РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2015Справа №910/8302/15-г

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Мельник Ю.О., розглянувши матеріали справи
за позовною заявою Комунального підприємства Київський метрополітен
до Військової частини НОМЕР_1
про стягнення 84 001,66 грн.
за участю представників:
від позивача:не з`явився
від відповідача:Волощук А.В.- представник за довіреністю № 350/175/240/15/390А/пс від 20.07.2015 р.
ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулось Комунальне підприємство Київський метрополітен з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення 67 582,07 грн.
Позов мотивовано тим, що відповідач порушив умови договору № 08-УНД-10 від 30.12.2010 р. щодо оплати вартості корисного використання тунелю метрополітену загальною довжиною 1 900 метрів, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість у вказаній сумі.
У позові Комунальне підприємство Київський метрополітен просив суд стягнути з Військової частини НОМЕР_1 заборгованість в сумі 67 582,07 грн., яка складається з: 64 528,99 грн. основного боргу, 1 265,25 грн. пені та 1 787,83 грн. 3 % річних.
Під час розгляду справи по суті від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 84 001,66 грн., яка складається з: 78 698,81 грн. основного боргу, 2 642,74 грн. пені та 2 660,10 грн. 3 % річних.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про відкладення розгляду справи, у минулому судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача проти позову заперечив, вказав, що договір № 08-УНД-10 від 30.12.2010 р. припинив свою дію, а, отже заявлені до стягнення суми основної заборгованості та нараховані на неї штрафні санкції є необгрунтованими.
Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника позивача за наявними в ній матеріалами.
Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні у справі докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що 30.12.2010 р. між Військовою частиною НОМЕР_1 (сторона-1) та Комунальним підприємством Київський метрополітен (сторона-2) був укладений договір № 08-УНД-10, відповідно до якого сторона-1 зобов`язується відшкодувати стороні-2 вартість корисного використання тунелю метрополітену загальною довжиною 1 900 погонних метрів (п. 1.1 договору).
Місця прокладання кабелю та його довжина визначається відповідно до розробленої та погодженої сторонами ПКД. Про введення в експлуатацію кабелю сторонами складається двосторонній акт (п. 1.1.1 договору).
Пунктом 2.1 договору встановлено обов`язок сторони-1 щомісячно, не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим, сплачувати стороні-2 відшкодування вартості корисного використання тунелю та тунельних споруд загальною довжиною 1 900 погонних метрів, в розмірі 2 660 грн., з розрахунку 1,40 грн. (в тому числі ПДВ - 0,23 грн.) за 1 погонний метр прокладеного кабелю. Розмір відшкодування вартості корисного використання тунелю за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за поточний місяць.
Відповідно до п. 3.1 цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2011 р. У випадку, якщо жодна зі сторін за один місяць до строку закінчення дії цього договору не заявить письмово про бажання припинити дію договору, то договір вважається автоматично продовжений на кожний наступний календарний рік на тих самих умовах.
Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання за договором № 08-УНД-10 від 30.12.2010 р. з надання у користування відповідачу тунелю та тунельних споруд загальною довжиною 1 900 погонних метрів.
Разом з тим, відповідач взяті на себе зобов`язання щодо відшкодування вартості корисного використання тунелю за період з 10.04.2013 р. по 10.08.2015 р. виконав неналежним чином, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у сумі 78 698,81 грн.
23.09.2014 р., 27.11.2014 р., 05.12.2014 р. позивач звертався до відповідача з вимогами № 27/06-2079, 27/06-2686, 27/06-2757 про стягнення заборгованості за договором № 08-УНД-10 від 30.12.2010 р.
У відповідь на вказані вимоги відповідач, не заперечуючи наявності заборгованості, вказував на те, що даний договір не був зареєстрований в Державній казначейській службі, у зв`язку з чим просив переукласти договір.
Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися у встановлений строк (термін), а якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.
Оскільки доказів належної оплати поставленої продукції відповідачем суду не надано, позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості у сумі 78 698,81 грн. підлягають задоволенню.
Доводи відповідача про те, що договір № 08-УНД-10 від 30.12.2010 р. припинив свою дію з 2012 р. суд не приймає до уваги та зазначає наступне.
Так, з матеріалів справи вбачається, що 19.10.2011 р., 01.10.2013 р. Військова частина НОМЕР_1 звернулась до відповідача з листами № 294 № 27/6-2413 про припинення дії договору № 08-УНД-10 від 30.12.2010 р. та укладення нового договору.
У відповідь на вказані листи позивач повідомив відповідача, що для укладення нового договору останньому необхідно звернутись до нового балансоутримувача майна та направив позивачу додаткову угоду до договору № 08-УНД-10 від 30.12.2010 р. щодо його припинення (лист № 27/6-2413 від 23.10.2013 р.). Проте, вказана додаткова угода позивачем підписана не була.
Також судом встановлено, що 15.06.2015 р. відповідач звернувся до КП Київський метрополітен з листом № 350/175/240/15/335А/т, яким повідомив останнього, що умови договору № 08-УНД-10 від 30.12.2010 р. позивачем виконуються у повному обсязі, але, оскільки, вказаний договір не був зареєстрований у Державній казначейській службі України, питання щодо його оплати вирішується у судовому порядку. Тобто фактично Військова частина НОМЕР_1 своїми діями визнала борг за договором відшкодування вартості, оскільки користується частиною тунелю метрополітену.
Вказані обставини підтверджуються складеним комісією КП Київський метрополітен актом № 54/ЕЮ-1 від 12.12.2014 р. про перевірку кабельних ліній зв`язку Військової частини НОМЕР_1 , які розташовані на СБЛ метрополітену, а також наявними у матеріалах справи повідомленнями Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області про примусове списання коштів з рахунку Військової частини НОМЕР_1 на виконання рішень господарського суду міста Києва про стягнення заборгованості за неналежне виконання позивачем умов договору № 08-УНД-10 від 30.12.2010 р.
Враховуючи викладене, суд встановив, що на момент розгляду даної справи зобов`язання між сторонами за договором № 08-УНД-10 від 30.12.2010 р. не припинились, а даний договір є діючим.
Отже, обов`язок відповідача по сплаті заборгованості не спростовано.
Крім основної заборгованості, позивач просить стягнути з відповідача пеню у сумі 2 660,10 грн. за період з 11.02.2015 р. по 31.07.2015 р.
Частиною 1 ст. 229 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.
В силу ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до ст. 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.
Пунктом 5.2 договору передбачено, що у разі несвоєчасного внесення плати за договором сторона-1 сплачує пеню у розмірі 0,5 % від суми заборгованості за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.
Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Провівши перерахунок заявленої позивачем суми пені відповідно до подвійної облікової ставки Національного банку України та вимог ст. 232 ГК України, суд встановив, що з відповідача підлягає стягненню пеня у сумі 2 660,10 грн. за період з 11.02.2015 р. по 31.07.2015 р., тобто у заявленій сумі позивачем.
Щодо стягнення з відповідача 2 660,10 грн. 3 % річних за період з 11.04.2013 р. по 31.07.2015 р. суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.
Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Провівши перерахунок заявленої до стягнення суми матеріальних втрат, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 660,10 грн. 3 % річних за заявлений позивачем період.
Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст.cт. 32 - 34, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства Київський метрополітен до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення 84 001,66 грн. задовольнити.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь Комунального підприємства Київський метрополітен (03056, м. Київ, просп. Перемоги, 35, ідентифікаційний код 03328913) основну заборгованість у сумі 78 698 (сімдесят вісім тисяч шістсот дев`яносто вісім) грн. 81 коп., пеню у сумі 2 642 (дві тисячі шістсот сорок дві) грн. 74 коп., 3 % річних у сумі 2 660 (дві тисячі шістсот шістдесят) грн. 10 коп.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь Комунального підприємства Київський метрополітен (03056, м. Київ, просп. Перемоги, 35, ідентифікаційний код 03328913) судовий збір у сумі 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. та судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 609 (шістсот дев`ять) грн. 00 коп.
Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 31 серпня 2015 року.
Повний текст рішення підписаний 7 вересня 2015 року.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя К.І. Головіна