РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2015Справа №910/17691/15

За позовом Військового прокурора Дніпропетровського гарнізону в інтересах держави в особі Державного підприємства "Конструкторське бюро "Південне" ім. М.К. Янгеля"

до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

про стягнення 904 993,21 дол. США. що (еквівалентно 19 013 907,35 грн.)

Суддя Турчин С.О.

Представники учасників процесу:

Від прокуратури: Спора Г.І. (посвідчення № 034726 від 05.08.2015)

від позивача: Лисичний А.П. (довіреність № 14/3 від 04.01.2015)

від відповідача: Литвинов С.І. (довіреність б/н від 10.04.2015)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Військовий прокурор Дніпропетровського гарнізону звернувся до Господарського суду міста Києва в інтересах держави в особі Державного підприємства "Конструкторське бюро "Південне" ім. М.К. Янгеля" з позовом до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про стягнення 904 993,21 дол. США. що (еквівалентно 19 013 907,35 грн.).

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем, в порушення умов укладеного між сторонами Договору банківського вкладу «Зручний для бізнесу» № Д-2005037/01/1571 від 14.10.2013 р., не повернуто вкладнику у строк, встановлений Договором, суму вкладу у розмірі 900 000,00 дол. США.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.07.2015 р. порушено провадження у справі № 910/17691/15, розгляд останньої призначено на 06.08.2015 р.

30.07.2015 р. через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній зазначив, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 року № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015р.№ 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у AT «Дельта Банк». Враховуючи наведене, відповідач просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки задоволення вимог позивача щодо стягнення 904 993,21 доларів США відбудеться за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку у 7-му чергу.

03.08.2015 р. через канцелярію суду від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

У судовому засіданні 06.08.2015 р. оголошено перерву до 03.09.2015 р. на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

03.09.2015 р. через канцелярію суду від відповідача надійшли документи для долучення до матеріалів справи.

У судовому засіданні 03.09.2015 р. прокурор та представник позивача підтримали позовні вимоги, просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 03.09.2015 р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

14.10.2013 р. між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - банк) та Державним підприємством «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К. Янгеля» (далі - вкладник) укладено Договір банківського вкладу «Зручний для бізнесу» № Д-2005037/01/1571 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору, банк відкриває вкладнику вкладний рахунок № 5037 (далі - рахунок), а вкладник вносить на рахунок грошові кошти у сумі 900 000,00 дол. США на умовах та в порядку, визначених цим Договором.

Внесення вкладником грошових коштів підтверджується банком шляхом видачі виписки про рух коштів (п. 1.2 Договору).

Положеннями п. 1.3 Договору встановлено, що вклад залучається на строк з моменту зарахування коштів на рахунок по 25 грудня 2014 року включно.

Пунктом 2.1, 2.2, 2.3 Договору встановлено, що процентна ставка за вкладом становить 7,5 % річних. Нарахування процентів на вклад здійснюється за фактичну кількість днів у місяці та році (28-29-30-31/365-366). При розрахунку процентів враховується фактичний залишок коштів на рахунку станом на кінець кожного календарного дня періоду, за який здійснюється нарахування процентів. Проценти на вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження коштів на рахунок, до дня, який передує їх поверненню вкладникові або списанню з рахунка з інших підстав. Сплата нарахованих процентів здійснюється в кінці строку цього Договору шляхом перерахування на поточний рахунок вкладника. Нарахування та сплата процентів здійснюється у валюті вкладу.

Згідно з п. 2.6 Договору, в останній день строку, на який був залучений вклад, банк перераховує суму вкладу та суму нарахованих процентів на поточний рахунок клієнта, визначений в п.2.2 цього Договору . В разі дострокового повернення вкладу на умовах цього Договору, останнім днем строку, на який був залучений вклад, що повертається достроково, буде вважатись день фактичного повернення відповідної суми вкладу.

У пункті 2.8 Договору сторони встановили, що за згодою сторін умови цього Договору можуть бути змінені шляхом укладення відповідної додаткової угоди.

25.12.2014 р. між сторонами було підписано Додаткову угоду № 1 до Договору, відповідно до якої сторони домовились продовжити (пролонгувати) строк залучення депозитного вкладу до 09 червня 2015 року.

Процентна ставка за вкладом становить 7,5% річних (п. 2.1 Додаткової угоди № 1).

Факт зарахування грошових коштів у розмірі 900 000,00 доларів США на рахунок № 5037 підтверджується належним чином завіреною копією виписки по особовому рахунку, сформованої станом на 23.10.2013 року.

Звертаючись до суду з даним позовом, прокурор зазначає, що відповідач в порушення умов договору, не повернув позивачу суму вкладу після закінчення строку, на який залучався вклад.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначалося вище, Додатковою угодою № 1 до Договору сторони продовжили строк залучення депозитного вкладу до 09 червня 2015 року.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, враховуючи приписи пунктів 1.3. Договору з урахуванням Додаткової угоди №1, строк виконання відповідачем зобов'язань щодо перерахування на рахунок позивача суми вкладу на момент вирішення спору настав.

Відповідно до частини 3 статті 1058 ЦК України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Згідно з ст. 1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідно до частини 3 статті 1058 ЦК України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Згідно з положеннями ст. 1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Частиною 2 ст. 76 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначено, що Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 р. № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015 р. було прийнято рішення № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк".

Пунктом 1,2 вказаного рішення було вирішено розпочати з 03.03.2015 р. процедуру виведення ПАТ "Дельта Банк" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 03.03.2015 р. по 02.06.2015 р.

Виконавча дирекція Фонду прийняла рішення № 147 від 03 серпня 2015 р. про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у АТ «ДЕЛЬТА БАНК» до 02 жовтня 2015 р. включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «ДЕЛЬТА БАНК» Кадирова Владислава Володимировича до 02 жовтня 2015 р. включно.

Таким чином, станом на момент звернення військового прокурора з даним позовом до суду у відповідача було запроваджено процедуру тимчасової адміністрації.

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються спеціальними нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

Пунктом 16 статті 2 зазначеного Закону встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 даного Закону врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Так, відповідно до п. 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Пунктом 1 частини 6 статті 36 даного Закону передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Однак, згідно з п. 4 частини 1 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" у цьому Законі термін "вкладник" вживається у значені "фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката".

Отже, враховуючи дану норму, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та юридичні особи не підпадають під визначення поняття "вкладник" у розумінні вищевказаного Закону. Тому, на них не поширюється виняток з обмеження встановленого пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Визначення терміну "кредитор банку" міститься у статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", під яким розуміється - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Як зазначалось вище, відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Таким чином, між сторонами у даній справі склалися зобов'язальні правовідносини на підставі договору банківського вкладу, які носять майново-грошовий характер, а отже позивач виступає кредитором за майновою вимогою з розпорядження належними йому коштами, а відповідач є боржником у спірних правовідносинах, і вказані вимоги підпадають під обмеження, встановлені положеннями п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 25.03.2015 у справі № 910/9232/14, від 01.04.2015 у справі № 910/556014, від 22.04.2015 у справі № 910/9234/14, від 27.05.2015 у справі № 910/12766/14), у постановах Вищого господарського суду України від 12.08.2015 р. у справі № 910/2474/15, від 08.07.2015 р. № 927/1748/14.

З огляну на те, що своє зобов'язання щодо повернення позивачу вкладу та нарахованих процентів, у розмірі, встановленому Договором банківського вкладу «Зручний для бізнесу» № Д-2005037/01/1571 від 14.10.2013 р., відповідач повинен був здійснити до 09.06.2015 р. (включно), суд дійшов висновку про порушення Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» умов Договору банківського вкладу.

Однак, з огляду на те, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» у відповідача запроваджено процедуру тимчасової адміністрації, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення грошових коштів за Договором банківського вкладу не підлягають задоволенню в силу приписів п.1 ч.5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Суд відзначає, що задоволення вимог кредиторів банку, в якому запроваджено тимчасову адміністрацію, може бути здійснено виключно у порядку черговості, визначеної Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Отже, позивач не позбавлений можливості захистити свої майнові права за договором банківського рахунку в порядку передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

У пункті 4.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» встановлено, що у випадках коли позивач звільнений від сплати судового збору, якщо позов залишено без задоволення, - судовий збір не стягується.

Враховуючи наведене вище, керуючись ст. ст. 32, 33, 34, 43, 49, 82-84 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Повний текст рішення складено та підписано 04.09.2015 р.

Суддя С.О. Турчин