УХВАЛА

27.08.2015Справа № 910/5761/15-г

За скаргою Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на дії державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві

за позовом Фізичної особи-підприємця Неговська Людмила Миколаївна

до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

про зобов'язання вчинити дії

Суддя Полякова К.В.

Представники сторін:

Від скаржника (відповідача, боржника): Нейрановський А.О. (дов.№1-131100/461 від 15.01.2015),

Від позивача (стягувача): Шкред А.О. (дов.№б/н від 10.03.2015),

Від ДВС: не з'явився,

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець Неговська Людмила Миколаївна звернулась до Господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" про зобов'язання вчинити дії.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.04.2015 у справі № 910/5761/15-г позовні вимоги задоволені повністю, а саме зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" (04050, місто Київ, вулиця Артема, 60; ідентифікаційний код 09807856) здійснити перерахування грошових коштів у сумі 82000,00 грн. згідно платіжного доручення № 22 від 02.03.2015 та 3500,00 грн. згідно платіжного доручення № 24 від 06.03.2015 шляхом їх списання з поточного рахунку Фізичної особи-підприємця Неговської Людмили Миколаївни (03179, місто Київ, вулиця Львівська, будинок 59а, квартира 27; ідентифікаційний код ) №2801 та перерахування на рахунок № 1 в АТ "Райффайзен Банк "Аваль", МФО 380805 та стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (04050, місто Київ, вулиця Артема, 60; ідентифікаційний код 09807856) на користь Фізичної особи-підприємця Неговської Людмили Миколаївни (03179, місто Київ, вулиця Львівська, будинок 59а, квартира 27; ідентифікаційний код ) 1 888 (одну тисячу вісімсот вісімдесят вісім) гривень 65 копійок витрат зі сплати судового збору.

На виконання вказаного судового рішення, яке набрало законної сили, 12.05.2015 Господарським судом міста Києва видані відповідні накази.

Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" звернулось до суду із скаргою на дії державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві, якій просив скасувати постанову старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві ВП № 47649371 про накладення штрафу від 24.06.2015 року.

Відповідно до вимог ст.121-2 ГПК України скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень.

Ухвалою суду від 22.07.2015 скаргу ПАТ «Фінанси та Кредит» прийнято до розгляду та призначено її розгляд на 27.08.2015 року.

Під час судового засідання 27.08.2015 представник скаржника просив задовольнити скаргу у повному обсязі та скасувати постанову старшого державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві про накладення штрафу №47649371 від 24.06.2015 року.

Представник стягувача (позивача) проти задоволення скарги заперечував, надавши пояснення, аналогічні тим, що подані ним до суду у письмовій формі та долучені до матеріалів справи.

Відділ Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві не направив свого представника для участі у судовому засіданні.

Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги, як то передбачено ч.2 ст. 121-2 ГПК України.

Розглянувши скаргу на дії державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи, суд встановив наступне.

27.05.2015 старшим державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Бучком Віталієм Васильовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №47649371. Постанову про відкриття виконавчого провадження разом із вимогою державного виконавця № 896/4 від 27.05.2015 направлено на адресу боржника.

Із матеріалів справи вбачається, що боржником постанову про відкриття виконавчого провадження та вимогу отримано 02.06.2015, що підтверджується штампом боржника на супровідному листі № 896/14 від 27.05.2015 та на бланку вимоги від 27.05.2015 року.

Надалі, 09.06.2015 АТ «Банк «Фінанси та Кредит» подано начальнику ВДВС Шевченківського РУЮ заяву про відкладення провадження виконавчих дій, у порядку статті 12, 35 Закону України «Про виконавче провадження».

Як свідчать матеріали справи та не спростовано представниками сторін під час розгляду скарги, після направлення на адресу боржника постанови про відкриття виконавчого провадження та вимоги від 27.05.2015, органами виконавчої служби у період з 27.05.2015 по 24.06.2015 не вчинялось дій з примусового виконання рішення суду.

Оскільки у визначений державним виконавцем семиденний термін, боржником не виконано вимогу від 27.05.2015, відділом ДВС Шевченківського РУЮ 24.06.2015 на адресу боржника (скаржника, відповідача) направлена вимога №896/14, в якій останнього повторно зобов'язано у семиденний термін здійснити перерахування грошових коштів згідно платіжних доручень.

Одночасно, у зв'язку із невиконанням боржником у встановлений термін вимоги від 27.05.2015, відділом ДВС Шевченківського РУЮ винесено постанову про накладення штрафу на боржника за невиконання вимоги №896/14, яку ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» просить скасувати з підстав того, що оскаржувана постанова ґрунтується на двох вимогах державного виконавця, які не відповідають вимогам діючого законодавства України, а тому є протиправними, у зв'язку з чим не можуть братися до уваги як підстав для накладення штрафу по виконавчому провадженню № 47649371.

Відповідно до п. 9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 року "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", скарги на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів розглядає виключно місцевий господарський суд, яким відповідну справу розглянуто у першій інстанції, тобто той господарський суд, що видав виконавчий документ (наказ чи ухвалу), незалежно від того, якою саме особою подано скаргу, і в тому ж складі суду (якщо цьому не перешкоджають об'єктивні обставини, як-от звільнення судді, його захворювання, перебування у відпустці тощо).

Законодавцем передбачено, що у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

Відповідно до статей 4-5 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов.

У силу ст.124 Конституції України, ст.115 ГПК України, рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Аналогічні положення містить ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якої, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У силу ст.12 названого Закону, сторони виконавчого провадження мають право, між іншим, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що боржником 09.06.2015 подано таку заяву на ім'я Начачльника ВДВС Шевченківського РУЮ.

Проте, положеннями ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено семиденний строк для самостійного виконання рішення, після чого державним виконавцем вживаються заходи для примусового виконання виконавчого документа.

Так, постанову про відкриття виконавчого провадження та вимогу державного виконавця від 27.05.2015 отримано боржником 02.06.2015, отже останній був зобов'язаний виконати вимогу самостійно до 09.06.2015 року.

Згідно з ч. 1 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

Як визначено ч. 2 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що постанову про накладення штрафу винесено державним виконавцем 24.06.2015, тобто, штраф державним виконавцем накладено після спливу семиденного терміну, наданого боржникові для добровільного виконання рішення, про що було вказано у вимозі від 27.05.2015 року.

Твердження боржника (відповідача) про невідповідність вимоги нормам чинного законодавства, а саме те, що вимога державного виконавця не містила дати та номеру виконавчого провадження, строку виконання та наслідків невиконання вимоги є безпідставними, оскільки вимога отримано боржником одночасно із постановою про відкриття виконавчого провадження, яка містила дату та номер виконавчого провадження, строк виконання. Із наявної у матеріалах справи копії вимоги від 27.05.2015 вбачається, що остання містить необхідні реквізити, як то номер, дата виконавчого документу, назва стягувача та боржника із відповіднимми даними, строк виконання вимоги та наслідки невиконання вимоги.

Виходячи з вищенаведених обставин та враховуючи положення ч. 1 ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» суд дійшов висновку, що державним виконавцем правомірно накладено штраф, оскільки рішення суду не виконано боржником самостійно протягом 7 денного строку не лише з дати винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, але й з дати отримання вимоги.

До того ж, як вбачається із матеріалів справи 25.06.2015 боржником подано до органів ВДВС клопотання про роз'яснення рішення суду, тобто після винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови від 24.06.2015 року.

Пунктом 9.13. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 року "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" визначено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

З огляду на зазначене вище, суд вважає, що постанова старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві ВП № 47649371 про накладення штрафу від 24.06.2015 не підлягає скасуванню судом, оскільки вказана постанова винесена державним виконавцем із дотриманням норм чинного законодавства.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на дії державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві- відмовити.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя К.В. Полякова