ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.15 Справа№ 914/2730/15

Господарський суд Львівської області у складі судді Чорній Л.З. розглянувши матеріали справи

За позовом: Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до відповідача: Львівського національного університету імені Івана Франка, м. Львів

про стягнення пені, 3% річних та інфляційних нарахувань на загальну суму 3 614,36 грн.

Представники сторін:

від позивача: Козак Н.В.- представник

Від відповідача: не з'явився

Судом роз'яснено зміст ст.ст.20,22 ГПК України, а саме, процесуальні права та обов'язки, зокрема, право заявляти відводи. Відводу не заявлено.

Позов заявлено Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ до Львівського національного університету імені Івана Франка, м. Львів про стягнення пені, 3% річних та інфляційних нарахувань на загальну суму 3 614,36 грн.

Ухвалою суду від 10.08.2015 року порушено провадження у справі та справу призначено до розгляду в засіданні на 26.08.2015 року.

Представник позивача в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 2 733,98 грн., 3 % річних у розмірі 584,82 грн. та 295,56 грн. інфляційних втрат.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням повноважного представника у відпустці. Просив розгляд справи відкласти.

З приводу вказаного клопотання суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 (з наступними змінами і доповненнями), господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь судовому засіданні іншого представника згідно з ч. 1-5 ст. 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах, причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Оскільки відповідачем не надано доказів, які б свідчили про неможливість заміни представника, а в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення спору по суті, господарський суд відхиляє клопотання останнього про відкладення розгляду справи та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

04.03.2013 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавцем згідно договору) та Львівським національним університетом імені Івана Франка (покупцем згідно договору) укладено договір купівлі-продажу природного газу № 13/3603-ТЕ-21 (надалі по тексту рішення- договір), згідно з п. 1.1 якого, продавець зобов'язується передати у власність покупцю природний газ, ввезений на митну територію України Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Відповідно до п. 2.1. договору, продавець передає покупцю в період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року природний газ в обсязі до 40 тис. м. куб.

Відповідно умов договору, передача-приймання газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу оформляється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Договором, а саме п. 6.1, визначено порядок здійснення оплати, яка проводиться покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

На виконання умов договору позивач поставив протягом січня - грудня 2013 року, а відповідач прийняв природний газ в обсязі 53,592 тис.куб.м. на загальну суму 70 162,63 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу копії яких долучено позивачем до матеріалів справи.

Однак відповідач, в порушення умов договору, періодично прострочував оплату за поставлений у січні-грудні 2013 р. природний газ.

Відповідно до п. 7.2 договору, у разі невиконання покупцем умов п. 6.1 покупець зобов'язується (крім суми основної заборгованості) сплатити продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Несвоєчасність оплати позивач підтверджує випискою з операцій по підприємству відповідача за підписом головного бухгалтера позивача.

З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача 2 733,98 грн. пені.

Крім цього, відповідно до ст. 625 ЦК України - 584,82 грн. 3% річних та 295,56 грн. інфляційних втрат.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). А відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно 6.1. остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Договором про закупівлю природного газу сторони визначили взаємні права та обов'язки, за невиконання яких передбачили відповідальність. Як встановлено судом на підставі наявних матеріалів у справі, позивач свої обов'язки виконав належним чином, а відповідач порушив умови договору, прострочуючи оплату за поставлений природний газ.

Ст. 530 Цивільного кодексу передбачає, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 7.2 договору, у разі невиконання покупцем умов п. 6.1 покупець зобов'язується (крім суми основної заборгованості) сплатити продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. А ч. 1 ст. 547 визначає, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом згідно ч. 1 ст. 548 ЦК України.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Правильність представленого позивачем розрахунку пені в сумі 2 733,98 судом перевірено.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України перебачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, відповідно до поданого розрахунку позивачем правомірно нараховано відповідачу 584,82 грн. 3% річних та 295,56 грн. інфляційних втрат.

Відповідачем будь-яких письмових пояснень по суті позову суду не надано. Клопотання про відкладення розгляд справи судом відхилено.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судовий збір покладається на відповідача у відповідності до ст. 49 ГПК України.

З огляду на викладене, керуючись 4, 33, 34, 35, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1.Позовні вимоги задоволити повністю.

2.Стягнути з Львівського національного університету імені Івана Франка (79000, м. Львів, вул. Університетська, буд.1; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, ) 2 733,98 грн. пені, 584,82 грн. - 3% річних, 295,56 грн. інфляційних втрат та 1 827,00 грн. судового збору.

Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 31.08.2015р.

Суддя Чорній Л.З.