ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"25" серпня 2015 р.Справа № Б-39/02-09

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Савченко А.А.

суддя Міньковський С.В.

суддя Кононова О.В.

при секретарі судового засідання Єгоровій О.І.

розглянувши матеріали справи

за заявою ТОВ "ТД "ІТРЗ", м. Харків
про визнання банкрутом ВАТ "ОСОБА_2 тепловозоремонтний завод" м. Ізюм

за участю :

представника кредитора УПФУ в ОСОБА_2 районі - ОСОБА_3, довіреність № 2038/17-14 від 19.01.2015 р.;

представника кредитора ПАТ "Мегабанк" - ОСОБА_4, довіреність № 13/690/14д від 16.12.2014 р.;

представника кредитора ОСОБА_2 ОДПІ - ОСОБА_5, дов. № 789/10/20-14-021 від 04.08.2015 р.;

представника боржника ВАТ "ІТРЗ" - ОСОБА_6 (без належним чином оформлених повноважень);

ліквідатора - ОСОБА_7, свідоцтво № 1282 від 25.06.2013 р.;

представника державного органу з питань банкрутства - ОСОБА_8, довіреність № 32 від 10.04.2015 р.

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Харківської області від 03.12.2014р. припинено процедуру санації ВАТ "ОСОБА_2 тепловозоремонтний завод", припинено повноваження керуючого санацією боржника - ОСОБА_7, визнано ВАТ "ОСОБА_2 тепловозоремонтний завод" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором ВАТ "ОСОБА_2 тепловозоремонтний завод" призначено арбітражного керуючого ОСОБА_7, якого зобовязано в строк до 03.12.2015 року виконати ліквідаційну процедуру та надати суду обґрунтований звіт про виконану роботу, ліквідаційний баланс, а також всі докази, що свідчать про виконання ліквідаційної процедури.

05.12.2014р. на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України здійснено оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

04 серпня 2015 року до суду надійшла заява ОСОБА_9 з грошовими вимогами до боржника (вх. №31050) на загальну суму 64253,80грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.08.2015р. прийнято та призначено заяву ОСОБА_9 з грошовими вимогами до боржника (вх. №31050) до розгляду в судовому засіданні на "20" серпня 2015 р. о(об) 12:00, зобовязано заявника надати до суду належним чином засвідчені копії рішень суду та судових наказів в обгрунтування заявлених вимог, довідку про розмір заборгованості з заробітної плати; зобовязано ліквідатора надати до суду повідомлення про результати розгляду грошових вимог, його правове обгрунтування, з наданням необхідних доказів, довідку про розмір заборгованості з заробітної плати ОСОБА_9 та врахування її при розгляді заяви з грошовими вимогами.

19 серпня 2015 року до суду надійшло повідомлення ліквідатора про результати розгляду заяви ОСОБА_9 з грошовими вимогами до боржника, в якому наведено розрахунок нарахувань ОСОБА_9 за період з 13.01.2009р. по 18.08.2015р. та зазначено про відмову у визнанні цих вимог з підстав того, що включення до реєстру вимог кредиторів вимог працівників персонально Законом не передбачено.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.08.2015р. відкладено розгляд заяви ОСОБА_9 з грошовими вимогами до боржника (вх. №31050) на "25" серпня 2015 р. о(об) 12:10, зобовязано заявника надати до суду належним чином засвідчені копії рішень суду та судових наказів в обгрунтування заявлених вимог, довідку про розмір заборгованості з заробітної плати; зобовязано ліквідатора надати до суду письмові дані щодо розміру заборгованості з заробітної плати ОСОБА_9, в тому числі заявленої до включення до реєстру, її складових частин, періоду нарахування, з урахуванням судових наказів №623/1032/14-ц від 15.04.14р., №623/1321/14-ц від12.05.14р., №623/3425/13-ц від 02.10.13р., №623/517/13-ц від 28.02.13р., та зазначенням розміру вимог, які вже включено до реєстру вимог кредиторів, затвердженого ухвалою суду від 09.03.2011р.

Ліквідатор в судовому засіданні стосовно заяви ОСОБА_9 повідомив, що за цим працівником обліковується заборгованість в сумі 60698,04грн., з яких 56355,48грн. заборгованість по заробітній платі та 4342,56 грн. заборгованість по компенсації, та те, що заявнику за період з листопада 2009 року по січень 2014 року здійснювались виплати, в тому числі за судовими наказами, але належних письмових доказів сплати ОСОБА_9 заявленої до включення до реєстру вимог кредиторів суми в розмірі 64253,80 грн., яку було стягнуто на його користь на підставі судових наказів, ліквідатор до суду не надав. В судовому засіданні зазначив про визнання цієї суми та неможливість надання доказів її погашення у встановленому законом порядку в процесі виконання судового рішення.

Судова колегія, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, в тому числі і надане ліквідатором письмове повідомлення, довідку про розмір заборгованості заявника та відомості про перерахування заробітної плати, встановила наступне.

Постановою господарського суду Харківської області від 03.12.2014р. припинено процедуру санації ВАТ "ОСОБА_2 тепловозоремонтний завод", припинено повноваження керуючого санацією боржника - ОСОБА_7, визнано ВАТ "ОСОБА_2 тепловозоремонтний завод" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

05.12.2014р. на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України здійснено оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Відповідно до ст.1 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання боржника банкрутом в редакції Закону України № 4212 -VI від 22.12.2011 року (далі - Закон про банкрутство) поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство. Право кредиторів за вимогами щодо виплати заробітної плати подавати письмові заяви до господарського суду передбачено ч.3 ст.23 Закону про банкрутство.

У відповідності до ч.8 цієї статті поточні кредитори з вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство, можуть предявити такі вимоги після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. До визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Відповідно до ч.1 ст.38 Закону про банкрутство вимоги за зобовязаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть предявлятися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі. На вимоги кредиторів щодо виплати заробітної плати відповідне правило не поширюється.

З матеріалів справи вбачається, що згідно судових наказів №623/1032/14-ц від 15.04.14р., №623/1321/14-ц від12.05.14р., №623/3425/13-ц від 02.10.13р., №623/517/13-ц від 28.02.13р., ВАТ "ІТРЗ" має заборгованість перед ОСОБА_9 в загальній сумі 64253,80грн., з яких 59911,24грн. заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі, та 4342,56грн. заборгованість по нарахованій, але не виплаченій компенсації по заробітній платі.

Ліквідатором не подано до суду належних письмових доказів на підтвердження погашення заявленої до включення до реєстру вимог кредиторів суми в розмірі 64253,80грн. та відсутності заборгованості у зазначеному розмірі. Будь-які первинні документи, що мали б свідчити про виконання судового рішення та погашення заборгованості з заробітної плати ОСОБА_9 у матеріалах справи відсутні. Подані ліквідатором документи є суперечливими, містять протиріччя та не є належними доказами відсутності боргу в сумі 64253,80грн., заявленого до включення до реєстру вимог кредиторів ВАТ "ОСОБА_2 тепловозоремонтний завод".

Згідно з частиною третьою статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

У відповідності до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд вважає, що подані ліквідатором докази не є належними і достатніми, оскільки не підтверджують погашення заявнику суми в розмірі 64253,80грн., з яких 59911,24грн. заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі, та 4342,56грн. заборгованість по нарахованій, але не виплаченій компенсації по заробітній платі.

Згідно з ч.1 ст. 45 Закону про банкрутство визначено, що кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цією статтею. При цьому:

1) у першу чергу задовольняються:

вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати перед працюючими та звільненими працівниками банкрута, грошові компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у зв'язку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обов'язків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії для працівників, що направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, що направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), а також вихідної допомоги, належної працівникам у зв'язку з припиненням трудових відносин та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі.

Відповідно до ст. 94 Кодексу законів про працю України, ч.1 ст. 1 Закону України "Про оплату праці", заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник, або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ст. 2 Закону України "Про оплату праці" структура заробітної плати складає основну, додаткову заробітну плату та інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобов'язання. Це компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується у розмірі середнього заробітку. Отже, виплата за час затримки розрахунку при звільненні, повязана з трудовими правовідносинами, є оплатою праці та ці нарахування слід віднести до структури заробітної плати.

Враховуючи, що вимоги ОСОБА_9 підтверджені належними та допустимими доказами, відповідають вимогам чинного законодавства, суд вважає за необхідне визнати вимоги ОСОБА_9 у розмірі 64253,80грн. та включити їх до 1 черги задоволення вимог кредиторів боржника.

Керуючись ст. ст. 23, 38, 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. ч.1 ст. 1, ст. 2 Закону України "Про оплату праці", ст.ст. 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України, ст. 86 ГПК України,

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву ОСОБА_9 з грошовими вимогами до боржника (вх. №31050).

Визнати вимоги ОСОБА_9 у розмірі 64253,80грн. (1 черга задоволення вимог кредиторів боржника).

Ухвалу направити ліквідатору, заявнику, боржнику.

Головуючий суддя Суддя Суддя ОСОБА_10 ОСОБА_1 ОСОБА_11