ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"11" серпня 2015 р. Справа № 911/2322/15

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Дім-Фрегат, м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю Листопад-27, Київська обл., м. Біла Церка

про зобовязання вчинити певні дії

Суддя Третьякова О.О.

Представники сторін:

Позивача ОСОБА_1, довіреність №10/10/14-1 від 10.08.2014,

Відповідача - не зявився.

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області з позовною заявою звернулось товариство з обмеженою відповідальністю Торговий Дім-Фрегат (далі - Позивач) до товариства з обмеженою відповідальністю Листопад-27 (далі - Відповідач) про зобовязання Відповідача підписати акт приймання-передачі (повернення) від 06.03.2015 з боку Позивача орендованого нежитлового приміщення відповідно до Договору оренди нежитлового приміщення №3/01/2015 від 01.01.2015, розташованого за адресою: 09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Сквирське шосе, буд 178, площею 385 кв.м.

В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач посилається на порушення Відповідачем зобовязання щодо підписання акта приймання-передачі (повернення) орендованого нежитлового приміщення за наслідками розірвання Договору оренди нежитлового приміщення №3/01/2015 від 01.01.2015.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.06.2015 порушено провадження у справі №911/2322/15 та призначено її до розгляду на 23.06.2015 об 11:20 год.

Ухвалою Господарського суду Київської області 23.06.2015 на підставі п.1 ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи у звязку з клопотанням Відповідача відкладено на 08.07.2015 о 10:20 год.

Через канцелярію Господарського суду Київської області 08.07.2015 Відповідач, на виконання вимог ухвали Господарського суду Київської області від 05.06.2015, подав клопотання б/н від 08.07.2015 (вх суду №16011/15 від 08.07.2015) про залучення документів до матеріалів справи, а також відзив на позовну заяву б/н від 08.07.2015, відповідно до якого проти позову заперечив повністю з мотивів того, що Позивач, на його думку, намагається уникнути відповідальності щодо здійснення відшкодування вартості пошкодженого орендованого майна, оскільки в запропонованому Відповідачу до підпису акті приймання-передачі (повернення) орендованого майна, складеному Позивачем, зазначено, що орендодавець не має жодних претензій до орендаря стосовно якісних характеристик обєкта оренди, що насправді не відповідає дійсності, відтак Відповідач заперечує щодо підписання такого акта до моменту проведення Позивачем відшкодування вартості ремонту пошкодженого орендованого майна.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 08.07.2015 за клопотанням Позивача продовжено строк розгляду спору у справі № 911/2322/15 на п'ятнадцять днів по 29.08.2015.

В судовому засіданні 08.07.2015 згідно зі статтею 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 11.08.2015 о 16:00 год.

Через канцелярію Господарського суду Київської області 29.07.2015 від Позивача надійшло клопотання вих. № 29/07/15-1 від 29.07.2015 (вх.суду №17585/15 від 29.07.2015) про залучення до матеріалів справи додаткових пояснень та документів, з яких вбачається, що 27.07.2015 між сторонами у справі підписаний акт приймання-передачі майна із зауваженнями з боку Позивача. В таких зауваженнях Позивач, зокрема, зазначає, що пошкодження воріт в орендованому приміщенні, на яке вказує Відповідач, як на підставу відмови від підписання акта від 06.03.2015, було наявне ще при прийнятті його в оренду, проте з огляду на те, що це не впливало на їх функціональне призначення та роботу, то відповідна інформація не була відображена в акті при прийнятті майна в оренду, відтак, на думку Позивача, таке пошкодження не є результатом вини орендаря, та крім того, Відповідач на адресу Позивача не надсилав розрахунків вартості ремонту пошкодженого майна.

Від Відповідача 30.07.2015 через канцелярію Господарського суду Київської області надійшли додаткові пояснення до відзиву б/н від 27.07.2015 (вх суду №17645/15 від 30.07.2015), відповідно до яких Відповідач зазначає про підписання акта приймання-передачі нежитлових приміщень з оренди від 27.07.2015 з зауваженнями щодо пошкодження воріт, та вказує на те, що приміщення передано Відповідачу з оренди.

Присутній в судовому засіданні 11.08.2015 представник Позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити з мотивів, викладених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не зявився, однак згідно з поданими 30.07.2015 через канцелярію Господарського суду Київської області додатковими поясненнями від 27.07.2015 просив суд здійснювати розгляд справи за відсутності представника Відповідача.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 11.08.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та врахувавши пояснення представників сторін, суд

встановив:

Між Позивачем та Відповідачем укладено Договір оренди нежитлових приміщень №3/01/2015 від 01.01.2015 (далі Договір), за умовами пункту 1.1. якого орендодавець - Відповідач передає, а орендар Позивач приймає у тимчасове платне користування (оренду) нежитлові приміщення (далі обєкт оренди), які розташовані за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, вул. Сквирське шосе, 178, загальною площею 385 кв.м.

Відповідно до пункту 1.2. Договору обєкт оренди передається Відповідачу для ведення торгово-складської діяльності.

Передача приміщення (обєкта оренди) оформляється за актами приймання-передачі, які складаються в двох примірниках і підписуються сторонами (пункт 2.1. Договору).

Згідно п. 4.1. та 4.2. Договору розмір місячної орендної плати за користування обєктом оренди становить 18278,00 грн розмір орендної плати підлягає індексації у відповідності до офіційного рівня індексу інфляції, затвердженого Кабінетом Міністрів України, один раз на рік, з 1 по 30 число січня місяця кожного року на період дії цього договору.

Пунктом 4.4. Договору встановлено, що орендар на підставі рахунків орендодавця відшкодовує витрати орендодавця на оплату комунальних послуг, що споживаються орендарем, та сплачує вартість телефонних розмов.

Відповідно до п. 5.6. Договору орендна плата нараховується, починаючи з дати прийняття обєкту оренди орендарем за актом приймання-передачі та нараховується по дату фактичного повернення обєкту оренди від орендаря до орендодавця.

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до закінчення строку оренди. Строк оренди складає 24 календарних місяців з моменту підписання акта приймання-передачі обєкту оренди і діє до 01.01.2017 (п. 11.1. Договору).

На виконання умов Договору Відповідач передав, а Позивач прийняв в оренду нежитлові приміщення загальною площею 385,00 кв.м., які розташовані за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, вул. Сквирське Шосе, буд. 178, про що сторони склали ОСОБА_1 прийому-передачі обєкту оренди від 01.01.2015, який підписаний в двосторонньому порядку повноважними представниками сторін та скріплений печатками товариств, завірена копія якого залучена до матеріалів справи.

Відповідно до п. 3.4.2. Договору орендар має право достроково розірвати цей договір за згодою сторін; в односторонньому порядку згідно з п. 10.1., передбаченому в цьому договорі; у випадках передбачених ст. 784 Цивільного кодексу України.

Положеннями п. 10.4.5. Договору сторони погодили, що договір припиняє свою дію, зокрема, за згодою сторін, достроково або в інших випадках, передбачених договором.

Згідно з п. 10.3. Договору сторони дійшли згоди, що доказом належного письмового оповіщення про розірвання (припинення) цього договору є поштове повідомлення про отримання повідомлення про розірвання (припинення дії) договору стороні. Також доказом оповіщення про розірвання (припинення) цього договору може бути відмітка про отримання повідомлення орендарем.

Позивач, скориставшись правом на дострокове розірвання договору, надіслав Відповідачу повідомлення вих.№ 04/02/15-1 від 04.02.2015 про дострокове розірвання Договору оренди нежитлового приміщення № 3/01/2015 від 01.01.2015, яким у звязку з економічною недоцільністю подальшого використання орендованого нежитлового приміщення, просив достроково, за взаємною згодою сторін, розірвати договір оренди з 14.02.2015, та у випадку досягнення згоди з цього питання, просив направити 14.02.2015 за адресою розміщення орендованого приміщення відповідальних осіб для складання та підписання акта прийому-передачі обєкта оренди. У випадку недосягнення згоди щодо розірвання договору оренди з 14.02.2015, просив вважати договір розірваним у строк передбачений п. 10.2. Договору оренди.

Зазначене повідомлення отримане представником позивача 04.02.2015, про що свідчить підпис представника відповідача ОСОБА_2 на зазначеному повідомленні.

Відповідач у відповідь на зазначене повідомлення щодо дострокового розірвання договору оренди надіслав Позивачу лист вих. № 1/2015 від 05.02.2015, яким повідомив, що договір оренди буде розірвано у строк, передбачений п. 10.2. даного Договору.

Згідно п. 10.2. Договору у випадку, якщо одна із сторін письмово повідомить іншу про дострокове розірвання цього договору, цей договір вважається розірваним через 30 календарних днів від дня отримання такого повідомлення.

Враховуючи дату надіслання Позивачем повідомлення про розірвання договору оренди 04.02.2015, а також відповідь Відповідача, викладену в листі вих. № 1/2015 від 05.02.2015, щодо того, що договір оренди буде розірвано у строк, передбачений п. 10.2. даного Договору, та з огляду на положення п. 10.2. Договору, Позивач вважає договір оренди розірваним через 30 календарних днів від дня отримання повідомлення про розірвання договору, тобто 05.03.2015.

Положеннями п. 2.2. Договору сторони погодили, що в день закінчення строку дії договору чи дострокового його припинення, орендар передає орендодавцю обєкт оренди. Передача обєкта оренди оформлюється актом прийому-передачі, який складається у двох примірниках і підписується сторонами (їх повноважними представниками).

Відповідно до п. 3.3.11. та п. 3.3.17. Договору у разі закінчення строку дії договору (або у випадку його дострокового розірвання), орендар зобовязується повернути обєкт оренди орендодавцю в задовільному технічному стані, згідно з актом приймання-передачі, підписаного сторонами. Після закінчення строку дії договору або у випадку його дострокового припинення орендар зобовязаний вчасно повернути обєкт оренди орендодавцю.

Орендодавець зобовязується у разі припинення дії або дострокового розірвання цього договору прийняти від орендаря обєкт оренди (п. 3.1.4. Договору).

Проте, як зазначає Позивач в позовній заяві, в день дострокового припинення строку дії договору 05.03.2015 повноважний представник Відповідача, в порушення умов договору, за місцем знаходження орендованого нежитлового приміщення не прибув, у звязку з чим відповідний акт приймання-передачі (повернення майна з оренди) не був складений та підписаний.

З огляду на зазначене, та з урахуванням положень п. 3.3.11. та п. 3.3.17. Договору, якими встановлений обовязок орендаря повернути орендоване майно, Позивач за участю спеціаліста відділу служби безпеки ПП Гладкий ОСОБА_3 склав 06.03.2015 акт приймання-передачі (повернення) приміщення відповідно до договору оренди нежитлового приміщення №3/01/2015 від 01.01.2015. Зазначений акт з боку Позивача підписаний генеральним директором ТОВ Торговий дім-Фрегат ОСОБА_4, начальником відділу збуту ТОВ Торговий дім-Фрегат ОСОБА_5В, а також третьою особою - спеціалістом відділу служби безпеки ПП Гладкий ОСОБА_3 Завірена копія даного акта залучена до матеріалів справи.

В даному акті зазначено, що приміщення знаходиться у належному стані, не гіршому ніж було прийняте орендарем; орендодавець не має жодних претензій до орендаря стосовно якісних характеристик обєкта оренди. Під час здачі приміщення була здійснена фотозйомка складського приміщення.

Оскільки акт приймання-передачі (повернення) приміщення відповідно до договору оренди нежитлового приміщення №3/01/2015 від 01.01.2015 з боку Відповідача підписаний не був, Позивач надіслав на адресу Відповідача додаткову угоду №1 від 10.03.2015 до договору про розірвання договору оренди нежитлового приміщення №3/01/2015 від 01.01.2015 з 10.03.2015, а також надіслав підписаний Позивачем акт приймання-передачі (повернення) приміщення від 10.03.2015.

Відповідач додаткову угоду №1 від 10.03.2015 до договору та акт приймання-передачі (повернення) приміщення від 10.03.2015 не підписав, на адресу Позивача не повернув, проте у відповідь надіслав Позивачу лист вих. № 3/2015 від 13.03.2015, яким повідомив останнього про те, що оскільки акт приймання-передачі орендованих приміщень не підписаний, відповідно договір оренди не розірвано у строк, передбачений п. 10.2 договору. Крім того, Відповідач повідомив Позивачу, що за ним також рахується заборгованість за спожиті комунальні послуги у лютому 2015 року та заборгованість по сплаті орендної плати за березень 2015 року. Відповідач запропонував Позивачу погасити заборгованість, компенсувати або усунути пошкодження орендованих приміщень, здати ключі від орендованих приміщень та підписати акт приймання-передачі майна.

Листом вих. №4/2015 від 18.03.2015 Відповідач повторно повідомив Позивача, що додаткова угода № 1 від 10.03.2015 до договору та акт приймання-передачі (повернення) приміщення від 10.03.2015 не будуть підписані орендодавцем до повного погашення орендарем заборгованості по комунальним платежам за березень 2015 року, орендній платі за березень 2015 року та відшкодуванню вартості пошкоджених секцій воріт (або усуненню пошкоджень), що виникли з вини орендаря.

Відповідачем, на підставі підписаного сторонами у справі акта здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 18.03.2015 за №1803/9 на суму 827,41 грн (компенсація комунальних послуг за березень 2015 року), був виставлений Позивачу для оплати рахунок №1803/9 від 18.03.2015 на оплату комунальних платежів на суму 827,41 грн, а також рахунок №2802/10 від 28.02.2015 на оплату орендної плати на суму 2948,06 грн, які були оплачені Позивачем 23.03.2015, що підтверджується платіжними дорученнями №438 від 23.03.2015 на суму 827,41 грн та №437 від 23.03.2015 на суму 2948,06 грн.

При цьому Позивач вказує на те, що орендодавцем виставлений рахунок на сплату орендної плати саме за пять днів березня, виходячи з наступного розрахунку: 18278,00 грн (місячна орендна плата) / 31 день * 5 днів = 2948,06 грн (орендна плата за 5 днів березня 2015 року).

Позивач листом вих. №20/03/2015-1 від 20.03.2015, надісланим на адресу Відповідача, повідомив про те, що 06.03.2015 орендар звільнив орендоване приміщення, 11.03.2015 надіслав додаткову угоду №1 від 10.03.2015 до договору про дострокове розірвання договору та акт приймання-передачі (повернення) приміщення від 10.03.2015, які Відповідач не підписав, 18.03.2015 передав ключі від приміщення представнику Відповідача та в той же день були зняті показники з лічильників електроенергії для проведення остаточного розрахунку, в звязку з чим орендар вимагав від орендодавця виконати зобовязання за договором щодо підписання акта повернення орендованих приміщень та додаткової угоди до договору про розірвання договору.

Факт надіслання вказаної кореспонденції підтверджується описом вкладення у цінний лист від 24.03.2015 за № 247 та фіскальним чеком УДППЗ Укрпошта від 24.03.2015, завірені копії яких залучені до матеріалів справи.

Враховуючи невиконання Відповідачем вимог щодо підписання акта приймання-передачі (повернення) приміщення від 10.03.2015 та додаткової угоди № 1 від 10.03.2015 до договору, Позивач повторно надіслав на адресу Відповідача лист вих. №25/03/15-1 від 25.03.2015, лист вих. №26/03/15-3 від 26.03.2015 та лист вих. №15/04/15-1 від 15.04.2015 з аналогічними вимогами, а також проханням підписати акт звіряння взаємних розрахунків станом на 23.03.2015.

Однак Відповідач додаткову угоду № 1 від 10.03.2015 до договору та акт приймання-передачі (повернення) приміщення від 10.03.2015 не підписав, на адресу Позивача не повернув, відповіді не надіслав, у звязку з чим Позивач звернувся з даним позовом до суду та просить зобовязати Відповідача підписати акт приймання-передачі (повернення) від 06.03.2015 з боку Позивача орендованого нежитлового приміщення відповідно до договору оренди нежитлового приміщення №3/01/2015 від 01.01.2015, розташованого за адресою: 09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Сквирське шосе, буд 178, площею 385 кв.м.

Згідно з ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, згідно з яким кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб'єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов'язку зобов'язаною стороною.

Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб'єкт захисту, вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв'язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Способи захисту прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів також закріплені в ст. 20 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно зі ст.2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд порушує провадження у справі за позовами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

В силу ч.1 ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», кожному гарантується судовий захист його прав, свобод та законних інтересів.

За змістом положень вказаних норм, правом на пред'явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Наявність права на пред'явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, який пов'язується з наявністю суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу та фактом їх порушення.

Отже, вирішуючи переданий на розгляд господарського суду спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі належним позивачем, а також встановити наявність чи відсутність факту порушення або оспорення відповідного права особою, яка залучена до участі у справі в якості відповідача і до якої заявлені відповідні вимоги. При цьому, відсутність відповідного права, як і самого факту порушення або оспорення відповідного права або охоронюваного законом інтересу, є самостійними підставами для відмови у позові.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 4 ст. 291 Господарського кодексу України правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

Згідно з ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Позивачем заявлена вимога про підписання акта приймання-передачі орендованого приміщення відповідно до п.2.2 Договору оренди.

Таким чином предметом позову у даній справі є наявність у Відповідача обовязку здійснити підписання акта приймання-передачі майна.

Звертаючись до суду з даним позовом, Позивач не посилається на певні норми матеріального права, які покладають на Відповідача обов'язок по підписанню такого акта, не виконання якого могло б бути підставою для спонукання в примусовому порядку до виконання Відповідачем відповідного його обов'язку.

Отже, фактично Позивач не вказує на підставі чого у нього виникає право вимагати від Відповідача проведення такої дії та наявність у Відповідача обов'язку таку дію провести, таким чином, фактично не вказує яке його суб'єктивне матеріальне право або охоронюваний законом інтерес порушено не підписанням такого акта.

При цьому, акти приймання-передачі є підтвердженням наявності чи відсутності фактів передачі однією стороною та прийняття іншою стороною обєкта оренди, тобто відповідними доказами. Однак, відсутність такого доказу не є підставою стверджувати про відсутність факту передачі майна, який може доводитися іншими доказами, що оцінюються судом у сукупності.

Крім того, вищезазначеними нормами Цивільного та Господарського кодексів України не передбачено такого способу захисту прав, як підписання акта приймання-передачі орендованого приміщення.

Предметом позову може бути матеріально-правова чи немайнова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд повинен прийняти рішення. Предметом позову не можуть бути обставини, які виступають доказами у справі, зокрема, підписання актів приймання-передачі, оскільки такі акти підтверджують наявність або відсутність юридичних фактів, які входять до підстав позову.

Захист майнового або немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов'язання утриматись від їх вчинення.

Заявлена Позивачем вимога про зобовязання Відповідача підписати акт приймання-передачі орендованого приміщення за договором оренди не призводить до поновлення порушеного права Позивача та, у разі її задоволення, не може бути виконана у примусовому порядку, оскільки відсутній механізм виконання такого рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 18 червня 2015 року у справі № 910/1148/13.

При цьому суд зазначає, що належні способи захисту - це способи, які прямо передбачені законом або спеціальною нормою, аналіз якої дає змогу обрати такий спосіб захисту, який дає змогу забезпечити виконання її приписів.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною першою ст. 545 Цивільного кодексу України визначено, що, прийнявши виконання зобовязання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Згідно з ч.2 ст. 795 Цивільного кодексу України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Таким чином, аналіз вказаної норми свідчить, що особа на підтвердження виконання зобовязання за договором найму вправі в судовому порядку вимагати прийняття від неї майна, яке було предметом договору, та отримання документа (акта) про таке прийняття як підтвердження виконання нею зобовязання.

Між тим, звертаючись з даним позовом до суду, Позивач не вимагає від Відповідача прийняти майно з оренди, тобто виконати основне зобовязання орендодавця, що виникло в силу розірвання договору оренди, а вимагає зобовязати Відповідача підписати акт приймання-передачі (повернення), який би на його думку засвідчив факт прийняття Відповідачем майна з оренди за наслідками його розірвання.

Таким чином, Позивач не позбавлений був права звернутися до суду за захистом свого порушеного права шляхом подання позову про прийняття майна з оренди, що відповідало б способу захисту порушеного права, визначеного чинним законодавством.

Разом з тим, під час розгляду даної справи та вирішення спору в суді, сторони у справі підписали акт прийому-передачі обєкту оренди від 27.07.2015.

За таких обставин, заявлена Позивачем вимога не може бути задоволена господарським судом, оскільки її задоволення не призводить до поновлення порушеного права і не може бути самостійним предметом позову, оскільки, як це вже зазначалося вище, предметом позову є матеріально-правова вимога до відповідача, відносно якої суд повинен прийняти рішення, і ця вимога повинна опиратися на підставу позову, а в підставу позову не можуть входити такі обставини, які виступають доказами у справі, зокрема, підписання актів прийому-передачі майна тощо, так як з ними закон не повязує виникнення, зміну чи припинення прав або обовязків, вони лише підтверджують наявність чи відсутність юридичних фактів, які входять в підставу позову.

Враховуючи вищезазначене, заявлений позов Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Дім-Фрегат про зобовязання товариство з обмеженою відповідальністю Листопад-27 підписати акт приймання-передачі (повернення) від 06.03.2015 відповідно до договору оренди нежитлового приміщення № 3/01/2015 від 01.01.2015, розташованого за адресою: 09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Сквирське шосе, буд 178, площею 385 кв.м, задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує таке.

Витрати по сплаті судового збору в сумі 1218,00 грн за звернення з даним позовом до суду, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на Позивача.

Згідно з пп. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру встановлюються у таких розмірах: 1 розмір мінімальної заробітної плати (1218,00 грн).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі, зокрема, внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи, що належна до сплати сума судового збору за звернення до суду з позовною заявою немайнового характеру складає 1218,00 грн, а згідно з платіжним доручення від 05.11.2013 № 5367 позивач сплатив 1720,50 грн, відтак суд на підставі п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір вважає за необхідне повернути Позивачу надмірно сплачену суму судового збору в розмірі 502,50 грн.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 2, 33, 34, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю Торговий Дім-Фрегат (02660, м. Київ, вул. Магнітогорська, буд 1, код 36100206) з Державного бюджету України 502,50 грн (пятсот дві гривні пятдесят копійок) зайво сплаченого судового збору за платіжним дорученням від 05 листопада 2013 року №5367, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи № 911/2322/15.

Повне рішення складено « 04» вересня 2015 року

Суддя О.О. Третьякова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.