ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2015 р. Справа № 907/809/15

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого-судді Бойко С.М.,

суддів Бонк Т. Б.,

Якімець Г. Г.

при секретарі Фіна Н.,

за участю представників:

від позивача Довбака О. С.

від відповідача 1 ОСОБА_3

від відповідача2 не зявився

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

на ухвалу господарського суду Закарпатської області від 28.07.2015 року

про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим документом наказом №907/870/14, виданого 15.05.2015 господарським судом Закарпатської області

за заявою: Підприємства обєднання громадян експлуатаційно - виробничого підприємства „Учбово-спортивна база Закарпаття Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства „Колос агропромислового комплексу України

у справі № 907/809/15

за позовом Підприємства обєднання громадян експлуатаційно - виробничого підприємства „Учбово-спортивна база Закарпаття Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства „Колос агропромислового комплексу України, м. Берегово

до відповідача 1 Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, м. Мукачево

до відповідача 2 Товариства з обмеженою відповідальністю „МБК - 2009, с. Зняцево, Мукачівський район

про стягнення 527114,48 грн., зобовязання знести улаштовану за договором ген підряду надбудову другого поверху та привести будівлю в попередній стан

ВСТАНОВИВ:

ухвалою господарського суду Закарпатської області від 28.07.2015 року в справі № 907/809/15 заяву підприємства обєднання громадян експлуатаційно - виробничого підприємства „Учбово-спортивна база Закарпаття Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства „Колос агропромислового комплексу України задоволено. До набрання законної сили рішенням суду у даній справі вжито заходи до забезпечення позову, а саме, зупинено стягнення за виконавчим документом наказом №907/870/14, виданого 15.05.2015 господарським судом Закарпатської області, що знаходиться на примусовому виконані у відділі ДВС Берегівського районного управління юстиції (ВП №47602724).

При винесені даної ухвали, суд першої інстанції вказав, що у випадку задоволення позову необхідно буде повернути суму стягнуту на виконання наказу господарського суду в справі №907/870/14, тому вимога про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим документом наказом №907/870/14 є підставною та підлягає до задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач просить ухвалу господарського суду Закарпатської області від 28.07.2015 року в справі № 907/809/15 скасувати та відмовити в задоволенні заяви позивача.

В обґрунтування доводів апелянт зазначає, що ухвала суду першої інстанції винесена з неповним зясуванням обставин, що мали значення, порушенням норм процесуального права. Зокрема, апелянт вказав, що заявником не було наведено жодних підстав для вжиття таких заходів забезпечення позову. Як зазначив апелянт, заява не містить жодного доказу який би підтверджував його намір, у разі отримання коштів по виконавчому провадженні, уникнути відповідальності перед позивачем за предявленим позовом.

Відзиву на дану апеляційну скаргу не надходило.

Представник відповідача-2 в судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини неявки, хоча належним чином повідомлялися про час і місце слухання справи, а тому їх неявку суд розцінює як без поважних причин і вважає за можливе розглянути спір за наявних в справі доказів про права і обовязки сторін.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив доводи апеляційної скарги просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Представник апелянта просив скасувати ухвалу господарського суду Закарпатської області від 28.07.2015 року в справі № 907/809/15 про застосування заходів забезпечення позову.

Розглянувши наявні в справі матеріали, давши оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, апеляційний господарський суд вважає, що ухвалу господарського суду Львівської області слід скасувати, а апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 - задоволити з наступних підстав.

Підприємство обєднання громадян експлуатаційно - виробничого підприємства „Учбово-спортивна база Закарпаття Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства „Колос агропромислового комплексу України, м. Берегово, звернулося до господарського суду з позовом до відповідача 1, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, м. Мукачево, до відповідача 2, Товариства з обмеженою відповідальністю „МБК - 2009, с. Зняцево, Мукачівський район, про стягнення 527114,48 грн., зобовязання знести улаштовану за договором генпідряду надбудову другого поверху та привести будівлю в попередній стан.

Разом з позовною заявою підприємство обєднання громадян експлуатаційно - виробничого підприємства „Учбово-спортивна база Закарпаття Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства „Колос агропромислового комплексу України, м. Берегово, подало заяву про забезпечення позову на підставі ст.ст. 66, 67 Господарського процесуального кодексу України та просить зупинити стягнення за виконавчим документом наказом №907/870/14, виданого 15.05.2015 господарським судом Закарпатської області, що знаходиться на примусовому виконані у відділі ДВС Берегівського районного управління юстиції (ВП №47602724), оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду за цим позовом щодо повернення підприємству в повному обсязі суми, неправірно отриманої ФОП ОСОБА_4 за неналежно, з грубим порушенням державних будівельних норм роботи, виконані ТОВ „МБК-2009 за договором ген підряду від 01.07.2011 №010711/01.

Статтею 66 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до ст. 67 зазначеного Кодексу позов забезпечується:

накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві;

забороною відповідачеві вчиняти певні дії;

забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до п. п. 1, 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими повязується застосування певного виду забезпечення позову.

За позицією Верховного Суду України, викладеною у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, необхідною умовою вжиття запобіжних заходів є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди щодо виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття запобіжних заходів є саме забезпечення виконання рішення суду.

Ухвала суду першої інстанції не містить жодних висновків та мотивів з посилання на належні та допустимі докази, що підтверджують, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Окрім того, місцевим судом не наведено, що між позивачем і відпвідачем-1, відносно якого застосовані заходи забезпечення позову, дійсно виник спір.

Відповідно до ч. 5 ст. 124, п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Обов'язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства. Необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права на доступ до суду.

Згідно з ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З вищенаведеного, апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції прийнята з дотриманням вимог норм процесуального права, а тому підстав для її скасування не має.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 121 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 - задоволити.

2. Ухвалу господарського суду Закарпатської області від 28.07.2015 року в справі № 907/809/15 - скасувати.

3. Стягнути з Підприємства обєднання громадян експлуатаційно - виробничого підприємства „Учбово-спортивна база Закарпаття Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства „Колос агропромислового комплексу України (, р/р 5055 в «Укрексімбанк») на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (Ідентифікаційний код НОМЕР_1, р/р НОМЕР_2 в МФ «Приватбанк») 609, 00 грн. в повернення судового збору за подання апеляційної скарги.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи направити на адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлений 07.09.2015 р.

Головуючий суддя Бойко С. М.

Суддя Бонк Т. Б.

Суддя Якімець Г. Г.