РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2015Справа №910/4424/15-г

За позовом: заступника прокурора Оболонського району міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради;

до: публічного акціонерного товариства "ТРАНС-ОБОЛОНЬ";

про: внесення змін до договору.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Дорошенко О.С. - за довіреністю від 10.06.2015 № 225-КР-2074;

відповідача: Срібна О.А. - за довіреністю від 15.01.2015 № 6;

прокурор у справі: Одуденко А.В. - посвідчення від 27.09.2013 № 006616.

С У Т Ь С П О Р У :

Заступник прокурора Оболонського району міста Києва звернувся до господарського суду міста Києва із позовом в інтересах держави в особі Київської міської ради до публічного акціонерного товариства "ТРАНС-ОБОЛОНЬ" про внесення змін до договору.

Прокурор позовні вимоги мотивує наступним.

Рішенням Київської міської ради від 28.02.2013 № 89/9146 "Про внесення змін до договорів оренди земельних ділянок у частині приведення розміру річної орендної плати у відповідність до положень статті 288 Податкового кодексу України", зокрема пунктом 1, внесено зміни до договорів оренди земельних ділянок згідно з додатком до цього рішення, встановивши річну орендну плату у розмірі трьох відсотків від нормативної грошової оцінки земельних ділянок. Оскільки публічне акціонерне товариство "ТРАНС-ОБОЛОНЬ" продовжує сплачувати орендну плату за землю без врахування вимог вказаного вище рішення Київської міської ради прокурор звернувся до господарського суду в інтересах держави в особі Київської міської ради до публічного акціонерного товариства "ТРАНС-ОБОЛОНЬ" про внесення змін до Договору шляхом встановлення річної орендної плати за земельну ділянку в розмірі трьох відсотків від її нормативно-грошової оцінки.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.02.2015 порушено провадження у справі № 910/4424/15-г.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 13.05.2015 зупинив провадження у справі № 910/4424/15-г до розгляду Київським апеляційним адміністративним судом апеляційної скарги на постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 21.04.2015 у справі № 826/5871/15.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2015 ухвалу господарського суду міста Києва від 13.05.2015 у справі № 910/4424/15-г скасовано, справу передано до господарського суду міста Києва для розгляду по суті.

Відповідач, скориставшись правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позовні вимоги відхилив повністю з огляду на таке. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на положення статті 288 Податкового кодексу України, відповідно до якої підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Однак, враховуючи те, що договір оренди земельної ділянки не укладався, а відповідач за умовами договору тимчасового довгострокового користування сплачує не орендну плату, а земельний податок, то посилання на статтю 288 Податкового кодексу України є безпідставними і не можуть застосовуватись до даного виду договірних відносин. Крім того, пропозиція про зміну умов договору на адресу відповідача не надходила.

В судовому засіданні 26.08.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи прокурора, повноважних представників позивача та відповідача по суті спору, дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між Київською міською радою та відкритим акціонерним товариством "КИЇВСЬКЕ АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО № 13070" (правонаступником якого є - публічне акціонерне товариство "ТРАНС-ОБОЛОНЬ") укладено договір на право тимчасового довгострокового користування землею від 22.11.1999, зареєстрований в книзі реєстрації договорів на право тимчасового користування землею за № 78-5-00053 (надалі - Договір).

Пунктом 1.1. Договору визначено, що Київська міська рада на підставі рішення від 24.09.98 № 8/109 надає, а відкрите акціонерне товариство "КИЇВСЬКЕ АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО № 13070" (правонаступником якого є - публічне акціонерне товариство "ТРАНС-ОБОЛОНЬ") приймає в тимчасове користування земельну ділянку загальною площею 7.6376 га, в тому числі: землі змішаного використання - 7.6376 га згідно з планом землекористування.

Відповідно до пункту 1.2. Договору, земельна ділянка надається в тимчасове довгострокове користування строком на 24 роки для обслуговування та експлуатації об'єктів автотранспортного підприємства на вул. Богатирській, 11 у Мінському районі.

У відповідності до п. 2.1. Договору, плата за землю вноситься землекористувачем згідно Закону України "Про плату за землю" у вигляді земельного податку в розмірі одного відсотку від грошової оцінки земельної ділянки, що оподатковується.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Спір між сторонами даної справи виник у зв'язку з відсутністю між позивачем і відповідачем відповідного правочину, який би привів спірний Договір у відповідність до вимог закону. Враховуючи викладене, прокурором заявлена позовна вимога про внесення змін до умов Договору, які регламентують розмір орендної плати.

За результатами оцінки доказів, наявних в матеріалах справи, та виходячи з викладених вище фактичних обставин, суд дійшов висновку, що заступника прокурора Оболонського району міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради підлягає задоволенню повністю, з урахуванням такого.

Статтею 2 Земельного кодексу України визначено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

На момент укладення спірного Договору розміри та порядок плати за використання земельних ресурсів, а також напрями використання коштів, що надійшли від плати за землю, відповідальність платників та контроль за правильністю обчислення і справляння земельного податку регулювались Законом України "Про плату за землю" (чинний на момент укладення спірного договору), статтею 2 якого встановлено, що плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель.

Статтею 288.5., підпунктом 288.5.1. Податкового кодексу України визначено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки.

Твердження відповідача про те, що договір оренди земельної ділянки не укладався, а відповідач за умовами Договору тимчасового довгострокового користування сплачує не орендну плату, а земельний податок, то посилання на статтю 288 Податкового кодексу України судом відхиляються з огляду на наступне.

Статтею 93 Земельного кодексу України визначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності

Відповідно до статті 13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Таким чином, враховуючи викладені положення закону, суд відзначає, що спірний Договір на право тимчасового довгострокового користування землею фактично є Договором оренди земельної ділянки, оскільки останнім передбачено строкове платне користування земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

За статтею 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, тобто є вільною, за винятком випадків, визначених законом, у яких ціни (тарифи, ставки тощо) встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 2 зазначеної статті зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Приписами статті 30 Закону України "Про оренду землі" зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Згідно із п. 2.19 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" у разі прийняття уповноваженим органом рішення про внесення змін до ставок орендної плати за землю та затвердження нових коефіцієнтів, що використовуються для розрахунку орендної плати за земельні ділянки, такі обставини можуть не братися судом до уваги лише у разі скасування відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування в установленому законом порядку. Оскільки відповідно до частини першої статті 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, внесення змін до договору оренди землі у разі зміни ставок орендної плати за землю та затвердження нових коефіцієнтів уповноваженим органом повинно здійснюватися з дотриманням порядку, визначеного цією статтею Господарського кодексу України. У разі не досягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Оскільки орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то законодавча зміна граничного розміру цієї плати є підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору.

Отже, чинним рішенням Київської міської ради від 28.02.2013 № 89/9146 відповідачу встановлено річну орендну плату у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки. Відтак, суд дійшов висновку, що законодавча зміна розміру плати за земельні ділянки державної та комунальної власності є підставою для перегляду розміру орендної плати, погодженої сторонами в договорі, тому суд вважає позовні вимоги заступника прокурора Оболонського району міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Недотримання позивачем вимог ч. 2 ст. 188 ГК України стосовно обов'язку надсилання іншій стороні пропозиції про зміну умов договору оренди земельної ділянки не позбавляє його права звернутися до суду за наявності спору, тобто, відсутності згоди на зміну договору (постанова Верховного Суду України від 20.11.12р. у справі № 28/5005/640/2012).

Судовий збір у відповідності до ст. 49 господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача в дохід Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49 ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Внести зміни до Договору на право тимчасового довгострокового користування землею від 22.11.1999, укладеного між Київською міською радою та відкритим акціонерним товариством "КИЇВСЬКЕ АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО № 13070" (правонаступником якого є - публічне акціонерне товариство "ТРАНС-ОБОЛОНЬ"), зареєстрованого в книзі реєстрації договорів на право тимчасового користування землею за № 78-5-00053, шляхом викладення пункту 2.1. цього договору в наступній редакції: "Річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у розмірі 3% (три відсотки) від її нормативної грошової оцінки".

3. Стягнути з публічного акціонерного товариства "ТРАНС-ОБОЛОНЬ" (04209, м. Київ, вул. Богатирська, 11; ідентифікаційний код 05475216) в дохід Державного бюджету України судовий збір за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру в сумі 1.218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн 00 коп

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 02 вересня 2015 року

Cуддя С.В. Балац