РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2015Справа №910/14925/15

За позовомПриватного підприємства «ОККО-Нафтопродукт»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Національна торгова компанія»
простягнення 226 543,22 грн.
Суддя Яковенко А.В.

Представники сторін:
від позивача- Одосій О.Ю. дов. №09-483/15 від 16.06.2015р.
від відповідача- не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство «ОККО-Нафтопродукт» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Національна торгова компанія» про стягнення з останнього заборгованості за Договором про надання послуг №0/2-2-12/38 від 01.01.2012 у розмірі 226 543,22 грн., з яких 126 628,16 грн. - основного боргу, 7 873,62 грн. - 3% річних, 92 041,44 грн. - інфляційних втрат, крім того просив судові витрати у розмірі 4 530,86 грн. також покласти на відповідача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.01.2012 між сторонами укладено Договір про надання послуг №0/2-2-12/38, відповідно до якого позивач взяв на себе зобов'язання надати відповідачу комплекс послуг з маркетингу, мерчандайзингу та передпродажної підготовки, а відповідач зобов'язувався прийняти та вчасно оплатити надані позивачем послуги, проте, як вказує позивач, в результаті неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань у нього виникла заборгованість у розмірі 126 628,16 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2015 порушено провадження у справі №910/14925/15 та призначено розгляд справи на 22.07.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.07.2015 розгляд справи №910/14925/15 відкладено на 03.08.2015 відповідно до вимог ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача в судове засідання 03.08.2015 з'явився, надав додаткові документи для долучення до матеріалів справи, пояснення по суті спору, відповідно до яких просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представники відповідача в судове засідання 03.07.2015 не з'явилися, про поважні причини неявки суд не повідомили, вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі №910/14925/15 від 15.06.2015 не виконали, заяв та клопотань не подавали.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд в нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення у справі №910/14925/15.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 03.08.2015 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2012 між Приватним підприємством «ОККО-Нафтопродукт» (далі - Виконавець, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Національна торгова компанія» (далі - Замовник, Відповідач) укладено Договір про надання послуг №0/2-2-12/38 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору в порядку та на умовах, визначених останнім, Виконавець зобов'язується за завданням Замовника надавати на своїх автозаправочних станціях (далі - АЗС) на плату наступні послуги:

- маркетингові послуги;

- мерчандайзингові послуги щодо оптимального розміщення та оформлення товарів Замовника;

- послуги з передпродажної підготовки товарів Замовника.

В порядку та на умовах, визначених цим Договором, Замовник зобов'язується прийняти вищезазначені послуги та повністю оплатити їхню ціну (вартість).

Згідно з п. 2.4. Договору факт надання відповідних послуг з боку Виконавця засвідчуватиметься Актами приймання наданих послуг. В Акті приймання наданих послуг обов'язково зазначається вартість (ціна) наданих послуг.

Пунктом 2.5. Договору передбачено, що Акт приймання наданих послуг підписується сторонами щомісячно, до 10 (десятого) календарного числа календарного місяця, наступного за календарним місяцем, у якому фактично надавалися послуги. Акт приймання наданих послуг не є документом, який би підтверджував відсутність претензій з боку Виконавця до Замовника. Акти про надані послуги за послуги, наданих протягом перших 2-х місяців строку дії цього Договору, підписуються одним документом (Актом про надані послуги), після спливу другого місяця строку дії цього Договору. Таким Актом приймаються послуги, надані протягом перших 2-х місяців строку дії цього Договору.

Приписами п. 2.6. Договору встановлено, що Виконавець зобов'язаний надіслати Замовнику Акт приймання наданих послуг (підписаний з боку Виконавця) до 07 (сьомого) календарного числа календарного місяця, наступного за календарним місяцем, в якому фактично надавалися послуги. Якщо до 10 (десятого) календарного числа календарного місяця, наступного за календарним місяцем, в якому фактично надавалися послуги, Замовник не підпише Акт приймання наданих послуг і при цьому не надішле Виконавцеві своїх мотивованих (обґрунтованих) заперечень щодо змісту Акта приймання наданих послуг, то сторони погоджуються вважати такий Акт, підписаний лише Виконавцем, погодженим обома сторонами. При цьому послуги, надані Виконавцем Замовнику, вважаються прийнятими Замовником.

У відповідності до п. 3.2. Договору загальна сума (ціна) цього Договору (тобто загальна ціна (вартість) усіх послуг, наданих відповідно до умов цього Договору) сторонами не обмежується та складається із сумарної вартості (ціни) усіх послуг, які надавалися Виконавцем щомісяця на своїх АЗС протягом строку дії цього Договору.

Положеннями п. 3.3. Договору передбачено, що за надання усіх передбачених цим Договором послуг за один календарний місяць та по одній АЗС Замовник сплачує на користь Виконавця грошову суму в розмірі:

- 90 грн. (дев'яносто гривень) - по АЗС, що відносяться до Харківської і Кіровоградської філій;

- 110 грн. (сто десять гривень 00 копійок), у тому числі ПДВ по АЗС інших філій.

Загальна ціна (вартість) послуг, які надаються в рамках та на підставі цього Договору, за один календарний місяць узгоджується сторонами у додаткових угодах (або додатках, або актах приймання наданих послуг) до цього Договору, виходячи з фактичної кількості АЗС Виконавця, на яких ним надавалися (або будуть надаватися) послуги протягом відповідного календарного місяця.

Сторони погодили, що оплата Замовником наданих Виконавцем послуг (їх ціни) здійснюється щомісячно шляхом безготівкового перерахування відповідної грошової суми на банківський поточний рахунок Виконавця протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту підписання сторонами Акта приймання наданих послуг на підставі виставленого Виконавцем рахунку. Розрахунки між сторонами за цим Договором здійснюються у грошовій одиниці України - гривні. Оплата Замовником наданих Виконавцем послуг здійснюється щомісяця за послуги, надані у попередньому календарному місяці (п.п. 3.4.-3.5. Договору).

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку Позивача, виконанням Відповідачем грошового зобов'язання з оплати наданих послуг згідно Договору, у зв'язку з чим Позивач вказує на існування заборгованості у розмірі 126 628,16 грн.

Судом встановлено, що укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг, а відтак відносини між сторонами регулюються за допомогою Глави 63 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Вказаний Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України, і згідно ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Частина 1 статті 175 ГК України встановлює, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Положеннями ч. 1. ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору Позивачем надано послуги на загальну суму 260 206,79 грн., що підтверджується:

- Актом виконаних робіт (наданих послуг) №0/2-2-12/38- від 31.01.2012 з урахуванням ПДВ на суму 28 510,00 грн.;

- Актом виконаних робіт (наданих послуг) №0/2-2-12/38- від 31.05.2012 з урахуванням ПДВ на суму 28 620,00 грн.;

- Актом виконаних робіт (наданих послуг) №0/2-2-12/38- від 31.06.2012 з урахуванням ПДВ на суму 28 620,00 грн.;

- Актом виконаних робіт (наданих послуг) №0/2-2-12/38- від 31.07.2012 з урахуванням ПДВ на суму 28 620,00 грн.;

- Актом виконаних робіт (наданих послуг) №0/2-2-12/38- від 31.08.2012 з урахуванням ПДВ на суму 28 620,00 грн.;

- Актом виконаних робіт (наданих послуг) №0/2-2-12/38- від 30.09.2012 з урахуванням ПДВ на суму 28 620,00 грн.;

- Актом виконаних робіт (наданих послуг) №0/2-2-12/38- від 31.10.2012 з урахуванням ПДВ на суму 28 620,00 грн.;

- Актом виконаних робіт (наданих послуг) №0/2-2-12/38- від 30.11.2012 з урахуванням ПДВ на суму 28 620,00 грн.;

- Актом виконаних робіт (наданих послуг) №0/2-2-12/38- від 31.12.2012 з урахуванням ПДВ на суму 25 740,00 грн.;

- Актом виконаних робіт (наданих послуг) №0/2-2-12/38- від 30.06.2013 з урахуванням ПДВ на суму 2 995,93 грн.;

- Актом виконаних робіт (наданих послуг) №0/2-2-12/38- від 31.07.2013 з урахуванням ПДВ на суму 2 620,86 грн.

Судом встановлено, що підписаними уповноваженими представниками сторін без заперечень та скріпленими печатками підприємств є:

- Акт виконаних робіт (наданих послуг) №0/2-2-12/38- від 31.01.2012;

- Акт виконаних робіт (наданих послуг) №0/2-2-12/38- від 30.06.2013;

- Акт виконаних робіт (наданих послуг) №0/2-2-12/38- від 31.12.2012;

- Акт виконаних робіт (наданих послуг) №0/2-2-12/38- від 30.11.2012;

- Акт виконаних робіт (наданих послуг) №0/2-2-12/38- від 31.10.2012.

Як вказує у своїх письмових поясненнях Позивач, зобов'язання з оплати наданих послуг Відповідачем були виконані частково у розмірі 133 578,60 грн. (підтверджується наявними у справі копіями платіжних доручень), у результаті чого в останнього утворилася заборгованість у розмірі 126 628,16 грн.

Разом з тим, судом встановлено, що Акт виконаних робіт (наданих послуг) №0/2-2-12/38- від 31.01.2012, Акт виконаних робіт (наданих послуг) №0/2-2-12/38- від 31.05.2012, Акт виконаних робіт (наданих послуг) №0/2-2-12/38- від 31.06.2012, Акт виконаних робіт (наданих послуг) №0/2-2-12/38- від 31.07.2012, Акт виконаних робіт (наданих послуг) №0/2-2-12/38- від 31.08.2012, Акт виконаних робіт (наданих послуг) №0/2-2-12/38- від 30.09.2012 підписані лише зі сторони Позивача.

З матеріалів справи вбачається, що 18.05.2015 звернувся до відповідача з листом, до якого було долучено у якості додатків не підписані Відповідачем Акти виконаних робіт, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та фіскальним чеком про надання послуг поштового зв'язку №7181 від 18.05.2015.

Як зазначалося раніше, п. 2.6. Договору передбачено, що якщо до 10 (десятого) календарного числа календарного місяця, наступного за календарним місяцем, в якому фактично надавалися послуги, Замовник не підпише Акт приймання наданих послуг і при цьому не надішле Виконавцеві своїх мотивованих (обґрунтованих) заперечень щодо змісту Акта приймання наданих послуг, то сторони погоджуються вважати такий Акт, підписаний лише Виконавцем, погодженим обома сторонами. При цьому послуги, надані Виконавцем Замовнику, вважаються прийнятими Замовником.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, суд приходить до висновку, що Відповідач зобов'язаний був підписати надіслані Акти виконаних робіт або надіслати Виконавцеві свої мотивовані заперечення щодо змісту надісланих Актів.

Матеріали справи не містять будь-яких мотивованих (обґрунтованих) заперечень щодо змісту Актів приймання наданих послуг зі сторони Відповідача, у зв'язку з чим суд приходить до висновку що Позивачем належним чином надано послуги за Договором.

Відповідно до статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується, що Відповідач не виконав свої зобов'язання щодо оплати за надані послуги, у зв'язку з чим у нього наявна непогашена заборгованість у розмірі 126 628,16 грн.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання не наведено.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимога Позивача про стягнення з Відповідача суми основної заборгованості за Договором є законною та обґрунтованою щодо стягнення 126 628,16 грн., а тому підлягає задоволенню судом.

Крім того, Позивач просить стягнути з Відповідача у зв'язку із простроченням виконання грошового зобов'язання з оплати наданих послуг 7 873,62 грн. - 3% річних, 92 041,44 грн. - інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Приписами ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В силу приписів п. 18 Інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2004 році" №01-8/344 від 11.04.2005 з огляду на вимоги частини 1 статті 47 ГПК України щодо прийняття судового рішення за результатами обговорення усіх обставин справи та частини 1 статті 43 ГПК України стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд повинен перевірити обґрунтованість і правильність здійсненого нарахування сум штрафних санкцій, річних, збитків від інфляції, і в разі, якщо їх обчислення помилкове - зобов'язати позивача здійснити перерахунок відповідно до закону чи договору або зробити це самостійно.

Судом встановлено, що Відповідач у встановлений Договором строк свого обов'язку з перерахування коштів не виконав, допустивши прострочення виконання зобов'язання, тому дії останнього є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 ЦК України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 ЦК України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з положеннями пунктів 3.1. та 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17.12.2013 №14 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно з пунктом 4.1. вищенаведеної Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14, сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Здійснивши перевірку наданого Позивачем розрахунку 3% річних у розмірі 7 873,62 грн. та інфляційних втрат у розмірі 92 041,44 грн., суд приходить до висновку, що указані суми розраховані арифметично правильно, вимога є законною та обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню судом.

Таким чином, вимоги Приватного підприємства «ОККО-Нафтопродукт» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Національна торгова компанія» є законними та обґрунтованими щодо стягнення 7 873,62 грн. - 3% річних, 92 041,44 грн. - інфляційних втрат, були доведеними Позивачем належними та допустимими доказами, а тому є такими, що підлягають задоволенню судом.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Факт невиконання зобов'язання за Договором належним чином доведений, документально обґрунтований, Відповідачем не спростований.

Відповідач правом надання відзиву на позовну заяву не скористався, заявлені до нього вимоги не спростував, доказів погашення заборгованості за надані послуги та/або наявності об'єктивних причин неможливості виконання договірних зобов'язань суду не надав.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги Позивача про стягнення заборгованості з Відповідача за Договором про надання послуг №0/2-2-12/38 від 01.01.2012 є законними, обґрунтованими та такими, що задовольняються судом у повному обсязі: в частині стягнення 226 543,22 грн., з яких 126 628,16 грн. - основного боргу, 7 873,62 грн. - 3% річних, 92 041,44 грн. - інфляційних втрат.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 23.03.2012 «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

З огляду на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.

За таких обставин, на підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 49, 75, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Національна торгова компанія» (03039, м. Київ, вул. Байкова, буд. 2; ) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Приватного підприємства «ОККО-Нафтопродукт» (79056, м. Львів, вул. Пластова, буд. 1; ) заборгованість за Договором про надання послуг №0/2-2-12/38 від 01.01.2012 у розмірі 226 543,22 грн., з яких 126 628,16 грн. - основного боргу, 7 873,62 грн. - 3% річних, 92 041,44 грн. - інфляційних втрат та витрати зі сплати судового збору у розмірі 4 530,86 грн.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

5. Дата складання повного тексту рішення 31.08.2015.

Cуддя А.В.Яковенко