ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.09.15 Справа № 904/6616/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІДЕРСЕРВІС", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Публічного акціонерного товариства "БАНК "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ" в особі Криворізької філії Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості

Суддя Ярошенко В.І.

Представники:

від позивача: Кухаров О.О. - представник за дов. № б/н від 20.07.15

від відповідача: не з'явились

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лідерсервіс" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "БАНК "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ", в особі Криворізької філії Публічного акціонерного товариства "Банк фінанси та кредит" про стягнення на суму 948235, 78 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором на розрахунково-касове обслуговування № 4081 від 14.04.2014 в частині розірвання вищевказаного договору, закриття рахунку та повернення залишку грошових коштів на рахунку.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.07.2015 порушено провадження у справі та її розгляд призначено на 17.08.2015.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився. 11.08.2015 через канцелярію Господарського суду Дніпропетровської області від відповідача надійшло клопотання від 05.08.2015 № 3299 про відкладення розгляду справи, в якому він просив суд не проводити слухання справи без участі його представника та відкласти розгляд справи.

Ухвалою суду від 17.08.2015 розгляд справи відкладено на 07.09.2015.

07.09.2015 на електрону пошту Господарського суду Дніпропетровської області від відповідача надійшло клопотання від 02.09.2015 № 3607, в якому він просить суд відкласти розгляд справи у зв'язку із неможливістю бути присутнім у судовому засіданні його представника, у зв'язку з великою навантаженістю, та просив суд не розглядати справу без його участі.

Відповідно до п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

Враховуючи викладене та те, що відповідачем до клопотання від 05.08.2015 № 3299, та до клопотання від 02.09.2015 № 3607 не надано доказів на підтвердження доводів, викладених у клопотаннях, суд не вбачає підстав для задоволення вищезазначеного клопотання відповідача.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 07.09.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

14.04.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лідерсервіс» (далі - позивач, клієнт) та Публічним акціонерним товариством «Фінанси та Кредит» в особі Криворізької філії АТ "Банк "Фінанси та Кредит" (далі - банк, відповідач) було укладено договір на розрахунково-касове обслуговування № 4081 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору банк відкриває клієнту поточний рахунок у національній валюті: № 9980 та зобов'язується здійснювати розрахунково-касове обслуговування, а клієнт зобов'язується оплачувати послуги банку відповідно до тарифів банку на розрахунково-касове обслуговування рахунку в порядку і на умовах, визначених договором.

Отже, банк відкрив клієнту поточний рахунок № 9980 та зобов'язався здійснити його розрахунково-касове обслуговування.

Згідно з п. 2.1 договору встановлено, що банк здійснює розрахунково-касове обслуговування рахунку в операційний день банку у порядку та на умовах, визначених чинним законодавством України та банківськими правилами.

Пунктом 3.2.1 договору встановлено, що клієнт має право самостійно розпоряджатись грошовими коштами на рахунку, окрім випадків обмеження такого права, встановлених чинним законодавством України.

Відповідно до п. 3.3.2 договору банк зобов'язується вести комплексне розрахунково-касове обслуговування рахунку та виконувати за дорученням клієнта розрахункові, касові і інші операції, які не суперечать та передбачені для даного виду рахунків чинним законодавством України та банківськими правилами.

Відповідно до пункту 3.3.3 договору банк зобов'язаний здійснювати розрахунково-касове обслуговування рахунків у визначений внутрішніми документами банка робочий час крім суботи, неділі та святкових і неробочих днів.

Як зазначає позивач, з кінця січня-початку лютого 2015 року відповідач припинив розрахунково-касове обслуговування та виконання платіжних доручень щодо коштів, які знаходяться на поточному рахунку позивача, у зв'язку з чим 21.07.2015 позивач звернувся до відповідача з заявою про розірвання договору на розрахунково-касове обслуговування, в якій повідомив про розірвання договору та № 4081 від 14.04.2014 та закриття поточного рахунку № 9980, який відкритий у відділенні Криворізької філії ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" (арк. с. 15). Також, 21.07.2015 позивач звернувся до відповідача із заявою про закриття поточного рахунку, в якій просив перерахувати залишок коштів на поточний рахунок ТОВ "Лідерсервіс" № 2139 в ПАТ "Креді Агриколь Банк" (арк. с. 16) та виставив відповідачу платіжне доручення № 350 від 21.07.2015 на суму 948235, 78 грн. (арк. с. 17).

Однак, відповідач не виконав вищезазначене платіжне доручення від 21.07.2015 № 350.

Згідно банківської виписки станом на 21.07.2015 на рахунку позивача обліковуються кошти в розмірі 948235, 78 грн. (арк. с. 14).

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком (ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність»).

Пунктом 1.37 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що розрахунково-касове обслуговування - послуги, що надаються банком клієнту на підставі відповідного договору, укладеного між ними, які пов'язані із переказом коштів з рахунка (на рахунок) цього клієнта, видачею йому коштів у готівковій формі, а також здійсненням інших операцій, передбачених договорами.

Згідно приписів ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунку), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом (ст. 1068 Цивільного кодексу України).

Частиною першою ст. 1089 ЦК України встановлено, що за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Відповідно до вимог ст. 8.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів (ст. 8.4 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).

Переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі (ст. 30.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).

Згідно з договором відповідач взяв на себе зобов'язання своєчасно здійснювати розрахунково-касове обслуговування позивача, у відповідності з чинним законодавством України.

Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом (ст. 1074 Цивільного кодексу України).

За умовами ст. 1075 Цивільного кодексу України договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта у будь-який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами.

Відповідно до п. 20.5 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Національного банку України № 492 від 12.11.2003 (далі - Інструкція), закриття поточного рахунку за бажанням клієнта здійснюється на підставі його заяви про закриття рахунку, встановленого зразку.

Таким чином, не виконавши платіжне доручення позивача від 10.03.2015 № 10 та не закривши рахунок, відповідач порушив взяті на себе зобов'язання, передбачені договором, ст. ст. 1066 - 1068 Цивільного кодексу України, Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», п. п. 8.2, 8.3 Договору, ст. ст. 1075 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 1075 Цивільного кодексу України після розірвання договору банківського рахунку залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами.

Пунктом 20.6 Інструкції встановлено, що банк за наявності коштів на поточному рахунку, який закривається на підставі заяви клієнта, здійснює завершальні операції за рахунком (з виконання платіжних вимог на примусове списання (стягнення) коштів, виплати коштів готівкою, перерахування залишку коштів згідно з дорученням клієнта тощо).

Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Таким чином, враховуючи вищезазначене та беручи до уваги те, що відповідачем порушено умови укладеного з позивачем договору № 4081 розрахунково-касового обслуговування від 14.04.2014 факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем в сумі 948235, 78 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому позовні вимоги в частині стягнення боргу визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 ГПК України, стягуються з відповідача на користь позивача у розмірі 18964, 72 грн.

Керуючись ст.ст. 22, 33-34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (04050, м. Київ, вул. Артема, буд. 60, ) в особі Криворізької філії Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (50027, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Костенка, 6; ідентифікаційний код 24609556) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лідерсервіс» (50015, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Конституційна, 15; ідентифікаційний код 38788098) грошові кошти у сумі 948235, 78 грн. та 18964, 72 грн. витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 08.09.2015

Суддя В.І. Ярошенко