РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" вересня 2015 р. Справа № 4/42-Б

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Демянчук Ю.Г.

судді Крейбух О.Г. ,

судді Юрчук М.І.

при секретарі судового засідання Лелех І.Ю.

за участю представників:

апелянта (СБУ) - Лобанцова Л.М. довіреність № 22/1358-Д від 10.07.2015р.

від кредиторів - не з'явились

від боржника - не з'явився

ліквідатор - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Служби безпеки України на ухвалу господарського суду Житомирської області від 21.07.2015 р. у справі № 4/42-Б (суддя Гнисюк С.Д.)

за заявою Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

до боржника Житомирського орендного підприємства теплових мереж "Житомиртеплокомуненерго"

про визнання банкрутом

(в частині розгляду заяви Служби безпеки України від 08.08.2014 №16/3797 про визнання кредиторських вимог до Житомирського орендного підприємства теплових мереж "Житомиртеплокомуненерго" на суму 2841854,56грн.)

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду від 26.11.2014 у справі № 4/42-Б, зокрема, відхилено вимоги Служби безпеки України до боржника на суму 2841854,56 грн.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 27.01.2015 ухвалу господарського суду Житомирської області від 26.11.2014 у справі № 4/42-Б в частині розгляду заяви Служби безпеки України - залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 12.05.2015 скасовано ухвалу господарського суду Житомирської області від 26.11.2014 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 27.01.2015 у справі №4/42-Б, в частині відхилення вимог Служби безпеки України до Житомирського орендного підприємства теплових мереж "Житомиртеплокомуненерго" (м. Житомир) у сумі 2841854,56 грн., а справу в цій частині передано на новий розгляд до господарського суду Житомирської області.

Ухвалою господарського суду від 21.07.2015 у справі № 4/42-Б відхилено вимоги Служби Безпеки України до боржника на суму 2841854,56 грн.

Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою кредитор - Служба безпеки України звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вищевказану ухвалу місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким визнати вимоги Служби безпеки України в розмірі 2841854,56 грн.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт зазначає, що господарський суд Житомирської області неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, дійшов висновків, що не відповідають обставинам справи, а також невірно застосував норми матеріального права.

В судовому засіданні представник СБУ підтримав викладені в апеляційній скарзі доводи та просить її задоволити.

Інші учасники провадження у справі в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, відзивів на апеляційні скарги не подали.

Враховуючи положення ст. 102 ГПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, а також те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження у справі про час і місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні, у відповідності до вимог ст. 101 ГПК України.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника кредитора, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, ухвалу місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Житомирської області від 01.11.2010, зокрема, порушено провадження у справі за правилами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалою господарського суду від 12.05.2014, зокрема, затверджено реєстр вимог кредиторів ЖОПТМ "Житомиртеплокомуненерго".

Постановою господарського суду від 08.07.2014, зокрема, визнано банкрутом Житомирське орендне підприємство теплових мереж "Житомиртеплокомуненерго"; відкрито ліквідаційну процедуру банкрута; призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Довжаницю О.С. (за правилами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції з 19.01.2013 (далі - Закон в редакції з 19.01.2013).

13.08.2014 року до господарського суду Житомирської області надійшла заява №16/3797 від 08.08.2014р. Служби безпеки України з вимогами до боржника на суму 2841854,56 грн., з яких 2300000,00 грн. основний борг, 78200,00 грн. інфляційні втрати, 40454,56 грн. 3% річних, 423200,00 грн. пеня (т. 14 а.с. 115-128).

Як вбачається з матеріалів справи, вищевказана заява Служби безпеки України обгрунтована тим, що:

- відповідно до договору про заміну боржника та переведення частини боргу, укладеного 10.06.2009 між Дочірнім підприємством "Газопостачальна компанія", Орендним підприємством теплових мереж "Житомиртеплокомуненерго" та Службою безпеки України, Орендне підприємство теплових мереж "Житомиртеплокомуненерго" взяло на себе частину основного зобов'язання Дочірнього підприємства "Газопостачальна компанія" перед Службою безпеки України у розмірі 2 300 000,00грн.;

- у зв'язку з розглядом справи (після постанови про визнання банкрутом) за новою редакцією Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції з 19.01.2013) посилається на абз. 9 ч. 1 ст. 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції з 19.01.2013). Посилання обґрунтовує п. 1-1 Розділу Х "Прикінцеві та перехідні положення" зазначеного Закону. Внаслідок чого вважає, що конкурсні вимоги підлягають визнанню як не конкурсні та включенню у шосту чергу реєстру вимог кредиторів боржника.

Рішенням господарського суду м. Києва від 12.05.2005 у справі №34/346 зобов'язано Дочірнє підприємство "Газопостачальна компанія" передати Службі безпеки України квартири: у м. Івано-Франківськ по вул. Пасічній, 38, загальною житловою площею 769,62 кв.м за ціною 1306,00 грн. за 1 кв.м на суму 1005123,00 грн.; у м. Черкаси по вул. Героїв Сталінграду, 38, загальною житловою площею 214,21 кв.м за ціною 1319,00 грн. за 1 кв.м на суму 232010,80 грн.; у м. Бровари по вул. Незалежності, 17, загальною житловою площею 2591 кв.м за ціною 1345,00 грн. за 1 кв.м на суму 3484895,00 грн.; у смт. Коцюбінське по вул. Пономарьова, 18-а, загальною житловою площею 2714,67 кв.м за ціною 1525,00 грн. за 1 кв.м на суму 4139871,75 грн., стягнуто з Дочірнього підприємства "Газопостачальна компанія" на користь Служби безпеки України 665084,60 грн. пені, 1700,00 грн. витрат по сплаті державного мита, 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (т. 16 а.с. 156-161).

На виконання вказаного судового рішення господарським судом м. Києва було видано 21.06.2005 наказ №34/346, який було надіслано до ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві для виконання.

У зв'язку з неможливістю виконання вказаного наказу, постановою ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 13.04.2006 виконавче провадження було закінчене, а оригінал наказу господарського суду м. Києва від 21.06.2005 №34/346 повернуто до господарського суду м. Києва. Строк для пред'явлення вказаного документа до виконання закінчився 21.06.2008.

Ухвалою господарського суду м.Києва від 31.07.2008 поновлено строк для пред'явлення наказу до виконання до 10.02.2009 та видано 11.08.2008 наказ № 34/346 про примусове виконання ухвали.

Постановою відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 08.12.2009 відкрито виконавче провадження по виконанню вказаного наказу.

11.06.2010 постановою відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві закінчено виконавче провадження по виконанню вказаного наказу.

03.09.2010 постановою відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження по виконанню вказаного наказу.

04.10.2010 постановою відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві повернуто вказаний наказ Службі безпеки України.

Листом господарського суду м. Києва від 29.10.2014 № 01/18/581 повідомлено Службу безпеки України, що відповідно до Переліку судових справ і документів, що утворюються в діяльності суду, із зазначенням строків зберігання, затвердженого наказом Державної судової адміністрації від 11.02.2010 р. №22, строк зберігання вказаної справи сплив, у підшивці документів постійного терміну зберігання ухвала господарського суду м. Києва від 31.07.2008 у справі № 34/346 відсутня (т. 17 а.с. 29-30, 44-57).

Належно засвідчена копія наказу господарського суду м.Києва № 34/346 виданого 21.06.2005 у Служби безпеки України та в архіві господарського суду м.Києва відсутня.

Матеріалами справи підтверджено, що 10.06.2009 між Дочірнім підприємством "Газопостачальна компанія" (первісний боржник), Орендним підприємством теплових мереж "Житомиртеплокомуненерго" (новий боржник) та Службою безпеки України (кредитор) укладено договір про заміну боржника та переведення частини боргу (т. 14 а.с. 121-123).

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору первісний боржник визнає заборгованість перед кредитором в розмірі 9528803,15 грн. за зобов'язанням, що виникло на підставі договорів від 22.03.2002 №19/10-оі-50, від 10.06.2002 №19/10/оі-55, додаткової угоди від 10.06.2002 №1 та підтверджене рішенням господарського суду м. Києва від 12.05.2005 №34/346 та наказом господарського суду м. Києва від 21.06.2005 №34/346.

Згідно з п.п. 1.2, 1.3 вказаного договору первісний боржник переводить частину свого основного зобов'язання, а новий боржник приймає на себе зобов'язання щодо належної та своєчасної сплати цієї суми боргу первісного боржника на користь кредитора. Кредитор надає згоду на переведення частини боргу за основним зобов'язанням та зобов'язується прийняти виконання частини зобов'язання від нового боржника.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 новий боржник приймає частину основного зобов'язання первісного боржника в сумі 2420000,00 грн. та здійснює виконання частини основного зобов'язання перед кредитором шляхом перерахування на реєстраційний рахунок кредитора коштів у сумі 2420000,00 грн. до 01.05.2010 р.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судовою колегією, новим боржником на рахунок кредитора частково перераховано 120000,00 грн., що підтверджується виписками з рахунків за 21.07.2009 на суму 50000,00 грн., за 24.07.2009 на суму 25000,00 грн., за 27.07.2009 на суму 25000,00 грн., за 22.09.2009 на суму 5000,00 грн., за 23.09.2009 на суму 5000,00 грн., за 24.09.2009 на суму 5000,00 грн., за 28.09.2009 р. на суму 5000,00 грн. (т. 15 а.с. 11-17).

Відповідно до наданого суду розрахунку, СБУ просить визнати вимоги, а саме: 2300000,00 грн. основний борг, 78200,00 грн. інфляційні втрати за період з травня по жовтень 2010 року, 40454,56 грн. 3% річних за період з травня по листопад 2010 року, 423200,00 грн. пеня за період з травня по жовтень 2010 року.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону в редакції з 19.01.2013, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно статті 510 Цивільного кодексу України, сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. Причому боржником у зобов'язанні є особа, яка має обов'язок виконати на користь кредитора певну дію або утриматися від виконання певної дії.

Відповідно до ст. 520 Цивільного кодексу України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Переведення боргу є договірною передачею боргу первісного боржника новому боржнику та відбувається на підставі укладеного між ними та кредитором правочину, при цьому заміна боржника саме у зобов'язанні допускається протягом усього часу існування зобов'язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Виходячи зі змісту договору про переведення боргу від 10.06.2009, його предметом є переведення боргу за рішенням господарського суду м. Києва від 12.05.2005 №34/346 та наказом господарського суду м. Києва від 21.06.2005 №34/346.

Отже, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, тому заміна первісного боржника на нового боржника у зобов'язанні шляхом переведення боргу із зазначенням у договорі обсягу зобов'язання, яке передається, на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин і не впливає на правомірність договору.

Відповідно до ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно приписів ст. 25 Господарського процесуального кодексу України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Заміною боржника у зобов'язанні, що передбачено статтею 25 Господарського процесуального кодексу України, є процесуальне правонаступництво на підставі ст. 520 Цивільного кодексу України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов'язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов'язання, яке передається, на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин і не впливає на правомірність цесії (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду України від 19.08.2014 у справі № 923/945/13).

Колегією суддів встановлено, що заміна боржника по рішенню у судовому порядку не здійснювалась.

Таким чином, боржник, як новий боржник, всупереч умов договору, не виконав у обумовлений строк (до 01.05.2010) свого зобов'язання з оплати заявнику, як кредитору, суми заборгованості (доказів погашення заборгованості боржником не надано).

Тобто, заявник, як стягувач, внаслідок укладення договору про заміну боржника та переведення боргу від 10.06.2009 та згідно ст.ст. 520, 526 Цивільного кодексу України, отримав право вимагати від боржника, як нового боржника, виконання зобов'язання по сплаті заборгованості, строк виконання якої відповідачем прострочено.

Водночас, колегія суддів враховує п. 1-1 розділу Х Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 22.12.2011 № 4212-VI положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Боржника - Житомирське орендне підприємство теплових мереж "Житомиртеплокомуненерго" визнано банкрутом 08.07.2014.

До винесення господарським судом Житомирської області у справі №4/42-Б постанови про визнання боржника банкрутом, розгляд справи здійснювався за правилами Закону в редакції до 19.01.2013. Тобто, розгляд вимог кредиторів вимоги яких виникли до порушення провадження ту справі про банкрутство здійснювався за правилами Закону в редакції до 19.01.2013.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону в редакції до 19.01.2013, конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Згідно з ч. 2 ст. 14 Закону в редакції до 19.01.2013, вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або незаявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними; зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство боржника опубліковано 10.11.2010 в газеті "Урядовий кур'єр" № 232.

Заява Служби безпеки України від 08.08.2014 № 16/3797 з вимогами до боржника на суму 2841854,56 грн. надійшла на адресу господарського суду Житомирської області 13.08.2014.

Таким чином, тридцятиденний строк звернення конкурсних кредиторів до господарського суду Житомирської області у справі № 4/42-Б сплинув.

Згідно з розрахунком кредитора вимоги заявлені:

- 78 200,00 грн. інфляційні втрати та 423200,00 грн. пеня - за період з травня по жовтень 2010;

- 40 454,56 грн. 3% річних - за період з травня по листопад 2010.

Отже, вимоги Служби безпеки України до боржника у сумі 2841854,56 грн. виникли до порушення провадження у справі про банкрутство № 4/42-Б, тобто є конкурсними, а тому повинні були заявлені у строк, встановлений ст. 14 Закону в редакції до 19.01.2013.

Закон в редакції до 19.01.2013 не передбачає можливості відновлення спеціального процесуального строку, встановленого у ч. 2 ст. 14.

Колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд, врахувавши приписи п.п. 8.14 рекомендацій Президії Вищого господарського суду України від 04.06.2004 року № 04-5/1193 "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ч. 2 статті 14 Закону (в редакції Закону від 07.03.2002 N 3088-III), абз. 3 п. 45 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про банкрутство" №15 від 18 грудня 2009 року, дійшов правомірного висновку, про відхилення грошових вимог Служби безпеки України до боржника у повному розмірі.

Заявник Служба безпеки України вважає, що оскільки за новою редакцією Закону прострочені конкурсні вимоги включаються до шостої черги, то заявлені вимоги у сумі 2841854,56 грн. мають бути включені до шостої черги задоволення вимог кредиторів, як це передбачено ч. 4 ст. 23 Закону в редакції з 19.01.2013.

Втім, позиція Служби безпеки України є помилковою та не ґрунтується на нормах закону з огляду на наступне.

Відповідно до абз. 11 ч. 1 ст. 1 Закону в редакції з 19.01.2013 погашені вимоги кредиторів - задоволені вимоги кредиторів, вимоги, щодо яких досягнуто згоди про припинення, у тому числі заміну зобов'язання або припинення зобов'язання в інший спосіб, а також інші вимоги, які відповідно до цього Закону вважаються погашеними.

Таким чином, дія вказаних правовідносин припинилася до моменту застосування положень Закону в редакції з 19.01.2013 під час провадження у справі про банкрутство (з дати визнання боржника банкрутом - 08.07.2014) у зв'язку з чим застосування положень цього закону в новій редакції до спірних правовідносин є неправомірним.

На підставі вищевикладеного суд заявлену кредитором вимогу - визнати грошові вимоги (конкурсні) та включити їх у шосту чергу реєстру вимог кредиторів, що виникли до порушення провадження у справі про банкрутство - вважає неправомірною.

Доводи заявника щодо застосування при розгляді заявлених грошових вимог, норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 19.01.2013, зокрема, ст. 38, не відповідають законодавству, оскільки ст. 38 Закону в редакції з 19.01.2013 регулює порядок заявлення кредиторами вимог, які виникли під час проведення процедур банкрутства, а вимоги СБУ виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство.

Отже, правові підстави для визнання вимог та включення їх до шостої черги реєстру вимог кредиторів - відсутні.

Зважаючи на встановлені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів вважає, що посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі є безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору. Відтак, скаржник, в порушення вимог ст.ст. 33, 34 ГПК України, не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог та заперечень.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку що ухвала господарського суду Житомирської області від 21.07.2015 року про розгляд грошових вимог Служби безпеки України до Житомирського орендного підприємства теплових мереж "Житомиртеплокомуненерго" в сумі 2841854,56 грн. ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для їх скасування.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-106 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Житомирської області від 21.07.2015 р. у справі № 4/42-Б - залишити без змін, апеляційну скаргу Служби безпеки України - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя Демянчук Ю.Г.

Суддя Крейбух О.Г.

Суддя Юрчук М.І.