ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.09.2015 Справа № 905/1274/15

Суддя господарського суду Донецької області Макарова Ю.В., при секретарі судового засідання Купченко Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом: Державного підприємства "ОСОБА_1 залізниця", м.Дніпропетровськ, в особі відокремленого підрозділу "Запорізька дирекція залізничних перевезень"

до відповідача: Приватного акціонерного товариства Новотроїцьке рудоуправління, смт. Новотроїцьке, Волноваський район, Донецька область

про: стягнення штрафу у розмірі 19645грн. 00коп.

за участю уповноважених представників:

від Позивача: ОСОБА_2 за довіреністю № 36 від 01.01.2015р. - юрисконсульт;

від Відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю б/н від 14.08.2015р. - представник;

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Державне підприємство «ОСОБА_1 залізниця» в особі відокремленого структурного підрозділу «Запорізька дирекція залізничних перевезень», звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, Приватного акціонерного товариства Новотроїцьке рудоуправління, про стягнення штрафу у розмірі 19645грн. 00коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 16.02.2015 року зі станції Велико-Анадоль Донецької залізниці відповідач згідно накладної №49779820 у вагоні №58815911 відправив вантаж флюси, не поіменовані у алфавіті на станцію Запоріжжя-Ліве ОСОБА_1 залізниці. На попутній станції ОСОБА_1 залізниці залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні не відповідає масі вказаній відправником у накладній, у зв'язку з чим позивачем нарахований штраф у розмірі 19645грн. 00коп., який він просить стягнути з відповідача.

У судовому засіданні 02.09.2015р. представник відповідача заперечив проти позовних вимог з підстав, викладених у відзиві, який надійшов через канцелярію суду 02.09.2015р. Відповідач вважає, що позивачем в порушення Правил складання актів не додержаний порядок оформлення комерційного акту, а саме у акті не відображений номер відправки та рід вагону, не зазначені обставини, які могли бути причиною виникнення несхоронності вантажу, не заповнений розділ Г акту, у розділі Є відсутній обумовлений Правилами напис, на акті відсутня розписка про отримання акту одержувачем вантажу. Крім того, відповідач вважає, що норми ст. 118 Статуту залізниць України не поширюються на спірні правовідносини сторін.

Під час судового засідання 02.09.2015р. представник відповідача повідомив про відсутність будь-яких клопотань до суду.

02.09.2015р. позивач надав через канцелярію суду витребувані ухвалою суду від 20.08.2015р. документи.

Під час судового засідання 02.09.2015р. позивач висловив позицію, що доводи відповідача є необґрунтованими, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У судовому засіданні 02.09.2015р. представники сторін повідомили про відсутність будь-яких інших документів у підтвердження позиції по суті спору.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Суд, вислухавши представників сторін під час судового засідання, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в порядку ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, ВСТАНОВИВ:

Як встановлено ч.3 ст. 909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно ч.5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Як зазначено в ст.6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи -одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

16.02.2015р. Приватне акціонерне товариство Новотроїцьке рудоуправління зі станції Велико-Анадоль Донецької залізниці на станцію Запоріжжя-Ліве ОСОБА_1 залізниці відвантажив на адресу ВАТ «Запоріжсталь» (вантажоодержувач) за залізничною накладною №49779820 у вагоні №58815911 вантаж флюси, не поіменовані у алфавіті.

При оформленні залізничної накладної №49779820 у вагоні №58815911 відповідачем вказано масу вантажу: нетто - 67000кг.

Як свідчить розділ 24 вищевказаної накладної, маса вантажу визначена відправником. Згідно розділу 26 накладної маса вантажу визначена на електронних вагах. Вантаж розміщено й закріплено згідно з п.4,1-4,3; 7,1-7,3 гл.1, 2 п 1-3, 5, 6, 8, 9 додатка 14 до СМГС.

Отже, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Згідно з п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. №644, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу. Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

З посиланням на акт загальної форми №130 від 17.02.2015р. попутної станції ОСОБА_1 та оперативного повідомлення станції Камиш-Зоря від 16.02.2015р., за результатами контрольного переважування вагону №58815911 станцією ОСОБА_1 залізниці був складений комерційний акт РА 005759/46 від 17.02.2015р., відповідно до якого за результатами контрольного переважування вагону №58815911 на вагонних 150-тонних вагах (держ. повірка 03.10.2014р.) станції ОСОБА_1 залізниці виявилось, що при переваженні вага брутто складає 85260кг, тара за документом 22400кг, нетто 62860кг, що менше ваги зазначеної в документі на 4140кг.

У комерційному акті також містяться відомості про те, що навантаження в вагоні шапкою, вище рівня бортів на 20-30см, вантаж не маркований. Слідів просипання і течі вантажу немає. Вагон технічно справний. Сліди розкрадання вантажу відсутні.

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002р. N 334, передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Суд встановив, що комерційний акт РА 005759/46 від 17.02.2015р. підписаний начальником станції, начальником вантажного району, працівником станції, тобто належними особами у відповідності до п. 10 Правил складання актів.

Суд також відзначає, що Правила перевезення вантажів не покладають на залізницю обвязка переважувати кожний вагон, який прийнятий до перевезення.

Згідно технічного паспорту ваг №89 станції ОСОБА_1 залізниці, дата прийняття ЗВВТ в експлуатацію - 26.10.2007р., міжпровірочний інтервал ЗВВТ становить 1 раз на 12 місяців, інтервал між оглядами-перевірками - 6 місяців, відміткою у паспорті підтверджено, що остання державна повірка ваг здійснена 03.10.2014р.

Відповідно до п. 12 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 р. N 334, якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі "Є" комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: "Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено". Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається.

При невідповідності відомостей, указаних в акті попутної станції, фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу, багажу або вантажобагажу, складається новий комерційний акт.

При надходженні спірного вантажу на станцію призначення здійснено контрольне зважування вантажу у спірному вагоні, за результатами якого у розділі Є комерційного акта РА 005759/46 від 17.02.2015р. зроблено відмітку про те, що під час перевіски вантажу різниці проти цього акту не виявлена. Вказаний розділ засвідчений підписами уповноважених осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 909 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України (далі - ГК України), за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно ч.2 ст. 908 ЦК України та ч. 5 ст. 307 ГК України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту).

Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1. розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за № 863/5084, а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п. 2.1 та п. 2.2, графи "Маса вантажу, визначена відправником, кг" та "Спосіб визначення маси" заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно ст. 37 Статуту та п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000. за № 861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п. 2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника. Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.24 Статуту, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно ч. 1 ст.129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Для засвідчення обставини невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах законодавцем у ст.129 Статуту визначено складання комерційного акту.

Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.

Так, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній, засвідчено належним доказом - комерційним актом РА 005759/46 від 17.02.2015р.

У вказаному акті відображені відомості щодо спірного вагону та номеру накладної, описаний стан вантажу. Відповідно до акту відомості, що призвели б до заповнення розділу Г, відсутні.

Вказаний комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, та фактичної маси вантажу.

Згідно з п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. за № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 № 863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно із ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Відповідно до ст. 118 Статуту залізниць України штраф підлягає стягненню у п'ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

При застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Провізна плата за перевезення вантажу у спірному вагоні складає 3929грн.00коп., заявлений штраф до стягнення у розмірі 19645грн. 00коп.

Судом встановлено, що розрахунок суми штрафу є арифметично вірним, та відповідає ст.ст. 118, 122 Статут залізниць України.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів встановлено, що надлишок вантажу порівняно з масою, вказаною в накладній, вважається таким, що не перевищує норму, якщо він не виходить за межу граничного розходження визначення маси нетто, яке становить 0,2%. Отже, межа граничного розходження маси нето становить 134кг, виявлена різниця - 4140кг.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву щодо нібито неналежного оформлення залізницею комерційного акту, відсутності правових підстав для стягнення штрафу за неправильно зазначену у накладній масу вантажу, судом не приймаються, оскільки спростовуються вищевикладеним.

Виходячи з обставин справи, спірний вантаж прибув на попутну станцію у завантаженому засобами відправника вагоні за відсутності слідів розкрадання вантажу та його просипання, теча вантажу відсутня. Викладені обставини підтверджують факт неправильного зазначення маси вантажу відправником в накладній.

До того ж, в матеріалах справи відсутні та сторонами не надано жодних доказів, які б свідчили про намагання оскаржити відомості, викладені у комерційному акті. Наразі, вантажоотримувач прийняв спірний вантаж з комерційним актом без будь-яких заперечень, інше не доведено матеріалами справи.

При цьому судом враховано, що належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності вини вантажовідправника у невідповідності відомостей, зазначених у перевізному документі, фактичній масі вантажу у вагоні, відповідачем надано не було.

Враховуючи наведені вище обставини, приймаючи до уваги той факт, що відповідач не спростував фактів, встановлених у розділі Д комерційного акта, суд дійшов висновку про те, що позов про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу обґрунтований матеріалами справи та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір при задоволенні позову покладається на відповідача.

На підставі ст. 908, 909 Цивільного кодексу України, ст.ст. 24, 118, 122, 129 Статуту залізниць України, ст.ст. 33, 43, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Державного підприємства "ОСОБА_1 залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька дирекція залізничних перевезень" до Приватного акціонерного товариства Новотроїцьке рудоуправління, про стягнення штрафу у розмірі 19645грн. 00коп. - задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Новотроїцьке рудоуправління (адреса: 83062, Донецька область, Волноваський район, смт. Новотроїцьке, вул. Радянська, будинок 85, ; р/р 6038 у ПАТ ПУМБ у м. Київ, МФО 334851) на користь Державного підприємства ОСОБА_1 залізниця (адреса: 49600, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 108, ; поточний рахунок Відокремленого структурного підрозділу Запорізька дирекція залізничних перевезень ДП ОСОБА_1 залізниця р/р 601 в Дніпропетровському регіональному відділенні ПАТ АБ Експрес-Банк, , МФО 322959) суму штрафу у розмірі 19645грн. 00коп. а також витрати на оплату судового збору в розмірі 1827грн.00коп.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

У судовому засіданні 02.09.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Повний текст рішення складено та підписано 07.09.2015р.

Суддя Ю.В. Макарова