ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.15 Справа№ 914/2232/15

За позовом: Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», м. Дніпропетровськ

до відповідача: Приватного підприємства «Жавель», м. Львів

про стягнення 20875, 03 грн.

Суддя Мороз Н.В.

При секретарі М.Потикевич

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1

Від відповідача: н/з

Суть спору:

Позовну заяву подано Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», м. Дніпропетровськ до Приватного підприємства «Жавель», м. Львів про стягнення 20875,03 грн.

Ухвалою господарського суду від 10.07.2015р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 28.07.2015р.

Для обєктивного та всестороннього вирішення спору, зясування всіх обставин справи, 28.07.2015р. та 18.08.2015р. розгляд справи відкладався з підстав, викладених у відповідних ухвалах суду.

В судове засідання 03.09.2015р. представник позивача зявився, ствердив, що 07.02.2014р. відповідач через систему інтернет-клієнт-банкінг приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг та ОСОБА_2 банку, що розміщені на офіційному сайті позивача та які разом із заявою відповідача складають договір банківського обслуговування від 07.02.2014р., на виконання умов якого банком встановлено відповідачу кредитний ліміт на поточний рахунок в електронному вигляді через встановлені засоби електронного звязку банку і клієнта. Зазначив, що доказами надання позивачем відповідачеві кредитних коштів та їх несвоєчасного повернення є банківські виписки по рахункам, зокрема доказом використання кредитних коштів в межах кредитного ліміту є банківська виписка з 07.02.2014р. по 29.04.2015р. Крім того, повідомив, що заборгованість відповідача перед позивачем зростає, повного чи часткового погашення заборгованості за час розгляду судом справи не відбулося. Позовні вимоги підтримав з підстав, наведених в позовній заяві, позов просить задоволити.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання не забезпечив, причин неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Вимог ухвал суду від 10.07.2015р., 28.07.2015р. та 18.08.2015р. відповідач не виконав, відзиву на позов не подав.

Згідно витягу з ДП «Інформаційно-ресурсний центр», поданого позивачем на виконання вимог ухвали суду, приватне підприємство «Жавель» зареєстроване за адресою: 79018, АДРЕСА_1, куди і скеровувались ухвали господарського суду від 10.07.2015р., 28.07.2015р. та 18.08.2015р. рекомендованими листами з повідомленням про вручення, котрі повернуті з відміткою про вручення та з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Згідно приписів п.3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011р. №18, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відтак, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача або його представника та за відсутності його відзиву на позов, в порядку ст.75 ГПК України, за наявними у справі доказами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважного представника позивача, оцінивши подані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

07.02.2014р. Приватне підприємство «Жавель» (відповідач) через систему інтернет клієнт банкінг шляхом накладення електронного цифрового підпису у системі інтернет клієнт банкінг Приват 24 та підписавши заяву приєдналось до Умов та правил надання банківських послуг, ОСОБА_2, що розміщені в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua, які разом складають договір банківського обслуговування № б/н від 07.02.2014р., та взяло на себе зобов'язання виконувати умови договору.

Згідно заяви від 07.02.2014р. ПП «Жавель» відкрито поточний рахунок №4219.

Умовами заяви від 07.02.2014р. передбачено, що банк, за наявності вільних грошових ресурсів здійснює обслуговування кредитного ліміту на вказаному рахунку клієнта за рахунок кредитних коштів у межах ліміту, про розмір якого банк повідомляє клієнту на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного звязку банку та клієнта. Порядок встановлення, зміни ліміту, погашення заборгованості та розмір відсоткової ставки за користування кредитним лімітом регламентуються Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, що розміщені в мережі інтернет на сайті www.privatbank.ua, які разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування.

Відповідачу було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок №4219, в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших), що визначено і врегульовано "Умовами та правилами надання банківських послуг".

Відповідно до п.3.2.1.1.16. Витягу із «Умов та правил надання банківських послуг», при укладанні договорів і угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання клієнта до «Умов і правил надання банківських послуг» (або у формі «заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк /інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі), банк і клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронно - цифрового підпису та / або підтвердження через пароль, спрямований банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Відповідно до п. 3.2.1.1.1. умов, кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту. Технікоекономічне обґрунтування кредиту фінансування поточної діяльності. Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банку та клієнта. ОСОБА_2 здійснює обслуговування ліміту клієнта, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку клієнта, при наявності вільних грошових ресурсів, за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, шляхом дебатування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо.

Згідно п.3.2.1.1.3. умов, кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта щодо його повернення, сплаті відсотків та винагороди.

Відповідно до п.3.2.1.1.8 умов, проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до Умов і правил надання банківських послуг (або у формі Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі ).

Пункт 3.2.1.1.6. умов встановлює, що ліміт може бути змінений банком в односторонньому порядку, передбаченому умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами банку. Підписавши угоду, клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших).

Згідно розділу 3.2.1.4. умов, встановлено порядок розрахунків, а саме п.3.2.1.4.1. встановлено, за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт сплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом (диференційована процентна ставка).

У відповідності до п.3.2.1.4.1.1. умов, розрахунок відсотків за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат до 25-го числа поточного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 1-го до 20-го (включно) числа поточного місяця або до 25-го числа наступного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 21-го до кінцевого числа поточного місяця (далі - «період, в який дебетове сальдо підлягає обнуленню»), розрахунок відсотків проводиться за процентною ставкою у розмірі, 0 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

Пунктом 3.2.1.4.1.2. визначено, у випадку необнулювання дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулюванню, на протязі 90 днів з кінцевої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулюванню, клієнт сплачує банку за користування кредитом відсотки в розмірі 36 % річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулюванню.

Відповідно до п.3.2.1.4.1.3. умов, у разі непогашення кредиту впродовж 90 днів* з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 91-го* дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань клієнт сплачує банку відсотки за користуванням кредитом у розмірі 56 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права банку на встановлення іншого терміну повернення кредиту, передбаченого Умовами та правилами надання Банківських послуг, клієнт сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення, виходячи з 360 днів у році. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язань. Непогашенням кредиту є не виникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня (п. 3.2.1.4.1.4.).

Крім того, відповідно до п. 3.2.1.4.4. умов передбачено, що клієнт сплачує банку винагороду за використання ліміту у відповідності до п.п. 3.2.1.1.6., 3.2.1.2.3.2., 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9 % від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг.

Згідно п. 3.2.1.2.3.4. умов, банк на свій розсуд має право при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбаченого умовами, змінити умови кредитування - вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за кредитом в повному обсязі.

Пунктом 3.2.1.5.1 умов встановлена відповідальність, а саме при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених умовами п.п.3.2.1.2.2.2, 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 3.2.1.1.8, 3.2.1.2.2.3, 3.2.1.2.3.4, винагороди, передбаченої п.п.3.2.1.2.2, 3.2.1.4.4, 3.2.1.4.5, 3.2.1.4.6 клієнт сплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, клієнт сплачує банку пеню у розмірі, зазначеному в п. 3.2.1.4.1.3. від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.

Погашення кредиту, сплата відсотків здійснюється у валюті кредиту. Погашення винагороди, неустойки здійснюються в гривні (п.3.2.1.4.8. умов).

Згідно п. 3.2.1.4.9. умов, розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати.

У відповідності до п. 3.2.1.4.10. умов, зобов'язання, при реалізації банком права на стягнення неустойки, виконуються в такій послідовності: кошти отримані від клієнта, а також від інших уповноважених органів / осіб, для погашення заборгованості, насамперед направляються для відшкодування витрат/ збитків банку згідно з п. п. 3.2.1.2.2.16, 3.2.1.2.3.15, далі для погашення неустойки згідно розділу 5 цього розділу «Умов та правил надання банківських послуг», далі - простроченого винагороди, далі - винагороди, далі - прострочених відсотків, далі - відсотків, далі - простроченого кредиту, далі - кредиту. Остаточне погашення заборгованості виконується не пізніше дати, зазначеної в п. 3.2.1.1.8. При несплаті винагороди, відсотків у відповідні їм дати сплати, вони вважаються простроченими. Під реалізацією права банку щодо стягнення неустойки згідно з розділом Відповідальність Сторін" цим Умов сторони погодили дії банку з розподілу грошей, отриманих від позичальника для погашення заборгованості, відповідно до черговості погашення заборгованості, зазначеної в цьому пункті Умов. При цьому. сторони погодили, що додаткові вимога до позичальника, з реалізації банком свого права щодо стягнення неустойки, не потрібні.

Таким чином, позивач взяті на себе зобовязання виконав надавши відповідачу кредитний ліміт в розмірі 10700,00 грн., що підтверджується випискою з банку по рахунку ПП «Жавель» за період з 07.02.2014р. по 29.04.2015р. та довідкою про розміри встановлених кредитних лімітів №08.7.0.0.0/53 від 11.06.2015р. (в матеріалах справи).

З метою досудового врегулювання спору, позивач надсилав на адресу відповідача претензію від 21.04.2015р. вих. №0209LVC1O003 з вимогою про погашення заборгованості яка станом на 21.04.2015р. становила: 10700,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 5790,32 грн. заборгованість за відсотками, 674,10 грн. заборгованість по комісії та 3339,39 грн. пеня (докази надсилання претензії на адресу відповідача в матеріалах справи). Проте, дана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, отримані кошти не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на день розгляду справи не погашена та становить 10700,00 грн. - заборгованість за кредитом, 5923, 48 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 674,10 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом.

Позивачем в підтвердження позовних вимог, долучено до матеріалів справи виписку по рахунку відповідача за період з 07.02.2014р. по 29.04.2015р. якою підтверджується заборгованості за тілом кредиту, а також виписку по рахунку ПП «Жавель» за період з 07.02.2014р. по 29.04.2015р. з відображенням руху коштів по рахунку відповідача, якою підтверджується надання кредитних коштів та користування кредитними коштами, чим підтверджено обставини, на яких ґрунтується вимога позивача про стягнення заборгованості за кредитом. Доказів зворотнього суду не надано.

Крім того, сума нарахованих процентів за користування кредитними коштами підтверджується випискою з банку за період з 07.02.2014р. по 29.04.2015р. та розрахунком заборгованості. Заборгованість по комісії за користування кредитом підтверджується випискою з банку за період з 07.02.2014р. по 29.04.2015р. та розрахунком заборгованості станом на 29.04.2015р. (в матеріалах справи).

Згідно п. п.3.2.1.5.1, 3.2.1.5.4 умов, за несвоєчасне виконання зобов'язання позивачем нараховано відповідачу пеню в розмірі 3577,45 грн.

Відповідно до п.6 статті 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Умовами надання банківських послуг встановлено інший порядок нарахування пені, ніж встановлено законом, а саме, нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбаченої п.п. 3.2.1.5.1., 3.2.1.5.2., 3.2.1.5.3, здійснюється протягом 3 (трьох) років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано клієнтом (п. 3.2.1.5.4 умов).

Позовна давність до вимог про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів встановлюється сторонами тривалістю 5 років (п. 3.2.1.5.7. умов).

У відповідності до ст. 343 ГК України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Аналогічна позиція викладена в п. 2.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17.12.2013р. №14 згідно якої, за приписом статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

Відтак, позивачем правомірно нараховано відповідачу пеню згідно п.п.3.2.1.5.1, 3.2.1.5.4 умов в розмірі 3577,45 грн. (виписка за період 07.02.2014р. по 29.04.2015р. та розрахунок заборгованості в матеріалах справи).

Згідно ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст.174 ГК України, однією з підстав виникнення господарського зобовязання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до умов ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Згідно ч.1. ст. 627 ЦК України визначено, відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України передбачено, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

У відповідності з ч.2. ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі авторизації кредитної угоди в системі інтернет клієнт-банк шляхом підписання заяви з накладенням електронного цифрового підпису у системі інтернет клієнт-банкінг Приват 24 від 07.02.2014р.

Згідно вимог ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки). Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб'єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.

Згідно ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 1067 ЦК України встановлено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. ОСОБА_2 зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам.

Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як випливає з матеріалів справи та зі змісту Умов та правил надання банківських послуг, відповідач через систему інтернет клієнт банкінг шляхом накладення електронного цифрового підпису у системі інтернет клієнт банкінгу Приват 24 підписавши заяву приєднався до Умов та правил надання банківських послуг, ОСОБА_2, що розміщені в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua, які разом складають договір банківського обслуговування № б/н від 07.02.2014р., та взяв на себе зобов'язання виконувати умови договору.

Таким чином, виходячи з аналізу законодавчих норм, суд дійшов висновку, що договір укладений 07.02.2014р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та ПП «Жавель» шляхом приєднання, за своєю правовою природою є змішаним договором банківського рахунку та кредитного договору.

Суд додатково зазначає, що листом Національного ОСОБА_2 України від 06.09.2011р. №11-219/3984-10558 розяснено, що чинним законодавством України не передбачено обовязок клієнта банку при укладенні ним кредитного договору окремо укладати договір про відкриття поточного рахунку, отже відповідно до «Умов та правил надання банківських послуг», ОСОБА_2 банку відповідач з позивачем уклали договір банківського обслуговування №б/н від 19.07.2012р. шляхом реєстрації в мережі Інтернет у системі клієнт банк, що розміщені на сайті http://privatbank.ua. У відповідності до листа Міністерства фінансів України від 09.12.2003р. №31-04200-30-5/7021 затверджено схему відображення кредиту «овердрафту», а саме: кредитове сальдо поточного рахунку, що утворюється за позикою «овердрафт» відбувається на підставі виписки банку за кредитом рахунку. Відтак, доказами виконання договору, надання позивачем кредитних коштів відповідачеві та їх несвоєчасного повернення є банківські виписки по рахункам відповідача.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За умовами ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

В силу ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п.6 ст.231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, які визначаються обліковою ставкою НБУ за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статей 33, 38 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 4-3 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що матеріалами справи підтверджено невиконання відповідачем своїх зобовязань, відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, не надано суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судових засідань, а відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

З огляду на те, що спір виник з вини відповідача, судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на останнього.

Керуючись ст.ст. 11, 526, 530, 599, 610, 612, 633, 634, 639, 1054, 1067 ЦК України, ст.ст. 174, 193, 216, 231, 232 ГК України, ст.ст. 43, 32, 33, 49, 75, 82, 84, 85, 116, 117 ГПК України, господарський суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Жавель», АДРЕСА_2 () на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50 () 10700,00 грн. заборгованість за кредитом, 5923,48 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3577,45 грн. - пені, 674,10 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом та 1827,00 грн. судового збору.

3. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

Рішення складено 08.09.2015р.

Суддя Мороз Н.В.