ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2015 року Справа № 912/1683/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Орєшкіної Е.В. (доповідач)

суддів: Широбокової Л.П., Крутовських В.І.,

секретар судового засідання: Герун Т.О.,

представники сторін:

від позивача: Пац В.О., представник, довіреність №14-127 від 13.05.2014 року;

від відповідача: Москаленко Ю.В., представник, довіреність №7 від 25.08.2015 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Кіровоградської області від 24.06.2015 року у справі №912/1683/15

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до відповідача комунального підприємства "Теплоенергетик", м.Кіровоград

про стягнення 6 213 792 грн. 01 коп.

В С Т А Н О В И В:

В травні 2015 року публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі - ПАТ "НАК "Нафтогаз України") звернулось до господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою про стягнення з комунального підприємства "Теплоенергетик" (надалі - КП "Теплоенергетик") на свою користь 3 889 948 грн. 14 коп. інфляційних втрат, 1 489 591 грн. 78 коп. пені, 834 252 грн. 09 коп. 3% річних та 73 080 грн. понесених витрат по сплаті судового збору.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 24.06.2015 року у справі №912/1683/15 (суддя Болгар Н.В.) в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить Дніпропетровський апеляційний господарський суд його скасувати, прийняти нове рішення, яким позов задовольнити, судові витрати по справі віднести на відповідача.

Відповідач проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає їх необґрунтованими та безпідставними.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення присутніх в судових засіданнях представників сторін, дослідивши матеріали справи, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів.

Між сторонами на підставі договору № 13/3424-ТЕ-18 від 28.12.2012 року (надалі - договір) виникли правовідносини з поставки природного газу, згідно яких ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (продавець) зобов'язався з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року поставити, а КП "Теплоенергетик" (покупець) зобов'язався прийняти і оплатити виключно грошовими коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки газу із остаточним розрахунком до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки, фактично переданий виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробництва комерційної діяльності) газ обсягом до 21 474 куб м. вартістю 28 113 760 грн. 80 коп. (з ПДВ).

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України).

Як передбачено ст. 610 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 Цивільного кодексу України).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст.625 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, п. 1 ст. 547 Цивіль-ного кодексу України, ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України, ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися пенею, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, якщо про це вчинено правочин (договір) у письмовій формі. У п. 7.2 договору передбачений обов'язок покупця у разі невиконання ним умов договору щодо оплати природного газу сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Позивач доводить порушення відповідачем строків виконання грошових зобов'язань за договором. Відповідач вважає, що передбачені договором порядок і строки розрахунків за отриманий ним газ змінені, тому він не є боржником, що прострочив, а отже не порушив зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи основним видом діяльності КП "Теплоенергетик" є виробництво та реалізація теплової енергії. Для забезпечення такої діяльності укладений договір.

Загальні засади формування тарифів на теплову визначені у ст. 20 Закону України "Про теплопостачання", відповідно до якого тарифи на теплову енергію повинні забезпечувати відшкодування всіх економічно обґрунтованих витрат на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії; у разі якщо тимчасово тариф на теплову енергію встановлено нижче її собівартості з урахуванням граничного рівня рентабельності, то орган, яким установлено цей тариф, повинен передбачати механізми компенсації цієї різниці в порядку, встановленому законодавством.

На виконання п. 24 ст. 14, п. 2 ст. 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", постанови Кабінету Міністрів України № 30 від 29.01.2014 року, якою затверджений порядок та умови надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Кіровоградській області, Департаментом фінансів Кіровоградської облдержадміністрації, Фінансовим управлінням Кіровоградської міської ради, Головним управлінням житлово-комунального господарства Кіровоградської міської ради, КП "Теплоенергетик" та ПАТ "НАК "Нафтогаз України" укладено договори №533/30 від 02.10.2014 року та №736/30 від 13.10.2014 року про організацію взаєморозрахунків (відповідно до п. 24 ст. 14, п. 2 ст. 16 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2014 рік"). За умовами таких договорів сторони дійшли згоди погасити заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений по договору № 13/3424-ТЕ-18 від 28.12.2012 року природний газ.

Укладені договори про організацію взаєморозрахунків свідчать про те, що державою в особі уповноважених нею органів визнано, що встановлений КП "Теплоенергетик" тариф на теплову енергію, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх релігійними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності), і при формуванні якого використовується вартість газу, придбаного для її виробництва, є нижчим її собівартості.

На виконання договорів № 533/30 від 02.10.2014 року та № 736/30 від 13.10.2014 року КП "Теплоенергетик" платіжними дорученнями № 2 від 15.10.2014 року на суму 3 561 625 грн. 30 коп. та № 5 від 27.10.2014 року на суму 16 939 522 грн. 39 коп. розрахувалося із ПАТ НАК "Нафтогаз України". Заборгованість, яка виникла за договором, погашена в повному обсязі.

Укладенням договорів про організацію взаєморозрахунків № 533/30 від 02.10.2014 року та № 736/30 від 13.10.2014 року сторони змінили порядок і строки виконання покупцем грошових зобов'язань, які виникли за договором.

Наслідком виконання зазначених вище договорів про організацію взаєморозрахунків, виходячи із редакції їх п. 16, є відсутність у сторін жодних претензій одна до одної стосовно предмету цих договорів.

Оскільки розрахунок за поставлений природний газ відбувся у порядку та строки, які узгоджені договорами про організацію взаєморозрахунків №533/30 від 02.10.2014 року та № 736/30 від 13.10.2014 року, підстави для стягнення сум, нарахованих за порушення строків виконання грошових зобов'язань, передбачених договором, відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 30.09.2014 року у справі № 3-114гс14, від 23.09.2014 року у справі №3-119гс14, від 16.09.2014 року у справі № 3-111гс14.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови позивачу у задоволенні його вимог.

Керуючись ст.ст.99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 24.06.2015 року у справі №912/1683/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя В.І.Крутовських

(повний текст постанови складено 03.09.2015 року).