ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

31.08.15р. Справа № 904/6348/15

За позовом Прокурора м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в інтересах держави Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, м. Київ, в особі позивача: Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Житлового кооперативу "РУДОРЕМОНТНИК", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення 287 012,58 грн.

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

прокурор: Шайтанова М.Г.(посв. № 032056 від 11.02.2015)

від позивача: ОСОБА_1 - представник (дов. № 1467/01 від 01.04.2015)

від відповідача: ОСОБА_2 - голова кооперативу

вільний слухач: ОСОБА_3

СУТЬ СПОРУ:

Прокурор м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в інтересах держави Міністерства енергетики та вугільної промисловості України в особі позивача: Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" звернувся до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Житлового кооперативу "РУДОРЕМОНТНИК" про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 634 від 24.10.2013 в розмірі 287 012,58 грн., з яких: 197 753,24 грн. основний борг, 36 039,28 грн. інфляційні витрати, 1 919,62 грн. 3% річних, 37 457,73 грн. пеня та 13 842,71 грн. штраф.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 634 від 24.10.2013, в частині повного та своєчасного розрахунку за надані послуги за період з грудня 2014 по квітень 2015.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 20.07.2015 порушено провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні на 03.08.2015.

03.08.2015 представник відповідача подав заяву про розстрочку виконання рішення на 6 місяців у зв'язку з тяжким фінансовим становищем.

03.08.2015 представник відповідача подав письмові пояснення, в яких зазначає, що сума основного боргу у розмірі 197 753,24 грн. визнає та просить суд зменшити розмір штрафних санкцій на 90%.

У межах строків передбачених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладався з 03.08.2015 на 31.08.2015.

12.08.2015 Міністерство енергетики та вугільної промисловості України надіслало до господарського суду Дніпропетровської області письмові пояснення, в яких просить суд задовольнити позовні вимоги прокурора.

Згідно зі статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 21.04.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення прокурора та представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

24.10.2013 між Державним підприємством "Криворізька теплоцентраль" (теплопостачальна організація, продавець) та Житловим кооперативом "РУДОРЕМОНТНИК" (споживач, покупець) укладено договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 634 (а.с.11).

Відповідно до пункту 1.1 договору теплопостачальна організація - продавець бере на себе зобов'язання постачати споживачеві - покупцю теплову енергію в гарячій воді у потрібних йому обсягах, а споживач - покупець зобов'язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Пунктом 2.1 договору встановлено, що теплова енергія постачається споживачу-покупцю в обсягах згідно з додатком 1 до цього договору в гарячій воді на такі потреби:

- опалення та вентиляцію - в період опалювального періоду,

- гаряче водопостачання - протягом року.

На виконання умов договору позивачем надано відповідачу послуги з теплопостачання в гарячій воді за період з грудня 2014 по квітень 2015 на загальну суму 242 049,14 грн., що підтверджується підписаними сторонами актами здачі-прийняття робіт (надання послуг):

- № 7408 від 31.12.2014 на суму 61 995,90 грн.;

- № 1068 від 31.01.2015 на суму 66 631,60 грн.;

- № 1297 від 28.02.2015 на суму 49 579,15 грн.;

- № 2521 від 31.03.2015 на суму 42 819,68 грн.;

- № 3634 від 29.04.2015 на суму 10 454,10 грн.;

- № 3790 від 30.04.2015 на суму 10 568,71 грн. (а.с.25-30).

Згідно з пунктом 6.1 договору розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться в грошовій формі, відповідно до встановлених тарифів.

Пунктом 6.3 договору передбачено, що оплата за теплову енергію здійснюється споживачем-покупцем виключно грошовими коштами відповідно до встановлених тарифів шляхом 30 відсоткової попередньої оплати вартості планових обсягів споживання теплової енергії за 5 днів до початку здійснення споживання; решта 70 відсотків вартості планових обсягів споживання теплової енергії сплачується споживачем-покупцем протягом місяця споживання теплової енергії. Кошти, які надійшли від покупця, будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором.

Остаточний розрахунок за фактично спожиту теплову енергію здійснюється до 20-го числа місяця наступного за місяцем споживання теплової енергії.

Тариф на постачання теплової енергії з 01.10.2011 складає 256,25 грн. за 1 Гкал з ПДВ.

Відповідач частково оплатив поставлену теплову енергію на суму 44 295,90 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем становить 197 753,24 грн.

Відповідачем суму боргу у розмірі 197 753,24 грн. не оплачено, що і є причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення господарський суд виходив з наступного.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 6.3 договору, строк оплати за надані послуги є таким, що настав.

Станом на час розгляду справи доказів сплати заборгованості у повному обсязі від представників сторін не надійшло.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 197 753,24 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 Цивільного кодексу України зазначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштiв сплачують на користь одержувачiв цих коштiв за прострочку платежу пеню в розмiрi, що встановлюється за згодою сторiн.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до пункту 7.2.7 договору за порушення строків оплати за отриману теплову енергію стягується пеня у розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ, за які допущено прострочення за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної суми.

У звязку з тим, що відповідач прострочив виконання грошового зобовязання, позивачем нараховано пеню за період з 21.01.2015 по 14.07.2015 у сумі 37 457,73 грн. та штраф у сумі 13 842,71 грн.

Перевіривши розрахунок позивача (а.с.10), судом встановлено, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 37 457,73 грн. та штрафу у розмірі 13 842,71 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того, позивачем нараховано відповідачу 3 % річних за період з 21.01.2015 по 14.07.2015 у сумі 1 919,62 грн. та інфляційні втрати за період лютий-червень 2015 у сумі 36 039,28 грн.

Перевіривши розрахунок позивача (а.с.10), судом встановлено, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3 % річних у сумі 1 919,62 грн. та інфляційних втрат у сумі 36 039,28 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

В ході судового розгляду відповідач подав заяву про розстрочку виконання рішення суду на 6 місяців та заяву, в якій просить суд зменшити розмір штрафних санкцій на 90 %.

Заяви обґрунтовані тим, що відповідач знаходиться у тяжкому фінансовому становищі та розрахунковий рахунок відповідача було арештовано, тому оплату поточних платежів проводити було не можливо.

Відповідно до пункту 3 та 6 статті 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право: зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання; відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, господарський суд не вбачає підстав для задоволення заяви відповідача про розстрочку виконання рішення та про зменшення суми штрафних санкцій, оскільки доказів на підтвердження доводів, викладених в заяві відповідач не надав.

Крім того, обставина, на яку посилається відповідач є звичайною обставиною при веденні господарської діяльності відповідачем, яку він здійснює на свій ризик. Оскільки, позивач та відповідач знаходяться в рівних економічних умовах при здійсненні своєї господарської діяльності, зменшення суми пені та розстрочення виконання рішення призведе до надання переваг відповідачу у порівнянні з позивачем за відсутності для цього підстав.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, при задоволені позову судові витрати у справі покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82 85, 115 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Житлового кооперативу "РУДОРЕМОНТНИК" (50096, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Ватутіна, 53а; ідентифікаційний код 06951630) на користь Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" (50014, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, 1; ідентифікаційний код 00130850) - 197 753,24 грн. основний борг, 36 039,28 грн. інфляційні втрати, 1 919,62 грн. 3% річних, 37 457,73 грн. пеню, 13 842,71 грн. штраф, про що видати наказ.

Стягнути з Житлового кооперативу "РУДОРЕМОНТНИК" (50096, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Ватутіна, 53а; ідентифікаційний код 06951630) до спеціального фонду Державного бюджету України (одержувач: Управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області, , рахунок № 3005 в ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області, МФО 805012, КБКД 22030001, код ЄДРПОУ господарського суду Дніпропетровської області 03499891) 5 740,25 грн. судовий збір, про що видати наказ.

У задоволенні заяви Житлового кооперативу "РУДОРЕМОНТНИК" про розстрочку виконання рішення відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 07.09.2015

Суддя ОСОБА_4