ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2015 р.Справа № 916/2531/15

Господарський суд Одеської області у складі :

судді Никифорчука М.І.

при секретареві Ніколаєві П.В.

за участю представників сторін :

Від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю від 03.11.2014 р.;

Від відповідача: не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №916/2531/15:

За позовом: Публічного акціонерного товариства "Укртелеком"; в особі, якою є Одеська філія Публічного акціонерного товариства "Укртелеком";

До відповідача: Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області;

про стягнення 28 248,93 грн.;

у с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» в особі Одеської філії (далі Позивач, Оператор) звернулось до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеської області (далі Відповідач, Абонент) із позовом про стягнення боргу за надані послуги звязку в сумі 28 248,93 грн., посилаючись на наступне.

02.09.2014 року між сторонами у справі укладений договір № 00-3474 про надання телекомунікаційних послуг споживачам, які здійснюють їх закупівлю за державні кошти (далі - Договір).

Згідно п.п. 6 п.36 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою КМ України від 11.04.2012 № 295 (далі - Правила): "Споживачі зобов'язані виконувати умови договору, в тому числі своєчасно оплачувати отримані послуги".

Відповідно до ч. 2 н. 72 Правил: "У разі здійснення розрахунків за отримані послуги на умовах наступної оплати абонент оплачує послуги після закінчення розрахункового періоду. Плата вноситься після отримання ним рахунка, але не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо інше не встановлено договором відповідно до законодавства".

В період з 01.05.2014 по 01.05.2015 заборгованість за телекомунікаційні послуги становить 23076.85 грн.

З підстав ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідачеві на вказану суму боргу нараховані 3% річних в розмірі 241,81 гри. та інфляційні збитки в розмірі 3253,72 гри. (розрахунок у матеріалах справи).

Відповідно до частини 2 статті 36 Закону України "Про телекомунікації"' у разі затримки плати за надані оператором телекомунікаційні послуги споживачі сплачують пеню, яка обчислюється від вартості неоплачених послуг у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня.

З цих підставі Відповідачеві нараховано пеню у розмірі -1676.55 грн. (розрахунок у матеріалах справи).

На час розгляду справи позивачем надані заяви про уточнення позивних вимог, за останньою заявою позивач просить стягнути залишок суми основного боргу в розмірі 1515,82 грн., індекс інфляції в сумі 3253,72 грн. та 3% річних в сумі 241,81 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 525. 526. 530. 610, 61 І. 625. 901. 903 Цивільного кодексу України, ст. ст. 20. 175. 193. 216. 230 Господарського кодексу України, ст.ст. 33. 36 Закону України «Про телекомунікації», п. 32, 108 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 09.08.2005 р. № 720, позивач просить позов задовольнити.

Відповідач з вимогами фактично згоден, відзив на позов не надав.

В засіданні суду 02 вересня 2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення в порядку ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, вислухавши представника позивача, проаналізувавши приписи законодавства, що регулюють правовідносини по даному спору, господарський суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються письмовими і речовими доказами.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори-основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що визначено в ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, приведені позивачем обставини підтверджуються наданами доказами: укладеним між сторонами у справі Договором, додатками до договору, розрахунком боргу відповідача, гарантійним листом відповідача від 15.06.2015 р. з проханням продовжити надання телекомунікаційних послуг та гарантування оплати цих послуг, претензією позивача від 05.02.2015 р.

Проаналізувавши вказані докази господарський суд приймає їх до уваги та вважає достеменними, такими, що не викликають сумніву.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок сум стягнення господарський суд приймає його до уваги та вважає правильним.

До теперішнього часу відповідачем борг повнісю не погашений, що є порушенням приписів ст. ст. 525, 526 ЦК України.

Аналізуючи вищеприведене у сукупності, господарський суд вважає, що вимоги позивача є обгрунтованими, доведеними наявними у справі доказами і тому, позов з урахуванням уточнених вимог підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно вимог ст.ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, --

В и р і ш и в :

1. Позов Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі, якою є Одеська філія Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області (65098, м. Одеса, вул. Стовпова, буд. 17, ) на користь ПАТ „Укртелеком" (01601, м. Київ, бульвар Т. Шевченка, буд. 18, ) в особі Одеської філії ПАТ «Укртелеком» (65023, м. Одеса, вул. Коблевська, буд. 39, р/р 7 в ООД ПАТ «Райфайзен Банк «Аваль», МФО 308805, ) суму основного боргу у розмірі 1515 (одна тисяча пятсот пятнадцять) грн. 82 коп., індекс інфляції в сумі 3253 (три тисячі двісті пятдесят три) грн. 72 коп., 3% річних в сумі 241 (двісті сорок одна) грн. 81 коп. та судовий збір у розмірі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст. 85 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 07 вересня 2015 р.

Суддя М.І. Никифорчук