) на користь Державного бюджету України судовий збір в розмірі 324 (триста двадцять чотири) грн. 95 коп.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» (01010, м. Київ, вул. Суворова, 4/6; ) на користь Національного банку України (01601, м. Київ, вул. Інститутська, 9; ) 20 884 (двадцять тисяч вісімсот вісімдесят чотири) грн. 69 коп. - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Спичак О.М.

Повне рішення складено

04.09.2015 року.