ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

31.08.2015 Справа № 920/1079/15

Господарський суд Сумської області, у складі судді Левченка П.І. при секретарі судового засідання Григорєвій О.І. розглянув матеріали справи № 920/1079/15

за позовом Конотопського міжрайонного прокурора Сумської області в інтересах держави в особі позивача Служби автомобільних доріг України у Сумській області, м. Суми,

до відповідачів 1) Глухівської районної державної адміністрації Сумської області, м. Глухів Сумської області,

2) Приватного акціонерного товариства «ВЕЛТА», м. Київ,

про визнання незаконним та скасування розпорядження райдержадміністрації, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та звільнення земельної ділянки,

за участю представників:

прокурора Васяновича М.В.,

позивача не зявився,

відповідачів 1) не зявився,

2) не зявився.

Суть спору: прокурор в інтересах держави в особі позивача просить суд: визнати незаконним та скасувати розпорядження першого відповідача № 175 від 26.04.2006 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду Закритому акціонерному товариству «ВЕЛТА» для комерційного використання на території Сопицької та Соснівської сільських рад»; визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 80 кв.м, розташованої на території Сопицької сільської ради Глухівського району Сумської області, укладений 03.05.2006 між відповідачами; зобовязати другого відповідача звільнити земельну ділянку площею 80 кв.м. (кадастровий номер - :04:003:0103), розташовану на автошляху М-02 «Кіпті-Глухів-Бачівськ» біля пункту пропуску «Бачівськ» на території Сопицької сільської ради Глухівського району Сумської області.

Перший відповідач подав до суду відгук № 01-48/2094 від 27.08.2015 року, в якому зазначає, що Глухівською РДА правомірно прийнято розпорядження від 26.04.2006 року за № 175 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду Закритому акціонерному товариству «ВЕЛТА» для комерційного використання-інша комерційна діяльність (розміщення павільйонів по наданню страхових послуг) на території Сопицької та Соснівської сільських рад» для розміщення павільйонів по наданню страхових послуг за рахунок земель державної власності на території Сопицької та Соснівської сільських рад, яким земельна ділянка площею 80 кв.м. надана в оренду другому відповідачу та припинено право користування земельною ділянкою позивача, на виконання якого між Глухівською районною державною адміністрацією та Закритим акціонерним товариством «ВЕЛТА» 03.05.2006 року укладено договір оренди.

28.08.2015 року від другого відповідача до суду надійшло телеграфне повідомлення № 1027 від 28.08.2015 року, в якому останній просить суд відкласти розгляд справи у звязку з відпусткою його представника.

26.08.2015 року представник позивача подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з його відпусткою.

Відповідно до пункту 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011 року, у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них, справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Суд не визнавав явку представників сторін в судове засідання обовязковою, а відтак незявлення представників сторін в судове засідання не перешкоджає розгляду справи та вирішенню спору за наявними у справі матеріалами, керуючись статтею 75 Господарського процесуального кодексу України, а тому клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню і відхиляються судом.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Прокурор в інтересах держави в особі позивача звернувся з позовом до відповідачів про скасування розпорядження першого відповідача № 175 від 26.04.2006 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду Закритому акціонерному товариству «ВЕЛТА» для комерційного використання на території Сопицької та Соснівської сільських рад», визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та звільнення земельної ділянки.

Відповідно до статті 36-1 Закону України «Про прокуратуру», представництво інтересів держави у суді полягає у здійсненні прокурором від її імені процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів держави у випадках, передбачених законом.

Підставою для звернення прокурора до господарського суду в інтересах держави є порушення її інтересів в особі позивача, що згідно з її Положення є державною організацією, що належить до сфери управління Державного агентства автомобільних доріг України, яке відповідно до Указу Президента України від 13.04.2011 № 456/2011 «Про Положення про Державне агентство автомобільних доріг України» є правонаступником Державної служби автомобільних доріг України.

Прокурор в обгрунтування позовних вимог зазначає, що 05.09.2014 року до прокуратури надійшло звернення позивача за № 11-2/1033 від 03.09.2014 року з проханням провести перевірку законності вилучення земельних ділянок у смузі відводу автомобільної дороги на території Сопицької та Соснівскьї сільських рад Глухівського району Сумської області, мотивуючи тим, що під час здійснення роботи з державної реєстрації прав на нерухоме майно ними виявлено зменшення площі цих земельних ділянок. Відповідно до постанови прокурора про проведення перевірки від 09 вересня 2014 року Конотопською прокуратурою з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері проведено перевірку в порядку прокурорського нагляду за додержанням та застосуванням законів в діяльності Глухівської РДА з питань додержання вимог Земельного кодексу України та іншого законодавства під час вилучення земель транспорту на території Сопицької сільської ради Глухівського району, під час якої встановлено порушення чинного законодавства.

Розпорядженням першого відповідача № 175 від 26.04.2006 року затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок другому відповідачу в оренду строком на 10 років для комерційного використання (розміщення павільйонів по наданню страхових послуг) за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення та за рахунок земель постійного користування позивача.

Пунктом 2 оспорюваного розпорядження припинено право користування позивача земельною ділянкою площею 80 кв.м., розташованої біля прикордонного пункту пропуску «Бачівськ» на території Сопицької сільської ради Глухівського району Сумської області за межами населеного пункту.

На підставі вказаного розпорядження другому відповідачеві передано в оренду строком на 10 років земельну ділянку площею 80 кв.м. для комерційного використання (кадастровий номер - :04:003:0103), що підтверджується договором оренди землі від 03.05.2006 року, укладеним між відповідачами, зареєстрованим у Глухівському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру» 06.05.2006 року за № 14.

Розпорядженням першого відповідача № 444 від 13.07.2011 року до договору оренди землі від 03.05.2006 року внесено зміни, відповідно до яких у тексті договору змінено назву орендаря з «Закрите акціонерне товариство «ВЕЛТА» на «Приватне акціонерне товариство «ВЕЛТА» та змінено строк дії договору з « 10 років» на « 49 років», про що укладено відповідну угоду, яку зареєстровано у Глухівському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру» 07.07.2012 року за № 01273.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 3605,25 грн.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Проте, як зазначає прокурор, перевіркою встановлено, що земельна ділянка передана в оренду другому відповідачеві першим відповідачем незаконно, а прийняте останнім розпорядження суперечить вимогам статті 19 Конституції України та принципам діяльності, встановленим статтею 3 Закону України «Про місцеві державні адміністрації».

Згідно з пунктами «а», «б» статті 141 Земельного кодексу України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою або вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 142 Земельного кодексу України визначено, що припинення права постійного користування земельною ділянкою здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки.

Частинами першою, другою статті 149 Земельного кодексу України передбачено, що вилучення земельних ділянок, наданих у постійне користування із земель державної та комунальної власності, проводиться за згодою землекористувачів на підставі рішення Кабінету Міністрів України, Ради міністрів АРК, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

Відповідно до частини пятої зазначеної правової норми, районні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності (крім випадків, визначених частиною девятою цієї статті), які перебувають у постійному користуванні, в межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства; в) будівництва обєктів, повязаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, лікарень, підприємств торгівлі, інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції тощо) з урахуванням вимог частини восьмої цієї статті.

Повноваження вилучати інші земельні ділянки за межами населених пунктів, відповідно до частини шостої статті 149 Земельного кодексу України, надані обласним державним адміністраціям.

Частиною пятою статті 116 Земельного кодексу України визначено, що надання в користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, проводиться лише після вилучення її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Право постійного користування землею позивачем посвідчується Державним актом на право постійного користування землею серії СМ № 0033, виданим 25.01.2001 року, відповідно до рішення 13 сесії 23 скликання Сопицької сільської ради народних депутатів від 10.11.2000 року та, відповідно до якого позивачу надано у постійне користування земельну ділянку загальною площею 8,2572 га для розміщення Державної магістральної автомобільної дороги М-02 Кіпті-Глухів-Бачівськ.

Позивач заяви про добровільну відмову від права постійного користування земельними ділянками не надавав.

Таким чином, розпорядження першого відповідача № 175 від 26.04.2006 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду ПАТ «СК «Універсальна» для комерційного використання на території Сопицької та Соснівської сільських рад» прийняте з порушеннями вищевказаних вимог законодавства.

Відповідно до частини першої статті 155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

За приписами статті 393 Цивільного кодексу України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, визнається судом незаконним та скасовується.

Відповідно до статті 397 цього ж Кодексу, фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою, шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 К Цивільного кодексу України унормовано, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною другою статті 15 Закону України «Про оренду землі» визначено, що підставою для визнання договору оренди недійсним відповідно до закону є відсутність у ньому однієї із істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону.

Статтею 4 вказаного Закону передбачено, що орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є районні, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та Кабінет Міністрів України в межах повноважень, визначених законом.

Таким чином, всупереч наведеному та в порушення вимог статті 4 Закону України «Про оренду землі», орендодавцем земельної ділянки площею 80 кв.м. га, яка перебувала у постійному користуванні позивача, з перевищенням наданих законом повноважень щодо розпорядження землями транспорту виступила Глухівська РДА, що підтверджується договором оренди земельної ділянки, зареєстрованим у Глухівському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру» 03.05.2006 року за № 14 та угодою від 19.04.2012 року, яка зареєстрована у Глухівському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру» 07.07.2012 року за № 01273.

Статтею 648 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обовязкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту.

Таким чином, першим відповідачем з перевищенням наданих законом повноважень щодо розпорядження землями транспорту за відсутності волевиявлення постійного користувача та з порушенням права постійного користування позивача передана в оренду другого відповідача земельна ділянка площею 50 кв.м. на підставі розпорядження, яке не відповідає вимогам закону, а договір оренди зазначеної земельної ділянки, укладений з порушенням вимог Земельного кодексу України підлягає визнанню недійсним на підставі вимог частини першої статті 215 Цивільного кодексу України та статті 207 Господарського кодексу України.

Відповідно до акту комісійного огляду автомобільної дороги М-02 «Кіпті-Глухів-Бачівськ» від 26.06.2015 року, складеного комісією у присутності провідного інженера Служби автомобільних доріг у Сумській області ОСОБА_1, головного інженера філії «Глухівська ДЕД» ОСОБА_2, виконроба філії «Глухівська ДЕД» ОСОБА_3, на ділянці 241+265 км- 242+607 км у смузі відводу автодороги М-02 знаходяться обєкти малих архітектурних форм, які належать другому відповідачеві.

Згідно частини другої статті 95 Земельного кодексу України, порушені права землекористувачів піддягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 20 Господарського кодексу України, кожний субєкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених субєктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших субєктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси субєкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів субєктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення.

Частина третя статті 152 Земельного кодексу України визначає, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до абзацу 3 пункту 1.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів», оскільки закон (пункт 10 частини другої статті 16, стаття 21 ЦК України, абзац третій частини другої статті 20 ГК України) визначає визнання недійсними актів державних та інших органів, що суперечать законодавству і порушують права та законні інтереси осіб, як спосіб захисту цивільних прав, то до позовних заяв юридичних осіб і зазначених громадян про визнання недійсними таких актів застосовується загальна позовна давність (з урахуванням, водночас, викладеного в підпункті 3 пункту 5 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» від 20.12.2011 року № 4176-VI).

Відповідно до частини першої статті 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Ознаки порушення вимог земельного законодавства відповідачами виявлено позивачем у серпні-вересні 2014 року під час здійснення роботи з державної реєстрації прав на нерухоме майно, що стало підставою письмового звернення з відповідною заявою до прокуратури.

У свою чергу, Конотопською прокуратурою з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері порушення у сфері земельного законодавства в діяльності першого відповідача встановлено під час проведення перевірки, проведеної на підставі звернення позивача до постанови від 09.09.2014 року, тобто у вересні 2014 року.

Таким чином, враховуючи, що прокуратурою порушення виявлено у вересні 2014 року, строк позовної давності відраховується з вересня 2014 року.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статей 33, 34 названого Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються учасниками судового процесу. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 цього ж Кодексу визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Зважаючи на все вищевикладене, позовні вимоги позивача у даній справі є правомірними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по судовому збору в розмірі 4263,00 грн. (1218,00 + 1218,00 + 1827,00) покладаються на відповідачів по 2131,50 грн..

Враховуючи викладене, керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати незаконним та скасувати розпорядження Глухівської районної державної адміністрації (41400, м. Глухів, вул. Києво-Московська, буд. 43, ідентифікаційний код 04058108) № 175 від 26.04.2006 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду Закритому акціонерному товариству «ВЕЛТА» для комерційного використання на території Сопицької та Соснівської сільських рад».

3. Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 80 кв.м (кадастровий номер - :04:003:0103), розташованої на території Сопицької сільської ради Глухівського району Сумської області, укладений 03.05.2006 року між Глухівською районною державною адміністрацією (41400, м. Глухів, вул. Києво-Московська, буд. 43, ідентифікаційний код 04058108) та Закритим акціонерним товариством «ВЕЛТА» (01015, м. Київ, вул. Московська, буд. 46/2, ідентифікаційний код 21559409).

4. Зобовязати Приватне акціонерне товариство «ВЕЛТА» (01015, м. Київ, вул. Московська, буд. 46/2, ідентифікаційний код 21559409) звільнити земельну ділянку площею 80 кв.м. (кадастровий номер - :04:003:0103), розташовану на автошляху «Кіпті-Глухів-Бачівськ» біля пункту пропуску «Бачівськ» на території Сопицької сільської ради Глухівського району Сумської області.

Стягувач: Служба автомобільних доріг України у Сумській області (40002, м. Суми, вул. Роменська, буд. 79/2, ідентифікаційний код 24014538).

5. Стягнути з Глухівської районної державної адміністрації (41400, м. Глухів, вул. Києво-Московська, буд. 43, ідентифікаційний код 04058108) в доход державного бюджету України (отримувач коштів: УДКС у м. Суми (м. Суми), 22030001, код отримувача (код ЄДРПОУ): 37970593, код банку отримувача (МФО): 837013, рахунок отримувача: 3002, код класифікації доходів бюджету: 22030001) судовий збір в сумі 2131,50 грн.

6. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ВЕЛТА» (01015, м. Київ, вул. Московська, буд. 46/2, ідентифікаційний код 21559409) в доход державного бюджету України (отримувач коштів: УДКС у м. Суми (м. Суми), 22030001, код отримувача (код ЄДРПОУ): 37970593, код банку отримувача (МФО): 837013, рахунок отримувача: 3002, код класифікації доходів бюджету: 22030001) судовий збір в сумі 2131,50 грн.

7. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 07.09.2015 року.

Суддя ОСОБА_4