ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.15 Справа№ 914/2470/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ТКС Молл Маркет», м. Трускавець, Львівська область

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Дрогобич Львівської області

про стягнення заборгованості за договором оренди від 22.08.2014р. № 20 в сумі 24 752,03 грн.

Суддя Коссак С.М.

при секретарі Сало О.А.

Представники:

Від позивача:Коврижних В.І. представник за довіреністю від 14.07.2015р.

Від відповідача:ОСОБА_4 представник за довіреністю від 31.08.2015р.; ОСОБА_2 ФО-П.

На розгляд господарського суду Львівської області Товариством з обмеженою відповідальністю «ТКС Молл Маркет» подано позов до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про за стягнення заборгованості за договором оренди від 22.08.2014р. № 20 в сумі 24 752,03 грн.

Ухвалою від 23.07.2015р. провадження у справі порушено, позовну заяву прийнято до розгляду, розгляд справи призначено на 31.08.2015р., про що сторони були повідомлені належним чином під розписку, що підтверджуються повідомленнями про вручення поштового відправлення (оригінали поштівок в матеріалах справи).

В судовому засіданні 31.08.2015р. з метою повного, всебічного та обєктивного розгляду справи оголошено перерву до 09.09.2015р.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач у порушення умов договору оренди №20 нежитлового приміщення готельного комплексу з розвинутою інфраструктурою від 20.08.2014р. не здійснював оплату орендних платежів, у звязку з чим позивач просить стягнути заборгованість в сумі 15 258,35 грн. За неналежне виконання умов договору оренди №20 позивач просить стягнути 169,30 грн. 3% річних, 1 525,83 грн. штрафу, 3 359,76 грн. пені, 4 438,79 грн. інфляційних втрат.

Однак, 09.09.2015р. позивачем подано заява про зменшення позовних вимог (вх.№ 4008/15), в якій позивач зменшує розмір позовних вимог, виключивши з ціни позову вимогу про сплату 169,30 грн. 3% річних, 1 525,83 грн. штрафу, 3 359,76 грн. пені. Просить стягнути з відповідача 15 258,35 грн. заборгованості за договором та 4 438,79 грн. інфляційних втрат, що в сумі складає 19 697,14 грн.

09.09.2015р. позивачем подано лист (вх.№ 37946/15) з актом звірки взаємних розрахунків.

09.09.2015р. відповідачем подано відзив на позовну заяву (вх.№37948/15), в якому визнає існування заборгованості за договором та докази по справі. Крім цього, до відзиву долучено заяву про зменшення штрафних санкцій та заяву про відстрочку та розстрочку оплати боргу з оренди.

Судом долучено до матеріалів справи поданні документи та прийнято до розгляду.

В судовому засіданні 09.09.2015р. представник позивача надав усні пояснення по справі та подав заяву про зменшення позовних вимог, в якій зменшує розмір позовних вимог до 18 697,14 грн. та просить стягнути 15 258,35 грн. заборгованості за договором та 3 438,79 грн. інфляційних втрат.

В судовому засіданні 09.09.2015р. представник відповідача визнає існування заборгованості за договором, а саме 15 258,35 грн. заборгованості за договором та 3 438,79 грн. інфляційних втрат. Від заяви про зменшення штрафних санкцій відмовляється та в уточняє заяву про відстрочку та розстрочку оплати боргу з оренди, про що подала письмову заяву з якій погоджується з розстрочкою виконання рішення на один і просить її задоволити.

Представник позивач не заперечує проти розстрочки суми боргу на три місяці.

Справа розглядається з врахуванням поданих позивачем заяви про зменшення позовних вимог, в якій позивач просить стягнути 15 258,35 грн. заборгованості за договором та 3 438,79 грн. інфляційних втрат, які визнаються відповідачем.

В судовому засіданні 09.09.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи судом встановлено таке.

22.08.2014р. між позивачем (сторона1- за договором) та відповідачем (сторона 2 - за договором) було укладено договір оренди №20 нежитлового приміщення готельного комплексу з розвинутою інфраструктурою (надалі за текстом - Договір).

Згідно п.1.1. Договору сторона 1 (позивач) передає, а сторона 2 (відповідач) приймає в оренду нежитлове приміщення загальною площею 16 кв.м. згідно додатку №1 (надалі приміщення), у готельному комплексі з розвинутою інфраструктурою, що знаходиться за адресою м. Трускавець Львівської обл., вул. Суховоля, 54А для використання під жін. Одяг ручної роботи.

На виконання умов Договору, позивачем передано, а відповідачем прийнято в оренду нежитлове приміщення загальною площею 16 кв.м., що знаходиться за адресою м. Трускавець Львівської обл., вул. Суховоля, 54А, про сторонами 27.08.2014р. було підписано Акт приймання передачі приміщення в оренду.

Відповідно до п.3.1. Договору орендна плата складає 195 грн. за кожен місяць оренди за 1 кв.м. загальної площі приміщення.

Відповідно до. п.3.6. Договору сторона 2 проводить оплату орендних та комунальних платежів на рахунок сторони 1 шляхом щомісячних перерахувань, або іншим незабороненим законодавством України способом, за поточний місяць на підставі виставлених стороною 1 рахунків.

На виконання умов Договору позивачем було виставлено відповідачу рахунки (копії рахунків знаходяться в матеріалах справи), однак відповідач протягом пяти банківських днів з моменту вручення рахунку (п.3.7. Договору) не здійснено оплати.

Даний Договір діє до 28.02.2015р. (п. 7.1. Договору).

Відповідно п.4.5. Договору Сторона 2 зобовязана своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату та інші платежі у відповідності з розділом 3 Договору.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач покладені на нього зобовязання щодо оплати орендних та інших платежів за Договором в повній мірі не виконав, у звязку з чим у нього на момент звернення позивачем до суду виникла заборгованість в сумі 15 258,35 грн., що підтримується позивачем та відповідачем.

На вимогу сторони 1 проводити звірку взаєморозрахунків по орендних та інших платежах і оформляти акти звірки в установленому порядку(п.4.6. Договору).

На виконання умов Договору, сторонами складено та підписано Акт звірки взаєморозрахунків станом на 31.08.2015р., згідно якого у відповідача заборгованість за Договором в сумі 15 258,35 грн., що підтримується позивачем та визнається відповідачем.

Доказів належного виконання умов Договору відповідачем не надано.

За неналежне виконання умов Договору позивач з врахуванням заяв про зменшення позовних вимог просить стягнути інфляційні втрати в сумі 3 438,79грн.

Доказів повної або часткової оплати заборгованості сторонами до суду не подано.

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 179 ГК України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

В силу положень статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено - якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Між сторонами у справі виникли зобов'язання на підставі договору оренди в силу пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України.

Статтею 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що у користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно приписів частини 3 статті 283 Господарського кодексу України, обєктом оренди, зокрема, можуть бути нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення).

Приписами статті 286 Господарського кодексу України встановлено, що орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Згідно з статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Стаття 599 Цивільного кодексу України вказує на те, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Матеріалами справи підтверджено факт виконання позивачем своїх зобовязань за Договором. Відповідач проти вимог позивача не заперечив, допустимих доказів спростування наявності боргу чи його розміру не надав. Доказів проведення часткової чи повної оплати заборгованості не надав, визнав існування заборгованості перед позивачем.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за договором в сумі 15 258,35 грн., оскільки така обґрунтована та підтверджена матеріалами справи.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заявлені позивачем до стягнення інфляційні втрати в сумі 3 438,79 грн. (з врахуванням заяви про зменшення позовних, в межах заявлених позовних вимог), нараховані правомірно та підлягають стягненню.

Крім цього, в судовому засіданні відповідач уточняє заяву про відстрочку та розстрочку оплати боргу з оренди, про що подала письмову заяву з якій просить та погоджується з розстрочкою виконання рішення на один і просить її задоволити у звязку з важким фінансовим становищем в порядку ст. 83 ГПК України

Представник позивача не заперечили проти розстрочення виконання рішення на три місяців, про що зробив відмітку на заяві.

Розглянувши дане клопотання, суд зазначає наступне.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Згідно п.7.1.2 та п. 7.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення.

На підставі викладеного вище, беручи до уваги, важке фінансове становище відповідача, зважаючи на необхідність задоволення господарських інтересів обох сторін та не допущення можливих негативних наслідків примусового виконання рішення суду у встановлені законодавством строки, суд вважає за доцільне уточнену заяву відповідача про розстрочку виконання рішення задоволити частково та розстрочити виконання рішення рівними частинами на 3 (три) місяців.

Згідно з ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Виходячи з наведеного вище, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 22, 32, 33, 34, 49, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (82100, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТКС Молл Маркет» (82200, Львівська область, м. Трускавець, вул. Суховоля, 54А; ідентифікаційний код 30613360) 15 258,35 грн. заборгованості за договором, 3 438,79 грн. інфляційних втрат та 1 827,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Розстрочити виконання рішення щодо стягнення заборгованості в сумі 20 524,14 грн. рівними частками до 10 грудня 2015р. згідно такого графіку: до 10.10.2015р. 6 841,38 грн., до 10.11.2015р. 6 841,38 грн. та до 10.12.2015р. 6 841,38 грн.

3. Накази видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 11.09.2015р.

Суддя Коссак С.М.