ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2015 р. Справа № 911/2779/15

Господарський суд Київської області у складі судді Бацуци В. М.

при секретарі судового засідання Вовченко А. В.

за участю представників учасників процесу:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № б/н від 25.02.2015 р.);

від відповідача: не зявились;

розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного підприємства "Зевс", м. Донецьк

до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2, м. Славутич, Київська область

про стягнення 13 891, 91 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ПП "Зевс" звернулось в господарський суд Київської області із позовом до ФОП ОСОБА_2 про стягнення 10 249, 90 грн основної заборгованості, 2 241, 96 грн процентів за користування чужими грошовими коштами, 375, 06 грн 3 % річних, 1 024, 99 грн штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем невиконанням відповідачем свого обовязку щодо оплати у повному обсязі за товар згідно договору поставки напоїв № Ч 57 від 23.10.2013 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 06.07.2015 р. порушено провадження у справі № 911/2779/15 за позовом ПП "Зевс" до ФОП ОСОБА_2 про стягнення 13 891, 91 грн і призначено її розгляд у судовому засіданні за участю представників учасників процесу на 15.07.2015 р.

15.07.2015 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 29.07.2015 р.

29.07.2015 р. у судовому засіданні представник позивача надав суду документи, витребувані судом, та усні пояснення щодо своїх позовних вимог, позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, хоча про судове засідання був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки у судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за відсутності відзиву на позовну заяву за наявними у ній матеріалами

За наслідками судового засідання судом оголошено вступну і резолютивну частини рішення у даній справі.

Заслухавши пояснення представників учасників процесу, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

23.10.2013 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки напоїв № Ч57, згідно умов п. 1.1. якого постачальник зобовязується поставляти покупцеві напої (далі товар) партіями згідно замовлення останнього, а покупець зобовязується прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору.

Згідно п. 1.3. договору найменування, асортимент, кількість та ціна товару визначаються за домовленістю сторін та зазначаються у видаткових накладних, які є невідємною частиною даного договору.

Відповідно до п. 4.1. договору ціни на товар є вільними. Ціна товару визначається за домовленістю сторін в момент передачі товару та зазначається у видаткових накладних, які є невідємною частиною даного договору.

Пунктом 4.3. договору визначено строк оплати: 1) 100 % передоплата; 2) відстрочка платежу на 14 календарних днів з дня прийняття товару покупцем.

Пунктом 6.1. договору визначено строк його дії, згідно якого цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє протягом двох років з дати підписання, а по грошовим зобовязанням до їх повного виконання.

На виконання умов договору позивачем протягом 2013-2014 р.р. було передано у власність (поставлено) відповідачу товар на загальну суму 12 249, 90 грн, що підтверджується видатковою накладною № 1ЗОЧ000200 від 25.12.2013 р. на суму 2 730, 54 грн, видатковою накладною № 1ЗЧЧ0000820 від 29.04.2014 р. на суму 2 380, 50 грн, видатковою накладною № 1ЗЧЧ0000957 від 05.05.2014 р. на суму 1 006, 80 грн, видатковою накладною № 1ЗЧЧ0001125 від 12.05.2014 р. на суму 2 305, 26 грн, видатковою накладною № 1ЗЧЧ0001335 від 19.05.2014 р. на суму 1 078, 20 грн, видатковою накладною № 1ЗЧЧ0001518 від 26.05.2014 р. на суму 2 748, 60 грн, наявними у матеріалах справи.

За період дії договору та на його виконання відповідачем було лише частково виконано свій обовязок по оплаті товару та перераховано позивачу грошові кошти у розмірі 2 000, 00 грн, що підтверджується випискою по рахунку позивача станом на 05.08.2014 р. на суму 1 000, 00 грн., випискою по рахунку позивача станом на 11.08.2014 р. на суму 1 000, 00 грн, наявними в матеріалах справи.

Регулювання відносин, що виникають у звязку із купівлею-продажем товару здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 цього ж кодексу передбачено, що покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 ст. 530 цього ж кодексу закріплено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У встановлений договором строк і станом на час розгляду справи відповідач обовязок щодо оплати товару у повному обсязі не виконав і його основна заборгованість перед позивачем складає 10 249, 90 грн, що підтверджується договором поставки напоїв № Ч57 від 23.10.2013 р., видатковою накладною № 1ЗОЧ000200 від 25.12.2013 р. на суму 2 730, 54 грн, видатковою накладною № 1ЗЧЧ0000820 від 29.04.2014 р. на суму 2 380, 50 грн, видатковою накладною № 1ЗЧЧ0000957 від 05.05.2014 р. на суму 1 006, 80 грн, видатковою накладною № 1ЗЧЧ0001125 від 12.05.2014 р. на суму 2 305, 26 грн, видатковою накладною № 1ЗЧЧ0001335 від 19.05.2014 р. на суму 1 078, 20 грн, видатковою накладною № 1ЗЧЧ0001518 від 26.05.2014 р. на суму 2 748, 60 грн, випискою по рахунку позивача станом на 05.08.2014 р. на суму 1 000, 00 грн., випискою по рахунку позивача станом на 11.08.2014 р. на суму 1 000, 00 грн, наявними в матеріалах справи.

Отже, вимоги позивача про стягнення із відповідача основної заборгованості у розмірі 10 249, 90 грн за договором поставки напоїв № Ч57 від 23.10.2013 р. є законними і обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивач просить стягнути із відповідача проценти за користування чужими грошовими коштами, передбачені договором поставки напоїв № Ч57 від 23.10.2013 р., за періоди прострочення відповідачем виконання обовязку по оплаті товару з 09.01.2014 р. по 08.07.2014 р., з 14.05.2014 р. по 13.11.2014 р., з 20.05.2014 р. по 19.11.2014 р., з 27.05.2014 р. по 26.11.2014 р., з 03.06.2014 р. по 02.12.2014 р., з 10.06.2014 р. по 09.12.2014 р. на суму 2 241, 96 грн у відповідності до виконаного ним розрахунку.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Пунктом 4.5. договору передбачено, що у випадку затримки платежів за прийнятий товар покупець виплачує постачальнику проенти в розмірі 0, 1 % від суми боргу за кожен день користування грошовими засобами постачальника.

Розрахунок процентів за користування чужими грошовими коштами від суми основної заборгованості, виконаний позивачем, є обгрунтованим та вірним, тому суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача пені від суми основної заборгованості за договором у вищевказані періоди у розмірі 2 241, 96 грн.

Крім того, позивач просить стягнути із відповідача 3 % річних від суми основної заборгованості за періоди прострочення відповідачем виконання обовязку по оплаті товару з 09.01.2014 р. по 25.06.2015 р., з 14.05.2014 р. по 25.06.2015 р., з 20.05.2014 р. по 25.06.2015 р., з 27.05.2014 р. по 25.06.2015 р., з 03.06.2014 р. по 25.06.2015 р., з 10.06.2014 р. по 25.06.2015 р. на загальну суму 375, 06 грн у відповідності до виконаного ним розрахунку.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 цього ж кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок 3 % річних від суми основної заборгованості, виконаний позивачем, є обгрунтованим та вірним, тому суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача 3 % річних від суми основної заборгованості за договором у вищевказані періоди у розмірі 375, 06 грн.

Крім того, позивач просить стягнути із відповідача штраф, передбачений договором поставки напоїв № Ч57 від 23.10.2013 р., за невиконання відповідачем обовязків, встановлених п. 4.3. договору, всього на загальну суму 1 024, 99 грн у відповідності до виконаного ним розрахунку.

Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 611 цього ж кодексу у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 цього ж кодексу передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.

Згідно ч. 2 ст. 551 цього ж кодексу передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 цього ж кодексу у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 7.5. договору передбачено, що у випадку затримки оплати більш ніж 30 календарних днів, покупець зобовязується додатково до суми боргу сплатити постачальникові штраф в розмірі 10 % від суми боргу.

Розрахунок штрафу за договором поставки напоїв № Ч57 від 23.10.2013 р., виконаний позивачем, є обґрунтованим та вірним, а тому суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача штрафу за договором у розмірі 1 024, 99 грн.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини справи, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Приватного підприємства "Зевс" (ідентифікаційний код 31578034) 10 249 (десять тисяч двісті сорок девять) грн 90 (девяносто) коп. основної заборгованості, 2 241 (дві тисячі двісті сорок одна) грн 96 (девяносто шість) коп. процентів за користування чужими грошовими коштами, 375 (триста сімдесят пять) грн. 06 (шість) коп. 3 % річних, 1 024 (одна тисяча двадцять чотири) грн 99 (девяносто девять) коп штрафу та судові витрати 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн 00 (нуль) коп. судового збору.

Суддя В.М.Бацуца

Повний текст рішення підписаний

02 вересня 2015 р.