ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"12" серпня 2015 р. Справа № 911/2248/15

За позовом приватного підприємства "Купава", м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю "Астерс Груп", Київська обл., м. Ірпінь

про стягнення 590663,49 грн

Суддя Третьякова О.О.

Представники сторін:

Позивача - Кізік А.М., довіреність б/№ від 20.06.2015,

Відповідача - Очкур К.І., довіреність б/№ від 03.08.2015.

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області з позовною заявою звернулось приватне підприємство "Купава" (далі - Позивач) до товариства з обмеженою відповідальністю "Астерс Груп" (далі - Відповідач) про стягнення 590663,49 грн, з яких 554943,78 грн основного боргу, 2613,95 грн 3% річних та 33105,76 грн інфляційних втрат.

Позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на порушення Відповідачем строків оплати товару за Договором №11019830 від 17.01.2014 (далі - Договір).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.05.2015 порушено провадження у справі №911/2248/15 та призначено її до розгляду на 16.06.2015 о 10:40 год.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.06.2015 розгляд справи у зв'язку з неявкою Відповідача відкладено на 01.07.2015.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 01.07.2015 на підставі ст.69 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду спору у справі №911/2248/15 за клопотанням Відповідача б/№ від 30.06.2015 (вх. суду №15382/15 від 30.06.2015) продовжено по 12.08.2015, розгляд справи відкладено на 10.08.2015.

В судовому засіданні 10.08.2015 згідно зі ст.77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 12.08.2015.

Клопотання Відповідача б/№ від 12.08.2015 (за вх. суду №18747/15 від 12.08.2015) про відкладення справи та повторне продовження строку розгляду спору, судом відхилено, оскільки зазначене суперечить вимогам ст.69 Господарського процесуального кодексу України, якими не передбачено можливість повторного продовження стороку розгляду спору.

Враховуючи обмежений ст.69 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду справи, відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Керуючись ст.85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 12.08.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представників сторін, суд

встановив:

Між приватним підприємством "Купава" (далі - Позивач, Постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Астерс Груп" (далі - Відповідач, Покупець) укладено Договір №11019830 від 17.01.2014 (далі - Договір).

Згідно з п.п.1.1. Договору Постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, та у відповідності з Замовленням Покупця, поставити товар, а Покупець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, прийняти товар і оплатити його вартість за цінами, зазначеними у накладній, та які не можуть перевищувати цін, узгоджених в специфікації. Поставка товару Постачальником здійснюється з метою оптово/роздрібної реалізації через Мережу магазинів «Фуршет».

Відповідно до п.3.1. Договору товар поставляється Постачальником у відповідності з Замовленням Покупця по асортименту, кількості та цінами в строк, зазначений в Замовленні.

Як зазначається в п.п.7.1., 7.2. Договору Покупець оплачує товар, що поставляється за цінами, погодженими сторонами в специфікації та підтвердженими у накладних. Ціна на товар в специфікації вказується в гривнях. Ціна повинна відповідати законодавству України та включати не більше 2-х знаків після коми (Ціна без ПДВ та з ПДВ). Ціна товару з округленням до цілих копійок зазначається в накладних та при кожній наступній поставці не має перевищувати цін, узгоджених в специфікації.

Пунктом 7.9. Договору визначено, що оплата за товар здійснюється в українській національній валюті в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Постачальника через 90 (дев'яносто) днів з моменту приймання-передачі товару та підписання накладних про прийняття товару. При цьому сторони домовилися про те, що Покупець здійснює оплату поставленого товару тільки у випадку, якщо сума за розрахунковий період буде складати не менше, ніж 500,00 (п'ятсот) грн.

На виконання умов Договору Позивач передав, а Відповідач прийняв товар на загальну суму 1494328,92 грн за наступними видатковими накладними: №000015350 від 25.03.2014 на суму 41121,96 грн, №000016412 від 01.04.2014 на суму 110447,64 грн, №000017879 від 08.04.2014 на суму 35547,84 грн, №000020542 від 22.04.2014 на суму 79035,12 грн, №000021776 від 29.04.2014 на суму 44078,76 грн, №000022268 від 06.05.2014 на суму 19718,28 грн, №000023738 від 13.05.2014 на суму 64374,12 грн, №000024288 від 20.05.2014 на суму 32705,28 грн, №000025531 від 27.05.2014 на суму 56728,44 грн, №000026836 від 03.06.2014 на суму 37860,48 грн, №000027778 від 10.06.2014 на суму 33805,80 грн, №000028796 від 17.06.2014 на суму 33152,04 грн, №000029972 від 24.06.2014 на суму 24131,52 грн, №000030993 від 01.07.2014 на суму 29274,48 грн, №000043670 від 18.09.2014 на суму 145918,44 грн, №000044975 від 30.09.2014 на суму 49519,08 грн, №000045780 від 07.10.2014 на суму 21417,48 грн, №000046638 від 14.10.2014 на суму 21911,76 грн, №000047752 від 21.10.2014 на суму 23815,80 грн, №000050044 від 04.11.2014 на суму 25743,96 грн, №000051222 від 11.11.2014 на суму 112920,12 грн, №000052260 від 18.11.2014 на суму 36280,80 грн, №000053584 від 25.11.2014 на суму 6663,24 грн, №000055189 від 03.12.2014 на суму 4515,84 грн, №000056128 від 11.12.2014 на суму 50429,88 грн, №000056682 від 16.12.2014 на суму 28610,64 грн, №000057633 від 23.12.2014 на суму 18810,00 грн, №000058652 від 30.12.2014 на суму 61365,24 грн, №000000406 від 13.01.2015 на суму 35204,40 грн, №000001343 від 20.01.2015 на суму 75348,72 грн, №000002363 від 27.01.2015 на суму 37323,72 грн, №000002988 від 03.02.2015 на суму 39806,28 грн, №000003883 від 10.02.2015 на суму 35231,76 грн, №000004406 від 17.02.2015 на суму 21510,00 грн.

Відповідачем частково оплачено отриманий товар в сумі 695000,00 грн, що підтверджується копіями банківських виписок з рахунків Позивача, відкритих в акціонерному товаристві "Райффайзен Банк Аваль" та акціонерному товаристві "Сбербанк Росії", за період з 06.08.2014 по 12.01.2015, доданих до матеріалів справи.

Також Відповідачем повернуто Позивачу товар на суму 3108,80 грн згідно з актами про повернення товару від 25.03.2014 на суму 4,70 грн, від 01.04.2014 на суму 67,80 грн та від 30.09.2014 на суму 3036,30 грн.

Крім того, сторонами було проведено зарахування однорідних зустрічних вимог по Договору на суму 251003,50 грн, про що свідчать копї доданих до матеріалів справи актів прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг): № від 31.03.2014 на суму 6784,19 грн, № від 30.04.2014 на суму 44167,24 грн, № від 31.05.2014 на суму 28631,81 грн, № від 30.06.2014 на суму 21276,72 грн, № від 31.07.2014 на суму 4803,68 грн, № від 30.09.2014 на суму 31646,00 грн, №538503 від 28.11.2014 на суму 19500,00 грн, № від 31.10.2014 на суму 13720,15 грн, № від 30.11.2014 на суму 29813,93 грн, № від 31.12.2014 на суму 26944,20 грн, № від 31.01.2015 на суму 23715,58 грн.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що за Відповідачем за отриманий товар згідно з вищезазначеними накладними рахується борг у сумі 545216,62 грн, а саме за товар отриманий за видаткими накладними: №000051222 від 11.11.2014 на суму 94116,10 грн (з суми 112920,12 грн), №000052260 від 18.11.2014 на суму 36280,80 грн, №000053584 від 25.11.2014 на суму 6663,24 грн, №000055189 від 03.12.2014 на суму 4515,84 грн, №000056128 від 11.12.2014 на суму 50429,88 грн, №000056682 від 16.12.2014 на суму 28610,64 грн, №000057633 від 23.12.2014 на суму 18810,00 грн, №000058652 від 30.12.2014 на суму 61365,24 грн, №000000406 від 13.01.2015 на суму 35204,40 грн, №000001343 від 20.01.2015 на суму 75348,72 грн, №000002363 від 27.01.2015 на суму 37323,72 грн, №000002988 від 03.02.2015 на суму 39806,28 грн, №000003883 від 10.02.2015 на суму 35231,76 грн, №000004406 від 17.02.2015 на суму 21510,00 грн.

Відповідно до ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами для виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст.193 Господарського кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму, як це передбачено ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не виникає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи що факт поставки товару Відповідачем не заперечено та належним чином не спростовано, повну оплату за спірним Договором Відповідач не здійснив, доказів зворотнього суду не надав, основна заборгованість, як це встановлено судом складає 545216,62 грн і під час розгляду спору не погашена, суд вважає, що вимога Позивача про стягнення з Відповідача 554943,78 грн основного боргу підлягає частковому задоволенню в сумі 545216,62 грн.

У зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем своїх грошових зобов'язань за Договором Позивач заявляє до стягнення з Відповідача 2613,95 грн 3% річних та 33105,76 грн інфляційних втрат.

Як зазначено в ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст.612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок 3% річних здійснений Позивачем за загальний період прострочки з 08.02.2015 по 22.05.2015 на заборгованість по кожній спірній видатковій накладній, а інфляційних втрат за загальний період прострочки з 08.02.2015 по 22.05.2015 на заборгованість за видатковими накладними №000051222 від 11.11.2014, №000052260 від 18.11.2014, №000053584 від 25.11.2014, №000055189 від 03.12.2014, №000056128 від 11.12.2014, №000056682 від 16.12.2014 та №000057633 від 23.12.2014, з урахуванням кінцевих термінів виконання зобов'язань по оплаті товару та часткових проплат Відповідача.

Виходячи з умов Договору, зокрема з п.7.9. Договору щодо оплати товару через 90 (дев'яносто) днів з моменту приймання-передачі товару та підписання накладних про прийняття товару, вимог ст.ст. 530, 692 Цивільного кодексу України, керуючись положеннями ст.253 Цивільного кодексу України, згідно з якою перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок, суд встановив, що Відповідач прострочив оплату товару, отриманого за видатковою накладною №000051222 від 11.11.2014 з 10.02.2015, №000052260 від 18.11.2014 з 17.02.2014, №000053584 від 25.11.2014 з 24.02.2015, №000055189 від 03.12.2014 з 04.03.2015, №000056128 від 11.12.2014 з 12.03.2015, №000056682 від 16.12.2014 з 17.03.2015, №000057633 від 23.12.2014 з 24.03.2015, №000058652 від 30.12.2014 з 31.03.2015, №000000406 від 13.01.2015 з 14.04.2015, №000001343 від 20.01.2015 з 21.04.2015, №000002363 від 27.01.2015 з 28.04.2015, №000002988 від 03.02.2015 з 05.05.2015, №000003883 від 10.02.2015 з 12.05.2015, №000004406 від 17.02.2015 з 19.05.2015. Відтак, Позивачем невірно визначено початок періодів нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

Враховуючи умови Договору, встановлені судом суми заборгованості та періоди прострочки по оплаті отриманого товару за кожною окремою видатковою накладною, часткові проплати Відповідача, заявлений Позивачем період нарахування 3% річних, суд здійснив власний розрахунок, що наведений нижче:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
№000051222 від 11.11.2014
94116.1010.02.2015 - 22.05.20151023 %789.03
№000052260 від 18.11.2014
36280.817.02.2015 - 22.05.2015953 %283.29
№000053584 від 25.11.2014
6663.2424.02.2015 - 22.05.2015883 %48.19
№000055189 від 03.12.2014
4515.8404.03.2015 - 22.05.2015803 %29.69
№000056128 від 11.12.2014
50429.8812.03.2015 - 22.05.2015723 %298.43
№000056682 від 16.12.2014
28610.6417.03.2015 - 22.05.2015673 %157.55
№000057633 від 23.12.2014
18810.0024.03.2015 - 22.05.2015603 %92.76
№000058652 від 30.12.2014
61365.2431.03.2015 - 22.05.2015533 %267.32
№000000406 від 13.01.2015
35204.414.04.2015 - 22.05.2015393 %112.85
№000001343 від 20.01.2015
75348.7221.04.2015 - 22.05.2015323 %198.18
№000002363 від 27.01.2015
37323.7228.04.2015 - 22.05.2015253 %76.69
№000002988 від 03.02.2015
39806.2805.05.2015 - 22.05.2015183 %58.89
№000003883 від 10.02.2015
35231.7612.05.2015 - 22.05.2015113 %31.85
№000004406 від 17.02.2015
21510.0019.05.2015 - 22.05.201543 %7.07
Оскільки, вірна сума 3% річних, за розрахунком суду, становить 2451,79 грн, вимога Позивача про стягнення з Відповідача 2613,95 грн 3% річних підлягає частковому задоволенню в сумі 2451,79 грн.

Враховуючи умови Договору, встановлені судом суми заборгованості та періоди прострочки по оплаті отриманого товару за кожною окремою видатковою накладною, часткові проплати Відповідача, заявлений Позивачем період нарахування інфляційних втрат, суд здійснив власний розрахунок, що наведений нижче:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляціїі
№000051222 від 11.11.2014
10.02.2015 - 22.05.201594116.101.35933787.68127903.78
№000052260 від 18.11.2014
17.02.2015 - 22.05.201536280.801.29110557.7146838.51
№000053584 від 25.11.2014
24.02.2015 - 22.05.20156663.241.2911939.008602.24
№000055189 від 03.12.2014
04.03.2015 - 22.05.20154515.841.2911314.115829.95
№000056128 від 11.12.2014
12.03.2015 - 22.05.201550429.881.29114675.1065104.98
№000056682 від 16.12.2014
17.03.2015 - 22.05.201528610.641.1654720.7633331.40
№000057633 від 23.12.2014
24.03.2015 - 22.05.201518810.001.1653103.6521913.65
Оскільки, вірна сума інфляційних втрат, за розрахунком суду, становить 70098,01 грн, а суд, приймаючи рішення не може виходити за межі позовних вимог, вимога Позивача про стягнення з Відповідача 33105,76 грн інфляційних втрат підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Як зазначається в ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обгрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Згідно зі ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Відповідач в своїх клопотаннях вказує, що сторонами не вживались заходи досудового врегулювання спору, у зв'язку з чим неможливо провести звірку розрахунків між сторонами та сформувати позицію щодо даного судового спору. Крім того, сума заборгованості за відомостями бухгалтерії Відповідача не відповідає сумі заявлених позовних вимог.

Дослідивши доводи та пояснення Відповідача, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з абз.1 ст.5 Господарського процесуального кодексу України сторони застосовують заходи досудового врегулювання господарського спору за домовленістю між собою.

З правової позиції, викладеної в рішення Конституційного суду України від 09.07.2002 у справі за конституційним зверненням товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Кампус Коттон клаб» щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 124 Конституції України (справа №1-2/2002 про досудове врегулювання спорів) вбачається, що обов'язкове досудове врегулювання спорів, яке виключає можливість прийняття позовної заяви до розгляду і здійснення за нею правосуддя, порушує право особи на судовий захист. Можливість використання суб'єктами правовідносин досудового врегулювання спорів може бути додатковим засобом правового захисту, який держава надає учасникам певних правовідносин, що не суперечить принципу здійснення правосуддя виключно судом. Таким чином, обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Встановлення законом обов'язкового досудового врегулювання спору обмежує можливість реалізації права на судовий захист.

Отже, суд вважає заперечення Відповідача не обґрунтованими, оскільки приписи законодавства щодо досудового врегулювання спору визначають, що такі заходи не є обов'язковими, тому проведення звірки взаєморозрахунків між сторонами можливе для виконання як під час здійснення господарської діяльності суб'єктами господарювання до моменту виникнення спірних питань, так і після звернення до суду з відповідними вимогами у разі порушення зобов'язань однією зі сторін.

Під час провадження у справі суд неодноразово відкладав її рогляд, в тому числі і за клопотаннями Відповідача, та оголошував перерви в судових засіданнях для надання можливості Відповідачу подати докази в спростування вимог заявлених в позовнй заяві, однак Відповідач не скористався такою можливістю, адже будь-яких відомостей щодо суми заборгованості або ж первинних документів в підтвердження погашення заборгованості суду не надавав.

Враховуючи вищезазначене, а також те, що Відповідачем не подано жодних доказів - первинних документів в підтвердження своєї правової позиції, суд керується наявними в матеріалах справи доказами та позбавлений можливості врахувати твердження Відповідача щодо невідповідності заявлених позовних вимог фактичній заборгованості.

За таких обставин, суд вважає, що вимоги Позивача про стягнення з Відповідача 545216,62 грн основного боргу, 2451,79 грн 3% річних та 33105,76 грн інфляційних втрат є правомірними, обґрунтованими, документально підтвердженими, Відповідачем належним чином не запереченими і не спростованими, а отже, такими, що підлягають задоволенню. В інших вимогах позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України відшкодування понесених Позивачем витрат по сплаті судового збору покладається судом на Відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 2, 43, 33, 34, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Астерс Груп" (08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Шевченка, буд. 16, кімната 6, код 35995595) на користь приватного підприємства "Купава" (04116, м. Київ, вул. Коперника, буд. 16-А, код 22925804) 545216,62 грн (п'ятсот сорок п'ять тисяч двісті шістнадцять гривень шістдесят дві копійки) основного боргу, 2451,79 грн (дві тисячі чотириста п'ятдесят одну гривню сімдесят дев'ять копійок) 3% річних, 33105,76 грн (тридцять три тисячі сто п'ять гривень сімдесят шість копійок) інфляційних втрат та 11615,47 грн (одинадцять тисяч шістсот п'ятнадцять гривень сорок сім копійок) витрат по сплаті судового збору.

3. В інших вимогах у позові відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено "02" вересня 2015 року

Суддя О.О. Третьякова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.