номер провадження справи 4/90/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2015 Справа № 908/3873/15

За позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк, (юридична адреса: 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50; адреса для листування: 49027, м. Дніпропетровськ, а/с № 1800)

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Видавницька компанія Дике Поле, (69063, м. Запоріжжя, вул. Чекістів, буд. 31-А)

про стягнення 9900,00 грн. заборгованості за кредитом, 4170,10 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 2622,79 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків

суддя Зінченко Н.Г.

За участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_2, довіреність № 4007-О від 31.10.2012 р.;

від відповідача не зявився;

СУТЬ СПОРУ:

14.07.2015р. до господарського суду Запорізької області звернулося Публічне акціонерне товариство Комерційний банк Приватбанк, м. Дніпропетровськ з позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 особи підприємця ОСОБА_4, Запорізька область, м.Мелітополь про стягнення 52861,07 грн. заборгованості за кредитом, 23681, 76 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 19675,15 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків, 4780,99 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом.

30.06.2015р. до господарського суду Запорізької області звернулося Публічне акціонерне товариство Комерційний банк Приватбанк, м. Дніпропетровськ з позовною заявою до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Видавницька компанія Дике Поле, м. Запоріжжя про стягнення 9900,00 грн. заборгованості за кредитом, 4170,10 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 2622,79 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків.

Ухвалою від 30.06.2015р. порушено провадження у справі № 908/3873/15, справі присвоєно номер провадження 4/90/15, судове засідання призначено на 16.07.2015р., у сторін витребувані документи і докази, необхідні для вирішення спору.

Відповідач в судове засідання 16.07.2015р. не зявився, однак 15.07.2015р. від відповідача судом отримано заяву, в якій останній просить відкласти розгляд справи №908/3873/15, у зв'язку з тим, що директор видавництва знаходиться у календарній відпустці, а також повідомив суд, що за згодою сторін, проходить процес укладання угоди про реструктуризацію заборгованості.

Ухвалою від 16.07.2015 р. продовжено строк розгляду справи до 15.09.2015 р., судове засідання відкладено на 02.09.2015 р.

В судовому засіданні 02.09.2015р. справу розглянуто, прийнято та оголошено, на підставі ст. 85 ГПК України, вступну та резолютивну частини рішення.

За письмовим клопотанням представника позивача розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

Відповідач в судове засідання не зявився, про визнання позову не заявив, відзив на позовну заяву, витребуваний ухвалою суду по справі документи і матеріали суду не надав, про поважність причин неявки себе особисто або свого уповноваженого представника суд завчасно не попереджав.

Відповідно до Запиту з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, юридичною адресою ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Видавницька компанія Дике Поле () є: 69063, м. Запоріжжя, вул. Чекістів, буд. 31-А, - що відповідає юридичній адресі відповідача, зазначеній у позовній заяві.

Ухвала суду від 30.06.2015р. № 908/3873/15 про порушення провадження у справі, та ухвала суду від 16.07.2015р. про відкладення розгляду справи № 908/3873/15, які направлялися на зазначену адресу відповідача, на адресу господарського суду Запорізької області не поверталися.

Згідно з п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

В п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин, суд вважає, що ним були вжиті достатні заходи для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи № 908/3873/15.

У відповідності до ст. 22 ГПК України, сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

З урахуванням викладеного, суд вирішив за доцільне розглянути справу по суті за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті, за відсутністю відповідача.

Позивач підтримує вимоги з підстав, викладених у позові, відповідно до ст. 526, 530, 610, 629, 1054 ЦК України, ст. 173-175, 193, 198 ГК України. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 31.03.2014 р. відповідач приєднався до ОСОБА_5 та правил надання банківських послуг, ОСОБА_6 банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, шляхом реєстрації заяви через систему інтернет-клієнт-банкінг, які разом складають договір банківського обслуговування № б/н від 31.03.2014 р. та взяв на себе зобов'язання виконувати умови договору. Відповідно до договору відповідачу відкрито поточний рахунок № 2401. Після укладення договору відповідач почав користуватись кредитом за послугою Гарантований платіж. Свої зобов'язання за договором позивач виконав належним чином, своєчасним проведенням Гарантованих платежів ініційованих клієнтом. Позивач вказує, що відповідач належним чином не виконував зобов'язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами, внаслідок чого за ним склалася заборгованість за кредитом в розмірі 9900,00 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 4170,10 грн., яку позивач просить стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Видавницька компанія Дике Поле, м. Запоріжжя. Крім того, за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань до стягнення заявлено 2622,79 пені.

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи у їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до положень статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Згідно статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 20 ГК України встановлено, що держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів. Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються в тому числі шляхом присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Приписами ст. 627 ЦК України унормовано, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Свобода договору полягає передусім у вільному волевиявленні волі сторін на вступ у договірні відносини.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 179 ГК України закріплено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

При вирішені даного спору судом встановлено, що 31.03.2014 р. ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Видавницька компанія Дике Поле (Клієнт) звернувся до ПАТ КБ Приватбанк із заявою про відкриття поточного рахунку 2401, яка оформлена на бланку типової форми у вигляді анкети, містить підписи ОСОБА_6 та Клієнта. Згідно із заявою про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, підписавши цюзаявку, Клієнт виразив свою згоду з Умовами та Правилами надання банківських послуг (знаходяться на сайті банку www.pb.ua), Тарифами банку, які разом з заявкою складають Договір банківського обслуговування. Підписавши цю заяву, в порядку чинного законодавства, Клієнт засвідчив свою згоду на ведення з ПАТ КБ Приватбанк документообігу, в тому числі підписання угод, договорів, додаткових угод до них, заяв, актів, платіжних та інших документів, як шляхом власноручного підписання, так і шляхом накладення електронного цифрового підпису, отриманого в порядку, передбаченому умовами та правилами надання банківських послуг. Своїм підписом Клієнт приєднався та зобовязався виконувати умови, викладені в ОСОБА_5 та Правилах надання банківських послуг, ОСОБА_6 договорі банківського обслуговування в цілому.

Відповідно до п.3.2.2.1 ОСОБА_5 за наявності вільних грошових коштів зобовязується надати Клієнту кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії, з лімітом та на цілі, зазначені в заявці на договірне списання (далі гарантований платіж або заявка), в обмін на зобовязання клієнта з повернення кредиту, сплати процентів, винагороди у встановлені договором строки. Кредит надається ОСОБА_6 на виконання Клієнтом платежів по заявкам на договірне списання з датою виконання в майбутньому за господарськими договорами, з наступним перерахуванням в дату виконання на поточний рахунок одержувача, який зазначено в заявці.

Пунктом 3.2.2.2. ОСОБА_5 встановлено, що строк повернення кредиту зазначено в заявці. Під датою виконання заявки сторони погодили дату зарахування кредитних коштів на поточний рахунок одержувача, зазначений в заявці Клієнта. Клієнт погашає заборгованість по кредиту в розмірі, зазначеному у заявці, в строк до 30 днів з дати виконання платежу, зазначеного у заявці. За користування кредитом у період з дати ініціювання Клієнтом заявки до дати виконання заявки Клієнт сплачує винагороду за надання фінансового інструменту в розмірі 4% річних (але не менше 5 гривень) від розміру кредиту, зазначеного у черговій заявці Клієнта. Винагорода сплачується Клієнтом в дату надання в ОСОБА_5 чергової заявки. В період з дати виконання заявки за рахунок кредитних коштів до 30.06.2014 р. Клієнт за користування кредитом сплачує ОСОБА_6 відсотки в розмірі 28% річних, а починаючи з 01.07.2014 р. Клієнт за користування кредитом сплачує ОСОБА_6 відсотки в розмірі 36% річних від суми заборгованості. У разі непогашення заборгованості Клієнтом за кредитом у строк до 30 днів, включно, на 31-й день заборгованість за кредитом стає простроченою. При цьому за користування кредитом Клієнт сплачує відсотки в розмірі 56% річних від суми заборгованості.

Відповідно до ст.ст. 11, 509 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно статті 627 Цивільного кодексу України та відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 629 вказаного Кодексу, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Заявками на гарантовані платежі № 23 від 31.03.2014 р. та № 28 від 04.06.2014 р. відповідач, через систему інтернет-клієнт-банк Приват24, звернувся до ОСОБА_6 про здійснення платежів за рахунок кредитних коштів. Повідомленнями про переказ коштів ОСОБА_5 підтвердив їх зарахування на відкриті рахунки в ПриватБанку.

Як свідчать вивчені матеріали, на виконання умов договору від 31.03.2014 р. позивач надав та своєчасно провів Гарантовані платежі ініційовані клієнтом, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахунку №2401 з 31.03.2014 р. по 27.03.2015 р.

Відповідач заперечень щодо факту укладення з ОСОБА_6 договору шляхом підписання заявок на гарантований платіж і приєднання до ОСОБА_5 та правил надання банківських послуг та ОСОБА_6 банку, а також одержання від ОСОБА_6 кредитних коштів у межах сум визначених в заявках у порядку, встановленому цими Умовами, не надав.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст.193 Господарського кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.3.2.2.7.5 ОСОБА_5 ОСОБА_6 при порушенні Клієнтом будь-якого із зобовязань, передбаченого Умовами, має право змінити умови кредитування - вимагати від Клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобовязань за кредитом у повному обсязі.

Судом встановлено, що на адресу відповідача банком направлено претензію №40331ZPAAS0GG від 20.02.2015 р. про сплату простроченої заборгованості за тілом кредиту та за відсотками за користування кредитом.

З виписки по рахунку Клієнта вбачається, що із відкритого поточного рахунку відповідача здійснювалися платежі на підставі розрахункових документів Клієнта, погашення по кредитному договору (гарантійні платежі). Згідно наданого позивачем розрахунку за відповідачем склалася заборгованість за кредитом в розмірі 9900,00 грн., за процентами в розмірі 4170,10 грн.

Позивач вказує, що в порушення вимог закону відповідач у встановлені строки зобов'язання щодо повернення грошових коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами не виконав. Відповідач не надав суду доказів належного виконання зобовязань у визначені строки, заявлені позовні вимоги не спростував. З урахуванням встановленого, суд вважає вимоги про стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 9900,00 грн., заборгованості за процентами в розмірі 4170,10 грн. обґрунтованими, підтвердженими доданими матеріалами і розрахунками та такими, що підлягають задоволенню.

Вимоги про стягнення пені в розмірі 2622,79 грн. нарахованої за періоди з 13.05.2014 р. по 23.05.2014 р. та з 17.07.2014 р. по 27.03.2015 р. позивач обґрунтовує з посиланням на п. 3.2.2.10.1 ОСОБА_5, яким передбачено, у випадку порушення Клієнтом будь-якого із зобовязань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п.3.2.2.6.2, 3.2.2.9.1-3.2.2.9.3, термінів повернення кредиту, передбачених п.п.3.2.2.2, 3.2.2.6.3, 3.2.2.6.16, 3.2.2.7.2, винагороди, передбаченої п.п.3.2.2.6.5, 3.2.2.9.4-3.2.2.9.6 Клієнт виплачує ОСОБА_6 за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації ОСОБА_6 права, передбаченого п. 3.2.2.2 договору, Клієнт сплачує ОСОБА_6 пеню в розмірі, зазначеному в заявці, від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Пунктом 3.2.2.10.4 ОСОБА_5 встановлено, що нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобовязань, передбачених п.п.3.2.2.10.1-3.2.2.10.3 цього договору, здійснюється протягом 15 років з дня, коли відповідне зобовязання мало бути виконано Клієнтом.

Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Під неустойкою (штрафом, пенею), відповідно до статті 549 цього Кодексу розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Оскільки судом встановлено, що відповідач прострочив виконання зобов'язань з повернення кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитними коштами, суд знаходить представлений розрахунок пені в розмірі 2622,79 грн. обґрунтованим, вимоги не суперечними ст. 232 ГК України та Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач надав необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

Відповідач своїм правом на участь у судовому розгляді справи не скористався, письмових пояснень не надав, проти позову не заперечив, доказів погашення заборгованості у повному обсязі суду не надав.

На підставі викладеного, суд вважає вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Видавницька компанія Дике Поле про стягнення 9900,00 грн. заборгованості за кредитом, 4170,10 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 2622,79 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, враховуючи міру та ступінь вини кожної із сторін у доведені спору до суду, судові витрати покладаються на відповідача, оскільки спір доведено до суду з його вини.

Керуючись ст., ст. 22, 32, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПРИВАТБАНК, м. Дніпропетровськ до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Видавницька компанія Дике Поле, м. Запоріжжя задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Видавницька компанія Дике Поле, (69063, м. Запоріжжя, вул. Чекістів, буд. 31-А, ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПРИВАТБАНК, (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ) 9900 (девять тисяч девятсот) грн. 00 коп. заборгованості за кредитом, 4170 (чотири тисячі сто сімдесят) грн. 10 коп. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 2622 (дві тисячі шістсот двадцять два) грн. 79 коп. пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків, 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 84, 85 ГПК України 4 вересня 2015 р.

Суддя Н.Г.Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.