ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" серпня 2015 р. Справа № 911/2054/15

Господарський суд Київської області у складі судді Лилака Т.Д. розглянувши справу

за позовом Бучанської міської ради, Київська обл., м. Буча
до товариства з обмеженою відповідальністю «РМ Логістик», Київська обл., м. Буча
про стягнення упущеної вигоди,
за участю представників:

позивача:не з'явилися;
відповідача:не з'явилися;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У травні 2015 року Бучанська міська рада (позивач) звернулася до господарського суду Київської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «РМ Логістик» (відповідач) про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди у розмірі 17 014 644,00 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 14.05.2015 року (суддя Скутельник П.Ф.) порушено провадження у справі, прийнято позовну заяву до розгляду та призначено розгляд справи на 22.06.2015 року.

Однак, розпорядженням керівника апарату господарського суду Київської області Кармазіна А.І. №191-АР від 26.06.2015 року справу №911/2054/15 направлено для проведення повторного автоматизованого розподілу справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ (автоматизована система документообігу суду) справу №911/2054/15 передано судді Лилаку Т.Д.

Ухвалою господарського суду Київської області від 30.06.2015 року справу №911/2054/15 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 16.07.2015 року.

Ухвалою господарського суду Київської області від 16.07.2015 року розгляд справи було відкладено на 27.08.2015 року.

Представники позивача та відповідача в судове засідання 27.08.2015 року не з'явилися, відповідач відзив на позов не подав, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15 березня 2010 року №01-08/140 «Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Згідно з пп. 3.9.2 п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що нез'явлення представників позивача та відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представників позивача та відповідача, за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах, що належать до I - III категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт проводить орган державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом п'яти робочих днів з дня надходження декларації.

Виконувати будівельні роботи, підключати об'єкт будівництва до інженерних мереж та споруд без реєстрації зазначеної декларації забороняється.

За наявності зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт отримання замовником та генеральним підрядником чи підрядником (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) інших документів дозвільного характеру для виконання будівельних робіт та видалення зелених насаджень у межах будівельного майданчика не вимагається.

Судом встановлено, що 08.11.2013 року інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області зареєстровано Декларацію про початок виконання будівельних робіт за №КС33.

Згідно пункту 1 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I - III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Пунктом 5 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката.

Судом встановлено, що 07.05.2014 року інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області зареєстровано Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації «Будівництво виробничо-складських та офісних приміщень по вул. Максима Залізняка, 5 в м. Буча, Київської області, класифікатор 1252.8, 1220.9, ІІІ категорія складності» за №КС06.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Пунктом 5 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

Згідно до пунктів 6, 8, 9 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати: 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для нежитлових будівель та споруд;

Розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається протягом десяти робочих днів з дня реєстрації органом місцевого самоврядування звернення замовника про укладення договору про пайову участь та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва об'єкта, з техніко-економічними показниками.

Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

06.02.2015 року позивач звернувся листом №04-09/106 від 06.02.2015 року до відповідача з пропозицією щодо укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Буча.

Як зазначає позивач договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Буча відповідачем підписаний не був, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди у розмірі 17 014 644,00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що відповідачем не укладено з ним договору про пайову участь замовників будівництва у формуванні цільового фонду та розвитку соціальної інфраструктури м. Буча. А в зв'язку з відсутністю факту обізнаності Бучанської міської ради щодо існування фактичних обставин виконання будівельних робіт по вул. Максима Залізняка, 5 у м. Буча та в подальшому прийняття в експлуатацію виробничо-складських та офісних приміщень призвело до неможливості проведення повноцінної договірної роботи з ТОВ «РМ Логістик» щодо залучення коштів пайової участі на розвиток інфраструктури м. Буча у строки визначені ч. 9 ст. 40 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» і такі дії призвели до недоотримання відповідних коштів до місцевого бюджету.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Судом встановлено, що декларація про готовність об'єкта до експлуатації була зареєстрована Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області 07.05.2014 року. Дана дата є датою прийняття побудованого об'єкту до експлуатації, тоді як позивач звернувся до відповідача з пропозицією щодо укладання договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Буча лише 06.02.2015 року листом № 04-09/106, значно пізніше після дати введення об'єкта в експлуатацію.

Отже, до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію договір про пайову участь між сторонами укладений не був; на момент звернення позивача до відповідача з пропозицією укласти такий договір та на дату подачі даного позову об'єкт будівництва вже був прийнятий в експлуатацію.

Тобто, позивачем пропущено строк, визначений наведеним законодавством України для укладення такого договору.

З огляду на приписи частини 9 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» укладання спірного договору про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста після введення об'єкта будівництва в експлуатацію не ґрунтується на вимогах закону.

Така ж правова позиція викладена і в постановах Вищого господарського суду України від 31.07.2014р. у справі № 909/17/14, від 02.07.2014р. у справі № 909/1434/13, від 14.08.2014р. у справі № 909/1227/13.

Відповідно до частини другої статті 11 Цивільного кодексу України, підставами для виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 Цивільного Кодексу України передбачено, що відповідно ст.6 Цивільного Кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 3 ст. 179 Господарського Кодексу України, укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

З аналізу вищенаведених норм слід дійти висновку, що, у даному випадку, укладання договору про пайову участь між органом місцевого самоврядування і замовником є обов'язковим на підставі Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Тобто, підставою для виникнення у сторін спору прав та обов'язків є договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, який в силу приписів ч. 9 ст. 40 Закону має бути укладений не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Крім того, за змістом ч. 5 ст. 40 Закону величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається також у договорі.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки до прийняття об'єкта в експлуатацію договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту між сторонами укладений не був, а граничний термін на його укладання (не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію) для укладення такого договору сплив, позовні вимоги в частині стягнення 17 014 644,00 грн. пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судовий збір, що сплачений позивачем при поданні позову у розмірі 73 080,00 грн. відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 01.09.2015р.

Суддя Т.Д. Лилак