УХВАЛА

02.09.2015№ 910/17908/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В.,

при секретарі судового засідання Грабовській А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

заяву ОСОБА_1, м. Київ, про вжиття заходів до забезпечення позову

у справі № 910/17908/15

за позовом ОСОБА_1

до товариства з обмеженою відповідальністю "Республіканський будинок моделей взуття", м. Київ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне територіальне управління юстиції у місті Києві в особі відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Подільського району Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві, м. Київ,

про визнання недійсними рішення загальних зборів учасників та нової редакції статуту товариства,

за участю представників:

позивача - ОСОБА_2 (довіреність від 02.12.2014 №2755);

відповідача - не з'явився;

третьої особи - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до господарського суду міста Києва з позовом про:

- визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Республіканський будинок моделей взуття" (далі - Товариство), оформленого протоколом від 08.12.2014 № 21, а саме: про затвердження звіту про діяльність виконавчого органу Товариства за період з 2012 по 2014 роки; про прийняття рішення щодо притягнення до майнової відповідальності посадових осіб Товариства; про виключення учасників зі складу Товариства; про перерозподіл часток учасників Товариства; про відкликання директора Товариства; про обрання голови Товариства; про утворення виконавчого органу Товариства; про обрання генерального директора Товариства та членів дирекції Товариства; про обрання голови та членів ревізійної комісії Товариства; про затвердження нової редакції статуту Товариства;

- визнання недійсною нової редакції статуту Товариства, затвердженої рішенням від 08.12.2014 №21 загальних зборів учасників Товариства.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.07.2015 порушено провадження у справі; залучено до участі у справі Головне територіальне управління юстиції у місті Києві в особі відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Подільського району Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві (далі - Відділ) як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Позивачем 13.07.2015 разом з позовною заявою подано суду заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить суд:

заборонити Відділу проводити реєстраційні дії у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (далі - ЄДР) про зміну відомостей у складі засновників (учасників) та про зміну відомостей про розмір статутного капіталу Товариства, окрім дій щодо виконання рішення суду у даній справі, в якій застосовано заходи до забезпечення позову;

заборонити Відділу проводити реєстраційні дії у ЄДР щодо Товариства та реєстраційні дії щодо внесення змін до відомостей про Товариство, які містяться в ЄДР, окрім дій щодо виконання рішення суду у даній справі, в якій застосовано заходи до забезпечення позову;

заборонити Товариству вчиняти дії щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в ЄДР, окрім дій щодо виконання рішення суду у даній справі, в якій застосовано заходи до забезпечення позову;

заборонити Товариству вчиняти дії щодо державної реєстрації змін до статуту Товариства, окрім дій щодо виконання рішення суду у даній справі, в якій застосовано заходи до забезпечення позову;

заборонити Товариству вчиняти дії щодо відчуження будь-яким чином рухомого та нерухомого майна;

накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно Товариства.

Заява мотивована тим, що:

в разі задоволення позовних вимог та визнання недійсним оскаржуваного рішення, виконання рішення господарського суду міста Києва буде здійснюватись в порядку, передбаченому статтею 31 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців»; однак в разі, якщо під час внесення запису про таке судове рішення буде встановлено, що в ЄДР містяться відомості про реєстраційні дії, проведені після реєстраційної дії, стосовно якої прийнято судове рішення щодо скасування її державної реєстрації, державний реєстратор зобов'язаний повідомити про це суд, який прийняв таке судове рішення; в такому випадку, суд приймає додаткове рішення про скасування таких дій; тобто, в разі задоволення позову ОСОБА_1 може виникнути ситуація, за якої фактичне виконання рішення та відновлення становища, яке існувало до незаконного проведення загальних зборів, буде суттєво утруднено у зв'язку з необхідністю прийняття додаткового рішення;

реєстраційні дії щодо Товариства, яке розташоване в Подільському районі міста Києва, вчинятимуться державними реєстраторами Головного територіального управління юстиції в місті Києві; з метою забезпечення реального та швидкого виконання судового рішення необхідно вжити заходи до забезпечення позову шляхом заборони Головному територіальному управлінню юстиції у м. Києві в особі державних реєстраторів Відділу проводити реєстраційні дії в ЄДР.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.08.2015 відкладено розгляд справи на 02.09.2015 у зв'язку з неявкою представників відповідача та третьої особи у судове засідання.

У судовому засіданні 02.09.2015 представник позивача заяву про забезпечення позову підтримав та просив її задовольнити в повному обсязі; представники відповідача та третьої особи не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши наведені у заяві про забезпечення позову доводи, заслухавши пояснення позивача, господарський суд міста Києва дійшов висновку про необхідність часткового задоволення вимог заяви з огляду на таке.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно з частиною першою статті 67 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Такий перелік є вичерпним.

У пункті 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» зазначено, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Господарським судам слід мати на увазі, що наведений у статті 66 ГПК України перелік осіб, які вправі порушувати питання про забезпечення позову, так само як і передбачений статтею 67 ГПК України перелік цих заходів (частини перша і п'ята останньої із зазначених статей), є вичерпними.

Відповідно до частини четвертої статті 67 ГПК України не допускається забезпечення позову у справах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони, зокрема, здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством повноваження.

Як було встановлено, позивач просить суд заборонити Відділу проводити реєстраційні дії в ЄДР про зміну відомостей у складі засновників (учасників) та заборонити Відділу проводити реєстраційні дії в ЄДР щодо Товариства та реєстраційні дії щодо внесення змін до відомостей про Товариство, які містяться в ЄДР.

Однак, вказаний захід забезпечення суперечить чинному законодавству України, оскільки на підставі частини четвертої статті 67 ГПК України Відділ відноситься до органів державної влади, у зв'язку з чим, господарський суд вважає за необхідне відмовити у вказаній частині заяви позивача.

Разом з тим, у пункті 44 постанови пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 №13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» зазначено, що відповідно до змісту статті 67 ГПК України господарські суди, вживаючи заходи до забезпечення позову, зобов'язані точно вказати, які саме дії забороняється вчиняти відповідачу та іншим особам. Господарські суди не вправі забороняти товариству чи його посадовим особам вчиняти будь-які дії. Господарські суди не вправі для забезпечення вимог про визнання недійсним рішення загальних зборів товариства про обрання (переобрання) членів його виконавчого органу вживати заходи до забезпечення позову шляхом заборони відповідним посадовим особам товариства вчиняти будь-які дії, що є перешкоджанням здійсненню товариством господарської діяльності.

Забезпечуючи позов шляхом заборони відповідачеві вчиняти певні дії, господарські суди лише за наявності підстав, передбачених статтею 66 ГПК, вправі заборонити товариству приймати на загальних зборах рішення з конкретних питань, включених до порядку денного, і лише за умови, що ці питання безпосередньо пов'язані з предметом спору. Заходи до забезпечення позову не повинні призводити до фактичної неможливості господарського товариства здійснювати діяльність, а також порушення товариством чинного законодавства (пункт 44 вказаної постанови Верховного Суду України).

Разом з тим, як передбачено частиною дев'ятою статті 67 ГПК України види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами.

З огляду на вказані норми, господарський суд вважає, що вжиття заходів до забезпечення позову шляхом заборони Товариству здійснити дії щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в ЄДР є не адекватними та не обґрунтовані, при цьому господарський суд не вправі заборонити Товариству вчиняти будь-які дії.

Крім того, забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно Товариства не є співвідносним із заявленими позивачем вимогами.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії (пункт 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову»).

При цьому, частиною п'ятою статті 67 ГПК України передбачено, що господарський суд, який розглядає спір про право власності на акції (частки, паї) товариства, може винести ухвалу про забезпечення позову шляхом встановлення заборони на внесення змін до статуту цього товариства в частині зміни розміру статутного капіталу.

На підставі вказаної правової норми та з урахуванням того, що позивач просив суд заборонити Відділу проводити реєстраційні дії у ЄДР про зміну відомостей про розмір статутного капіталу Товариства та про заборону Товариству вчиняти дії щодо державної реєстрації змін до статуту Товариства, господарський суд вважає за необхідне задовольнити заяву в цій частині.

Отже, доводи позивача щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову, окрім тих, що стосуються заборони на внесення змін до статуту Товариства, не є обґрунтованими, а тому відповідна заява підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 66, 67 і 86 ГПК України, господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів до забезпечення позову зі справи №910/17908/15 задовольнити частково.

2. Вжити заходи до забезпечення позову шляхом:

- заборони Головному територіальному управлінню юстиції у місті Києві в особі відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Подільського району Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві (01001, м. Київ, провулок Музейний, 2-Д; ідентифікаційний код 34691374) проводити реєстраційні дії у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про зміну відомостей про розмір статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю "Республіканський будинок моделей взуття" (04070, м. Київ, вул. Братська, 6; ідентифікаційний код 32047377);

- заборони товариству з обмеженою відповідальністю "Республіканський будинок моделей взуття" (04070, м. Київ, вул. Братська, 6; ідентифікаційний код 32047377) вчиняти дії щодо державної реєстрації змін до статуту товариства з обмеженою відповідальністю "Республіканський будинок моделей взуття".

3. У задоволенні решти вимог заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів до забезпечення позову зі справи №910/17908/15 відмовити.

4. Боржниками за даною ухвалою є: товариство з обмеженою відповідальністю "Республіканський будинок моделей взуття" (04070, м. Київ, вул. Братська, 6; ідентифікаційний код 32047377) та Головне територіальне управління юстиції у місті Києві (01001, м. Київ, провулок Музейний, 2-Д; ідентифікаційний код 34691374) в особі відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Подільського району Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві (04071, м. Київ, вул. Костянтинівська/Хорива, 9/6).

5. Стягувачем за даною ухвалою є ОСОБА_1 (місце проживання: 04080, АДРЕСА_1; поштова адреса: 01011, АДРЕСА_2; реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків НОМЕР_1).

6. Дана ухвала підлягає обов'язковому виконанню на всій території України з моменту її винесення, а саме з 02.09.2015.

7. Строк пред'явлення даної ухвали до виконання складає один рік з моменту її винесення, тобто до 02.09.2016.

Ухвалу може бути оскаржено у встановленому законодавством України порядку.

Суддя О. Марченко