ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2015 р. Справа № 914/3433/14

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Костів Т.С.

суддів Марко Р.І.

ОСОБА_1

при секретарі Зошій М.Р.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Український професійний банк, м. Київ, № 01-10/3010 від 28.07.2015 року

на ухвалу господарського суду Львівської області від 13.07.2015 року

у справі № 914/3433/14

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Львівські автобусні заводи, м. Київ,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Будтрансгаз, м. Київ,

третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Публічне акціонерне товариство Український професійний банк, м. Київ,

про: встановлення права власності на обєкти нерухомості.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2-представник на підставі довіреності № б/н від 05.05.2015 року;

від відповідача: не зявився;

від третьої особи: ОСОБА_3-представник на підставі довіреності № б/н від 25.06.2015 року;

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В :

ухвалою господарського суду Львівської області від 13.07.2015 року у справі №914/3433/14 (суддя Щигельська О.І.) заяву Закритого акціонерного товариства Завод комунального транспорту про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Львівській асоціації учасників ринку нерухомості від 04.05.2006 року у справі № 3/10-6/4 задоволено частково. Рішення Постійно діючого третейського суду при Львівській асоціації учасників ринку нерухомості від 04.05.2006р. по справі №3/10-6/4 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Львівські автобусні заводи до Товариства з обмеженою відповідальністю Будтрансгаз про визнанання за позивачем права власності на об'єкти нерухомості, що розташовані за адресою: м.Львів, вул.Стрийська, 45, а саме: насосну станцію 207,30 кв.м.; дільницю ремонту транспортних засобів - 386,10 кв.м.; станцію опресовки автобусів - 3649,80 кв.м.; фарбопідготовчий відділ (корпус) - 2976,10 кв.м.; споруду волочильної дільниці з прибудовою - 1090,00 кв.м.; будівлю головної підстанції (адмін. приміщення) - 216,10 кв.м.; склад арочний МОЦ - 298,30 кв.м.; дільницю перемотки електродвигунів - 752,80 кв.м.; будівлю теплопункту - 25,50 кв.м.; будівлю ЦРП - 240,80 кв.м.; градирню - 223,60 кв.м.; склад для електротранспорту - 1766,80 кв.м.; залізничну рампу з крановою естакадою - 5776,10 кв.м.; локомотивне (тепл.) депо - 235,50 кв.м.; склад №70 309,90 кв.м.; станцію діагностики - 747,20 кв.м.; склад №88 - 2518,70 кв.м.; склад №84 - 520,80 кв.м.; пожежне депо - 527,80 кв.м.; будівлю відділу збуту - 532,80 кв.м.; приміщення відділу збуту (запчастини) - 1534,50 кв.м.; склад збуту - 202,40 кв.м.; будівлю над скважиною №1 (майстерня) - 123,70 кв.м.; будинок над скважиною №2 (конденсаторна) - 91,50 кв.м.; приміщення павільйону - 92,60 кв.м.; залізничну вагу - 14,70 кв.м., прийняте колегією суддів у складі головуючого судді Дутки І.І., суддів Дручека В.С. та Дручека М.С., у місці третейського розгляду: м.Львів, вул.Підвальна, 3, скасувати повністю. У задоволенні решти вимог заяви Закритого акціонерного товариства Завод комунального транспорту відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду Львівської області від 13.07.2015 року у справі № 914/3433/14, Публічне акціонерне товариство Український професійний банк, м. Київ подав апеляційну скаргу.

Зокрема, скаржник у поданій апеляційній скарзі посилається на те, що частина 4 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» встановлює, що у разі державної реєстрації юридичної особи, для якої законом встановлено вимоги щодо формування статутного фонду (статутного або складеного капіталу), крім документів, які передбачені частиною першою цієї статті, додатково подається документ, що підтверджує внесення засновником (засновниками) вкладу (вкладів) до статутного фонду (статутного або складеного капіталу) юридичної особи в розмірі, який встановлено законом. Відповідно до статуту ТОВ «Будтрансгаз», зміни до Статуту (з новим складом учасників та збільшенням розміру статутного капіталу за рахунок майна ЗАТ «ЗКТ») було зареєстровано в реєстрі 25.01.2006 р., отже ЗАТ «ЗКТ» здійснило передачу ТОВ «Будтрансгаз» свого нерухомого майна. Презумпція правомірності володіння майном не спростована. Відтак, спірне майно було законно відчужено до статутного капіталу.

Згідно з п. 6.1.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.201 1 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», перелік підстав, з яких може бути оскаржене та скасоване рішення третейського суду, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі оскарження рішення третейського суду з інших підстав, ніж наведені в частині другій статті 122 ГПК, у прийнятті відповідної скарги слід відмовити з посиланням на частину четверту статті 122 1 і відповідний пункт частини другої статті 1225 ГПК названого Кодексу. Рішення ж Третейського суду від 04.05.2006 р. М 3/10-6/4 як зазначає апелянт не підлягало скасуванню, оскільки жодної із обставин визначених статтею 1225 ГПК України не існує.

На підставі викладеного апелянт просить скасувати ухвалу господарського суду Львівської області від 13.07.2015 р. у справі № 914/3433/14 та постановити ухвалу, якою в задоволенні заяви Закритого акціонерного товариства «Завод комунального транспорту» про скасування рішення постійно діючого Третейського суду при Львівській асоціації учасників ринку нерухомості від 04.05.2006 р. у справі № 3/10-6/4 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівські автобусні заводи» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будтрансгаз» про встановлення права власності на обєкти нерухомості - відмовити.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2015р. справу № 914/3433/14 призначено судді-доповідачу ОСОБА_4 та іншим суддям, які входять до складу колегії, а саме суддям: Марку Р.І. та Желіку М.Б.

Згідно розпорядження голови Львівського апеляційного господарського суду від 14.08.2015 року, у звязку із перебуванням у відпустці судді Желіка М.Б., внесено зміни у склад судової колегії по справі № 914/3433/14, сформувавши її у наступному складі: головуючий суддя Костів Т.С., судді Марко Р.І. та Бойко С.М..

Ухвалами Львівського апеляційного господарського суду від 14.08.2015 р., поновлено пропущений строк на оскарження ухвали в апеляційному порядку, подані скаржником матеріали визнано достатніми для прийняття їх до провадження в апеляційній інстанції, розгляд справи призначено на 25.08.2015 р..

Згідно розпорядження в.о. голови Львівського апеляційного господарського суду від 25.08.2015 року, у звязку із зайнятістю судді Бойко С.М. у складі іншої судової колегії, внесено зміни у склад судової колегії по справі №914/3433/14, сформувавши її у наступному складі: головуючий суддя Костів Т.С., судді Желік М.Б. та Марко Р.І..

Ухвалою суду від 25.08.2015 року розгляд справи відкладався з підстав, викладених у ній.

Сторонам розяснено їх права та обовязки згідно ст.22 ГПК України.

02.09.2015 року на адресу суду надійшла телеграма (вх. №01-14/312/15 від 02.09.2015 року) від апелянта про відкладення розгляду справи, у звязку із неможливістю забезпечити явку повноважного представника в судове засідання.

Представник апелянта згідно довіреності № 101 від 01.08.2015 року - ОСОБА_5 прохання відкласти розгляд справи зазначене у телеграмі підтримала в повному обсязі, у звязку із неможливістю представляти інтереси Публічного акціонерного товариства Український професійний банк, оскільки надана їй довіреність № 101 від 21.08.2015 року діє строком до 28.08.2015 року.

02.09.2015 року представник позивача в судове засідання зявився, надані пояснення в попередньому судовому засіданні підтримав повністю.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, причин неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення представників сторін в попередньому судовому засіданні дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, колегія суддів вважає за можливе вирішення спору в даному судовому засіданні.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне:

як правильно встановив суд першої інстанції, рішенням Постійно діючого третейського суду при Львівській асоціації учасників ринку нерухомості від 04.05.2006р. по справі №3/10-6/4 за позовом ТзОВ Львівські автобусні заводи до ТзОВ Будтрансгаз визнано за позивачем право власності на об'єкти нерухомості, що розташовані за адресою: м.Львів, вул.Стрийська, 45, а саме: насосну станцію 207,30 кв.м.; дільницю ремонту транспортних засобів - 386, 10 кв.м.; станцію опресовки автобусів - 3649,80 кв.м.; фарбопідготовчий відділ (корпус) - 2976,10 кв.м.; споруду волочильної дільниці з прибудовою - 1090,00 кв.м.; будівлю головної підстанції (адмін. приміщення) - 216,10 кв.м.; склад арочний МОЦ - 298,30 кв.м.; дільницю перемотки електродвигунів - 752,80 кв.м.; будівлю теплопункту - 25,50 кв.м.; будівлю ЦРП - 240,80 кв.м.; градирню - 223,60 кв.м.; склад для електротранспорту - 1766,80 кв.м.; залізничну рампу з крановою естакадою - 5776,10 кв.м.; локомотивне (тепл.) депо - 235,50 кв.м.; склад №70 309,90 кв.м.; станцію діагностики - 747,20 кв.м.; склад №88 - 2518,70 кв.м.; склад №84 - 520,80 кв.м.; пожежне депо - 527,80 кв.м.; будівлю відділу збуту - 532,80 кв.м.; приміщення відділу збуту (запчастини) - 1534,50 кв.м.; склад збуту - 202,40 кв.м.; будівлю над скважиною №1 (майстерня) - 123,70 кв.м.; будинок над скважиною №2 (конденсаторна) - 91,50 кв.м.; приміщення павільйону - 92,60 кв.м.; залізничну вагу - 14,70 кв.м. В основу прийнятого рішення покладено висновок третейського суду про те, що дане нерухоме майно передано ТзОВ Львівські автобусні заводи як внесок ТзОВ Будтрансгаз до статутного капіталу товариства.

Звернення ЗАТ Завод комунального транспорту до суду із заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Львівській асоціації учасників ринку нерухомості від 04.05.2006р. у справі №3/10-6/4 обумовлено тим, що зазначене майно належить на праві власності Закритому акціонерному товариству Завод комунального транспорту (до зміни найменування Закрите акціонерне товариство Львівський автомобільний завод), а відтак, рішенням третейського суду вирішено питання про права і обовязки особи, що не брала участі у справі. Про вказане рішення третейського суду заявнику стало відомо після отримання відповіді на запит ліквідатора (арбітражного керуючого) ЗАТ ЗКТ ОСОБА_6 про надання копій правовстановлюючих документів про оформлення ЗАТ Львівський автомобільний завод (після зміни найменування ЗАТ ЗКТ) права власності на будівлі та споруди по вул.Стрийській, 45 у м.Львові. Так Відділом приватизації державного житлового фонду Галицького району Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради листом №150 від 19.08.2014р. заявнику надіслано копії відповідних розпоряджень Сихівської районної адміністрації та свідоцтв про право власності на зазначене нерухоме майно. Після отримання вказаних документів арбітражним керуючим проаналізовано судові рішення щодо вказаного майна. Із рішення господарського суду міста Києва від 10.01.2014р. у справі №914/3998/13 ОСОБА_6 стало відомо про рішення Постійно діючого третейського суду при Львівській асоціації учасників ринку нерухомості від 04.05.2006р. по справі №3/10-6/4 за позовом ТзОВ Львівські автобусні заводи до ТзОВ Будтрансгаз, яким за позивачем визнано право власності на об'єкти нерухомості, що розташовані за адресою: м.Львів, вул.Стрийська, 45, які, як вбачалося із наданих арбітражному керуючому документів, фактично належать ЗАТ ЗКТ на праві власності.

Згідно із ст. 122-5 ГПК України, рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею. Рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо, зокрема, третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі. Відтак, скаржник безпідставно покликається на порушення судом першої інстанції зазначеної норми.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.122-1 ГПК України, сторони, треті особи, а також особи, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, мають право звернутися до господарського суду із заявою про скасування рішення третейського суду. Заява про скасування рішення третейського суду подається до господарського суду за місцем розгляду справи третейським судом сторонами, третіми особами протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, - протягом трьох місяців з дня, коли вони дізналися або повинні були дізнатися про прийняття рішення третейського суду. У ч.3 ст.122-4 ГПК України визначено, що при розгляді справи в судовому засіданні господарський суд встановлює наявність або відсутність підстав для скасування рішення третейського суду.

У відповідності до ст.6 Закону України Про третейські суди в редакції від 14.04.2006р., що діяла на момент розгляду третейським судом вказаної позовної заяви та вирішення вказаної справи, третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком: справ у спорах про визнання недійсними нормативно-правових актів; справ у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб; справ, пов'язаних з державною таємницею; справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів); справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом; справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, державна установа чи організація, казенне підприємство; інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України; справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України.

Враховуючи вищенаведене та зміст Положення про Постійно діючий третейський суд при Львівській асоціації учасників ринку нерухомості та його Регламент в редакціях, затверджених рішенням Загальних Зборів Львівської Асоціації учасників ринку нерухомості протоколом №07 від 09.11.2005р., зареєстрованих Львівським обласним управлінням юстиції, 29.11.2005р. (свідоцтво №2), суд першої інстанції дійшов до підставного висновку, що справа на момент прийняття рішення третейським судом була йому підвідомча. Відповідно до п.1 третейської угоди від 25.04.2006р., підписаної повноважними представниками ТзОВ Львівські автобусні заводи та ТзОВ Будтрансгаз й скріпленої їх печатками, на розгляд Постійно діючого третейського суду при Львівській асоціації учасників ринку нерухомості передано спір, що виник між сторонами про встановлення права власності на нерухоме майно. Відтак, рішення третейського суду прийнято у спорі передбаченому третейською угодою та вирішено питання, що не виходять за межі третейської угоди. Також, третейську угоду не визнано судом недійсною.

Рішення третейського суду прийнято колегією суддів у складі трьох суддів: головуючого судді Дутки І.І., суддів Дручека В.С. та Дручека М.С. До матеріалів третейської справи долучено заяви вказаних осіб, якими підтверджується, що кожен із суддів Постійно діючого третейського суду при Львівській асоціації учасників ринку нерухомості особисто чи опосередковано не заінтересований у результаті розгляду справи; не являються родичами однієї зі сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, не перебувають з цими особами чи сторонами в особливих стосунках; даний спір прямо чи опосередковано не повязаний з виконанням ними службових повноважень, наданих державою; раніше не брали участь як третейський суддя, але були відведені чи заявляли самовідвід, як сторона, представник сторони або в будь-якій іншій якості. Відтак, формування та склад третейського суду, яким прийнято рішення, відповідав вимогам чинного на той час Закону України Про третейський суд.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, на підставі розпоряджень Сихівської районної адміністрації №637 від 21.08.2003р., №846 від 20.10.2003р. та №1037 від 17.12.2003р. заявникові ЗАТ Львівський автомобільний завод передано ряд обєктів нерухомості, зокрема й вказані у резолютивній частині рішення Постійно діючого третейського суду при Львівській асоціації учасників ринку нерухомості від 04.05.2006р. у справі №3/10-6/4, на праві колективної власності. ЗАТ Львівський автомобільний завод належним чином оформлено право власності на вказане майно, що зокрема підтверджується свідоцтвом про право власності №С-00245 на будівлі та споруди від 21.08.2003р. та дублікатом вказаного свідоцтва від 10.10.2005р., свідоцтвом про право власності №С-00274 на обєкт нерухомого майна від 20.10.2003р. та дублікатом вказаного свідоцтва від 10.10.2005р., свідоцтвом про право власності №С-00246 на будівлі та споруди від 21.08.2003р. та дублікатом вказаного свідоцтва від 10.10.2005р., а також свідоцтвом про право власності №С-00304 на будівлі та споруди від 17.12.2003р. та дублікатом вказаного свідоцтва від 10.10.2005р.

Надалі ЗАТ Львівський автомобільний завод передано вищезгадані обєкти нерухомого майна (зокрема насосну станцію; дільницю ремонту транспорту; станцію опресовки автобусів; фарбопідготовчий відділ; споруду волочильної дільниці; будівлю головної підстанції; арочний склад; дільницю перемотки електродвигунів; будівлю теплопункту; будівлю ЦРП; градирню; склад для електротранспорту; рампу залізничну з крановою естакадою; локомотивне депо; залізничну вагу; склад №70; станцію діагностики; склад №88; склад №84; пожежне депо; будівлю відділу збуту; приміщення відділу збуту (запчастини); склад збуту; будинок над скважиною №2 (конденсаторна); будинок над скважиною №1; приміщення павільйону) ТзОВ Будтрансгаз, про що зазначено у п.п.14,15,21-44 переліку об'єктів, переданих ЗАТ Львівський автомобільний завод до статутного капіталу ТзОВ Будтрансгаз.

Так, у протоколі №55 загальних зборів учасників ТзОВ Будтрансгаз в якості внеску ЗАТ Львівський автомобільний завод до статутного капіталу ТзОВ Будтрансгаз зазначено основні засоби виробництва, що входять до цілісного майнового комплексу ЗАТ Львівський автомобільний завод та обєкти незавершеного будівництва ЗАТ Львівський автомобільний завод на загальну суму 87205902,00грн., що становить 99,9865% у статутному фонді товариства, а статутний капітал ТзОВ Будтрансгаз збільшено до 87217702,00грн. Зважаючи на зазначені зміни, загальними зборами учасників ТзОВ Будтрансгаз, 02.10.2005р. затверджено нову редакцію статуту товариства, яку зареєстровано державним реєстратором Печерської районної в м.Києві державної адміністрації 25.10.2005р. за №3005434.

Рішенням зборів учасників ЗАТ Львівський автомобільний завод змінено його назву на ЗАТ Завод комунального транспорту, що оформлено протоколом №5 від 21.12.2005р. Згодом, на підставі протоколу №69 Загальних зборів учасників ТзОВ Будтрансгаз від 06.06.2006р., затверджено нову редакцію Статуту товариства, в якій серед його учасників вказано ЗАТ Завод комунального транспорту із часткою 87205902,00грн., що становить 84,4228 % у статутному фонді товариства. В той же час, Загальними зборами учасників ТзОВ Будтрансгаз прийнято рішення щодо вступу товариства до складу учасників ТзОВ Львівські автобусні заводи з дольовою участю у розмірі не меншому, ніж 75% статутного капіталу ТзОВ Львівські автобусні заводи та передання в якості внеску до статутного капіталу ТзОВ Львівські автобусні заводи майна ТзОВ Будтрансгаз в тому числі, й нерухомого майна, визнання права власності на яке було предметом розгляду третейського суду. Зазначені рішення оформлені протоколом Загальних зборів учасників товариства №61 від 01.02.2006р..

Загальними зборами учасників ТзОВ Львівські автобусні заводи прийнято рішення про прийняття ТзОВ Будтрансгаз до складу учасників ТзОВ Львівські автобусні заводи, оформлене Протоколом № 2 загальних зборів учасників від 01.02.2006р. Із зазначеного протоколу вбачається, що майновим внеском ТзОВ Будтрансгаз до статутного капіталу ТзОВ Львівські автобусні заводи є рухоме та нерухоме майно, серед якого: насосна станція; дільниця ремонту транспорту; станція опресовки автобусів; фарбопідготовчий відділ; споруда волочильної дільниці; будівля головної підстанції; арочний склад; дільниця перемотки електродвигунів; будівля теплопункту; будівля ЦРП; градирню; склад для електротранспорту; рампа залізнична з крановою естакадою; локомотивне депо; залізнична вага; склад №70; станція діагностики; склад №88; склад №84; пожежне депо; будівля відділу збуту; приміщення відділу збуту (запчастини); склад збуту; будинок над скважиною №2 (конденсаторна); будинок над скважиною №1; приміщення павільйону. Передачу зазначених обєктів нерухомого майна до статутного капіталу ТзОВ Львівські автобусні заводи сторони оформили актом прийому-передачі майна від 01.02.2006р.

Спір, у відповідності до позовної заяви, був обумовлений тим, що позивач, будучи власником майна, на момент предявлення позову не зареєстрував право власності на спірне майно з причин відсутності належним чином оформлених правовстановлювальних документів на нерухоме майно, яке мав би передати їм відповідач, тобто ТзОВ Будтрансгаз. Водночас, відповідно до змісту рішення третейського суду, при його винесенні третейським судом не досліджено на якій правовій підставі ТзОВ Будтрансгаз розпорядився вказаним нерухомим майном, передаючи його до статутного капіталу ТзОВ Львівські автобусні заводи, оскільки в матеріалах справи відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності відповідача на таке майно, а в рішенні Постійно діючого третейського суду при Львівській асоціації учасників ринку нерухомості від 04.05.2006р. по справі №3/10-6/4, зокрема зазначено, що третейським судом не приймаються посилання відповідача на те, що він є власником вищевказаними обєктами нерухомості, розташовані за адресою: м.Львів, вул.Стрийська, 45 і які були передані відповідачем до статутного капіталу позивача як обставина, що не доведена відповідачем.

Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі підлягають державній реєстрації. Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно.

Згідно ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до Закону підлягає державній реєстрації, то право власності виникає з моменту такої реєстрації.

Так, в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджували б право власності ТзОВ Будтрансгаз на вказані обєкти нерухомості. Водночас, як вже зазначалось, до матеріалів справи долучено свідоцтво про право власності №С-00245 на будівлі та споруди від 21.08.2003р. та дублікат вказаного свідоцтва від 10.10.2005р., свідоцтво про право власності №С-00274 на обєкт нерухомого майна від 20.10.2003р. та дублікат вказаного свідоцтва від 10.10.2005р., свідоцтво про право власності №С-00246 на будівлі та споруди від 21.08.2003р. та дублікат вказаного свідоцтва від 10.10.2005р., а також свідоцтво про право власності №С-00304 на будівлі та споруди від 17.12.2003р. та дублікат вказаного свідоцтва від 10.10.2005р., якими Сихівською районною адміністрацією Львівської міської ради посвідчено, що ЗАТ Львівський автомобільний завод (після зміни найменування ЗАТ ЗКТ) дійсно належать на праві колективної власності будівлі та споруди, а також обєкт нерухомого майна, що знаходяться за адресою: м.Львів, вул.Стрийська, 45, серед яких і нерухоме майно, право власності на яке встановлено рішенням третейського суду.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов підставного висновку, що при прийнятті рішення третейським судом вирішено питання про права і обовязки особи, яка не брала участь у справі, зокрема щодо права власності ЗАТ ЗКТ на нерухоме майно. Зазначене є безумовною підставою для скасування рішення третейського суду, про що також зазначено в постанові Вищого господарського суду України від 18.05.2015р. по даній справі.

Щодо вимог заявника про повну відмову в задоволенні позовних вимог ТзОВ Львівські автобусні заводи до відповідача ТзОВ Будтрансгаз про встановлення права власності на обєкти нерухомості, суд зазначає, що відповідно до ч.6 ст.122-4 ГПК України, за наслідками розгляду заяви про скасування рішення третейського суду господарський суд має право лише або постановити ухвалу про відмову у задоволенні заяви і залишення рішення третейського суду без змін; або постановити ухвалу про повне або часткове скасування рішення третейського суду. Відтак, у задоволенні вимог заявника в цій частині підставно відмовлено.

У відповідності до ч. 1 ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Однак, у встановленому законом порядку підстави, передбачені у ст. 104 ГПК України для скасування або зміни судового рішення не були доведені суду належними доказами.

Відтак, беручи до уваги наведене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала господарського суду Львівської області від 13.07.2015 р. у справі № 914/3433/14 прийнята на підставі матеріалів справи, у відповідності до норм матеріального та процесуального права, посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, висновків господарського суду Львівської області не спростовують, а відтак, не визнаються такими, що можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст.ст. 1, 21, 33, 43, 49, 99, 101, 103, 104, 105, 106 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд ,

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Український професійний банк, м. Київ, № 01-10/3010 від 28.07.2015 року- залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Львівської області від 13.07.2015 р. у справі № 914/3433/14 без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

3. Матеріали справи скеровуються до господарського суду Львівської області.

Повний текст постанови суду оформлено і підписано відповідно до вимог статті 105 ГПК України 03.09.2015 року.

Головуючий-суддя Костів Т.С.

Суддя Марко Р.І.

Суддя Желік М.Б.