ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2015 р.Справа № 922/4172/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

при секретарі судового засідання Горбачовій О.В.

розглянувши справу

за позовом Приватного підприємства "Етуаль-СІІ", м. Первомайський Харківської області
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Еверкон", м.Чугуїв Харківської області
про стягнення 5206,55 гривень
за участю представників:

позивача - Варуха О.Я. (директор).

відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватне підприємство "Етуаль-СІІ", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Еверкон" (відповідача) суми заборгованості у розмірі 5206,55 гривень. Заявлену вимогу обґрунтував неналежним виконанням відповідачем умов договору підряду №03/03-2015, укладеного між сторонами 03.03.2015 року. Крім того, позивач просив суд покласти судові витрати на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20 липня 2015 року було прийнято вищевказану позовну заяву до розгляду. Провадження у справі було порушено та призначено до розгляду у судовому засіданні на 06 серпня 2015 року.

06 серпня 2015 року відповідач звернувся до суду із клопотанням про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 06 серпня 2015 року було оголошено перерву до 03 вересня 2015 року.

В судовому засіданні 03 вересня 2015 року позивач позов підтримував, змін не мав.

Відповідач у судове засідання 03 вересня 2015 року свого представника не направив, вимоги суду не виконав. Про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Враховуючи те, що норми ст.65 Господарського процесуального кодексу України щодо обов'язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що в межах наданих йому повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами, на підставі ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, суд, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача, встановив наступне.

Відповідно до договору №03/03-2015 від 03.03.2015 року ПП «Етуаль-СІІ» виконало комплекс ремонтно-будівельних робіт на території ТОВ «Заводу «Еверкон» за адресою: м.Чугуїв Харківської обл., вул. Мічуріна, 2В, що підтверджується актами виконаних робіт №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6 на загальну суму 149 357,00 грн.

Відповідно до п.1.3 та п.6.2 договору №03/03-2015 від 03.03.2015 року, відповідач зобов'язаний оглянути і прийняти виконані позивачем роботи та оплатити їх.

Виконання робіт за спірним договором підтверджується актами приймання виконаних робіт, підписаними та скріпленими печатками підприємств позивача та відповідача.

В порушення вищевказаних пунктів договору та ст.526, 527. ч.1 ст.854 Цивільного кодексу України, відповідач не оплатив повністю виконану позивачем роботу, у зв'язку з чим утворилась заборгованість у сумі 5206 грн. 55 коп.

Позивачем на адресу відповідача був направлений лист позивача вих.№79 від 08 червня 2015 про погашення боргу, який відповідач залишив без відповіді та задоволення.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог та заперечень проти них, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно з ч.3 ст.317 Господарського кодексу України, господарські відносини у сфері матеріально-технічного забезпечення капітального будівництва регулюються відповідними договорами підряду, якщо інше не передбачено законодавством або договором сторін.

Відповідно до ч.2 ст.318 Господарського кодексу України, договір підряду відповідно до цієї статті, укладається на будівництво, розширення, реконструкцію та перепрофілювання об'єктів; будівництво об'єктів з покладенням повністю або частково на підрядника виконання робіт з проектування, поставки обладнання, пусконалагоджувальних та інших робіт; виконання окремих комплексів будівельних, монтажних, спеціальних, проектно-конструкторських та інших робіт, пов'язаних з будівництвом об'єктів.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.875 Цивільного кодексу України, за договором будівельного підряду, підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Частиною 4 статті 879 Цивільного кодексу України встановлено, що оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Так, згідно пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 2005 року N668 "Про затвердження Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві" за договором підряду підрядник зобов'язується за завданням замовника на свій ризик виконати та здати йому в установлений договором підряду строк закінчені роботи (об'єкт будівництва), а замовник зобов'язується надати підряднику будівельний майданчик (фронт робіт), передати дозвільну документацію, а також затверджену в установленому порядку проектну документацію (у разі, коли цей обов'язок повністю або частково не покладено на підрядника), прийняти від підрядника закінчені роботи (об'єкт будівництва) та оплатити їх.

Отже, як вбачається з аналізу норм чинного законодавства, договір підряду є оплатним і обов'язку підрядника виконати певну роботу відповідає обов'язок замовника цю роботу прийняти і оплатити.

У відповідності до ч.1 ст.854 Цивільного кодексу України, встановлено порядок оплати за договором підряду, а саме: якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Статтею 193 Господарського кодексу України зазначається, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з вимогами статті 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті з зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно з вимогами статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до вимог статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи, що вказана сума боргу відповідачем не оспорена, відповідач не надав суду доказів про погашення боргу, а також враховуючи, що відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, позовні вимоги позивача в сумі 5206,55 грн. є обґрунтованими, підтверджуються наданими суду доказами та підлягають задоволенню.

Суд, вирішуючи питання розподілу судових витрат, керується ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких судовий збір покладається на відповідача, з вини якого виник спір.

За таких обставин, суд, керуючись ст.ст. 317, 318 Господарського кодексу України, ст.ст. 526, 527, 530, 610, 629, 853, 854, 875, 879 Цивільного кодексу України, ст. ст. 41, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Еверкон" (63501, м.Чугуїв, Харківська обл., мр-н Авіатор, буд. 154-Б ) на користь Приватного підприємства "Етуаль-СІІ" (64107, м.Первомайський, Харківська обл., вул.Мічуріна,6 ) 5206,55 гривень боргу та 1827,00 гривень судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 08.09.2015 р.

Суддя К.В. Аріт