ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" серпня 2015 р. Справа № 911/2032/15

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши справу

за позовом Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України, м. Київ

до Державного підприємства «Укрриба», м. Київ

Товариства з обмеженою відповідальністю «Іванківський рибсільгосп», Київська обл., м. Іванків

про визнання недійсним договору зберігання та зобовязання повернути орендоване майно

за участю представників:

від прокурора: Кулішенко О.Ю. (посв. № 034764 від 05.08.2015р.);

від позивача: ОСОБА_1 (дов. № 244 від 02.06.2015р.);

від відповідача 1: не з'явився;

від відповідача 2: не з'явився;

Обставини справи:

перший заступник прокурора Київської області (далі - прокурор) звернувся до господарського суду Київської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Фонду державного майна України (далі - позивач) до державного підприємства «Укрриба» (далі відповідач 1) та товариства з обмеженою відповідальністю «Іванківський рибсільгосп» (далі відповідач 2) про визнання недійсним договору зберігання № 24/13 від 11.11.2013 р. та зобовязання товариства з обмеженою відповідальністю «Іванківський рибсільгосп» повернути орендоване майно державному підприємству «Укрриба».

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що між відповідачем 1 та відповідачем 2 було укладено договір № 24/13 від 11.11.2013р. строком до укладення договору оренди державного майна. При цьому, на думку прокурора, спірний договір зберігання з правом користування майном є удаваним правочином, оскільки за своїм правовим змістом фактично є довгостроковим договором оренди. Прокурор стверджує, що в силу ч. 2 ст. 235 Цивільного кодексу України до спірного правочину слід застосовувати положення Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та визнати вказаний договір недійсним, оскільки передача спірного державного майна відбулась на підставі угоди, укладеної без участі Фонду державного майна України та без його дозволу.

28.07.2015 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшли пояснення № 10-25-13282 від 28.07.2015 р., в яких позивач просить суд задовольнити позов в повному обсязі.

Прокурор в судових засіданнях 14.07.2015 р., 28.07.2015 р. та 25.08.2015 р. позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник позивача в судове засідання 14.07.2015 р. не зявився, хоча про час та дату судового засідання позивач був повідомлений належним чином, а в судових засіданнях 28.07.2015 р. та 25.08.2015 р. позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача 1 в судові засідання 14.07.2015 р., 28.07.2015 р. та 25.08.2015 р. не з`явився, хоча про час і місце судових засідань відповідач 1 був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення № 500, 639 та 151. Відповідач 1 відзив на позов до суду не надіслав, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача 2 в судові засідання 14.07.2015 р., 28.07.2015 р. та 25.08.2015 р. не з`явився, хоча про час і місце судових засідань відповідач 2 був повідомлений належним чином, оскільки вся кореспонденція направлялася на адресу відповідача, за якою він зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (витяг № 20940461 від 28.07.2015 р. з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців). Відповідач 2 відзив на позов до суду не надіслав, про причини неявки суд не повідомив.

ОСОБА_2 з абзацом 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до ст. 75 ГПК України в разі якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

11.11.2013 р. між державним підприємством «Укрриба» (поклажодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Іванківський рибсільгосп» (зберігач) було укладено договір № 24/13 зберігання державного майна, відповідно до умов якого поклажодавець передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання згідно з актом прймання-передачі нерухоме державне майно - гідротехнічні споруди рибницьких ставів, які обліковуються на балансі поклажодавця і передані йому на підставі спільного наказу Міністерства аграрної політики України та Фонду державного майна України Про передачу гідротехнічних споруд від 06 травня 2003 року №126/752 (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 1.2. договору обєктом зберігання є гідротехнічні споруди рибницьких ставів майно, що перебуває в державній власності відповідно до п. 1.1. договору.

ОСОБА_2 з п. 2.1. договору зберігач в 3-денний строк з моменту укладання договору приймає від поклажодавця майно згідно з актом приймання-передачі.

Факт передачі відповідачем 1 та відповідно приймання відповідачем 2 державного нерухомого майна (гідротехнічних споруд) на відповідальне зберігання підтверджується актом приймання передачі гідротехнічних споруд від 11.11.2013 р. (додаток № 1 до договору зберігання № 24/13 від 11.11.2013 р.), згідно з яким поклажодавець передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання державне нерухоме майно гідротехнічні споруди Поліського риборозподільника (інв. № 329) балансовою вартістю 174716,18 грн., залишковою вартістю станом на 01.11.2013 р. 27869,45 грн., яке розташоване в Київській області, Поліському районі (зона обовязкового відселення колишнє с. Жовтневе).

Відповідно до п. 4.1. договору за відповідальне зберігання майна щомісячний розмір плати складає 10 грн., в тому числі ПДВ. Плата за відповідальне зберігання майна перераховується на розрахунковий рахунок зберігача один раз на рік по закінченню календарного року до 15 січня наступного року на підставі акту виконаних робіт (послуг), який зберігач направляє поклажодавцю до 31 грудня звітного періоду.

Цей договір набуває чинності з дня його підписання і діє до укладення договору оренди державного майна (п. 6.1. договору).

Відповідачем 1 та відповідачем 2 було підписано протокол від 11.11.2013 р. про договірну ціну за відповідальне зберігання державного майна, зазначеного у договорі, відповідно до якого щомісячна ціна за договором зберігання державного майна, за відповідальне зберігання гідротехнічних споруд, складає з ПДВ 10 грн.

01.02.2014 року між державним підприємством «Укрриба» та товариством з обмеженою відповідальністю «Іванківський рибсільгосп» була укладена додаткова угода до договору зберігання державного майна № 24/13 від 11.11.2013 р. (додаткова угода).

ОСОБА_2 з п. 4 додаткової угоди до договору зберігання державного майна зберігач зобовязується проводити плату за користування державним майном, зазначеним в акті приймання-передачі, щомісячно на розрахунковий рахунок поклажодавця не пізніше 14 числа місяця, наступного за звітним. Ціна за користування державним майном, визначена у протоколі про договірну ціну, який є невідємною частиною договору, становить 827,16 грн., в т.ч. ПДВ.

Відповідачем 1 та відповідачем 2 було підписано протокол від 01.02.2014 р. про договірну ціну за відповідальне зберігання державного майна, зазначеного у договорі, відповідно до якого щомісячна ціна за договором зберігання державного майна, за відповідальне зберігання гідротехнічних споруд, складає 827,16 грн., в тому числі ПДВ.

Дослідивши умови вказаного договору суд дійшов висновку, що він підлягає визнанню недійсним у зв'язку з наступним.

Спільним наказом Міністерства аграрної політики України та Фонду державного майна України від 06.05.2003 року №126/752 Про передачу гідротехнічних споруд до сфери управління Мінагрополітики України та на баланс Державного підприємства Укрриба були передані гідротехнічні споруди, включаючи ставкові рибоводні споруди та інше майно, які під час приватизації не увійшли до статутних фондів господарських товариств. Зазначені гідроспоруди є державним майном, що знаходиться у сфері управління Міністерства аграрної політики України та перебувають на балансі Державного підприємства Укрриба.

ОСОБА_2 обстеження і паспортизації гідротехнічних споруд систем гідравлічного вилучення та складування промислових відходів та хвостів, затвердженої наказом Державного комітету України у справах Містобудування і архітектури № 165 від 10.09.1996 року, гідротехнічні споруди це споруди для використання водних ресурсів, а також для боротьби з шкідливим впливом вод: греблі й дамби різного призначення та їхні конструктивні елементи; водоскиди, водоспуски, споруди водовідведення: тунелі, канали, труби, лотки; регуляційні споруди, накопичувачі промислових відходів, ставки, відкриті водозабори, гідромеханічне та механічне обладнання, призначене для нормального функціонування споруд.

У відповідності до ч. 1 ст. 936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. ОСОБА_2 приписів ст. 944 Цивільного кодексу України, зберігач не має права без згоди поклажодавця користуватися річчю, переданою йому на зберігання, а також передавати її у користування іншій особі.

ОСОБА_2 з п. 2.4. договору у випадках, коли для збереження якісних властивостей майна необхідне його використання, зберігач звертається до поклажодавця за дозволом стосовно використання майна, переданого на зберігання, в порядку дії ст. 944 Цивільного кодексу України.

Таким чином, суттєвою умовою даного договору зберігання з правом користування річчю, переданого на зберігання за згодою поклажодавця згідно з п. 2.4. договору, є користування річчю з метою збереження схоронності цієї речі.

Але в результаті такого користування витрати повинен нести поклажодавець, оскільки договір зберігання укладається у будь-якому випадку на його користь, а не на користь зберігача.

Проте, спірний договір передбачає не тільки користування майном, а й щомісячну плату за користування.

Користування майном за плату є кваліфікуючими ознаками найму (оренди).

ОСОБА_2 ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Отже, у даному випадку мають місце правовідносини найму за ознаками оплатного користування, які сторони назвали договором зберігання.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 20940461 від 28.07.2015 р., видами підприємницької (господарської) діяльності відповідача 2 є: 01.50 Змішане сільське господарство, 03.22 Прісноводне рибництво (аквакультура), 10.20. Перероблення та консервування риби, ракоподібних і молюсків, 16.10 Лісопильне та стругальне виробництво, 47.23 Роздрібна торгівля рибою, ракоподібними та молюсками в спеціалізованих магазинах.

Таким чином, відповідач 2 товариство з обмеженою відповідальністю «Іванківський рибсільгосп» (зберігач за спірним договором), не займається таким видом діяльності як зберігання, а є рибогосподарським підприємством, господарська і підприємницька діяльність якого серед іншого повязана і з використанням переданих йому за договором № 24/13 від 11.11.2013 року гідротехнічних споруд за їх цільовим призначенням.

Частиною 1 ст. 235 Цивільного кодексу України передбачено, що удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 Цивільного кодексу України, якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

ОСОБА_2 з п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними від 06.11.09 № 9 за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. За удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі ст. 235 Цивільного кодексу України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним. До удаваних правочинів наслідки недійсності, передбачені ст. 216 Цивільного кодексу України, можуть застосовуватися тільки у випадку, коли правочин, який, сторони насправді вчинили, є нікчемним або суд визнає його недійсним як оспорюваний.

Приписами ст. 287 Господарського кодексу України та ст. 5 Закону України Про оренду державного та комунального майна передбачено, що єдиними орендодавцями державного майна - майна цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, що є державною власністю, є Фонд державного майна України, його регіональні відділення і представництва.

Судом встановлено, що оспорюваний договір № 24/13 від 11.11.2013 р. зберігання державного майна є удаваним правочином, оскільки за своїм правовим змістом зазначений договір фактично є довгостроковим договором оренди. Разом з тим правомочною особою на укладення договору оренди державного майна є саме Фонд державного майна України, а отже ДП Укрриба при укладенні оспорюваного договору було перевищено свої повноваження, як балансоутримувача майна.

ОСОБА_2 зі ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1 - 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною 1 ст. 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для дійсності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Враховуючи, що передача спірного державного нерухомого майна, а саме гідротехнічних споруд Поліського риборозподільника, відбулась на підставі договору, укладеного без участі Фонду державного майна України та без його дозволу, суд вважає, що оспорюваний договір укладено з порушенням вимог чинного законодавства, а саме ст. 5 Закону України Про оренду державного та комунального майна та ст. 287 Господарського кодексу України.

ОСОБА_2 зі ст. 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Враховуючи вищенаведене, укладений 11.11.2013 р. між відповідачем 1 та відповідачем 2 договір № 24/13 зберігання державного майна суперечить вимогам законодавства, а тому вимога прокурора про визнання недійсним такого договору є правомірною і обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, які повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні все, що вона одержала на виконання цього правочину.

За таких обставин, заявлена вимога прокурора про зобов'язання відповідача 2 повернути відповідачу 1 орендоване майно, а саме державне нерухоме майно вартістю 174716,18 грн., яке зазначене в акті приймання-передачі гідротехнічних споруд (додаток № 1 до договору зберігання № 24/13 від 11.11.2013 р.), що було предметом оспорюваного договору, який визнаний судом недійсним з підстав зазначених вище, також підлягає задоволенню.

ОСОБА_2 ч. 3 ст. 49 ГПК України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Оскільки позов поданий прокурором, який звільнений від сплати судового збору, то судовий збір відповідно до ст. 49 ГПК України підлягає стягненню з відповідачів в доход державного бюджету України пропорційно.

Керуючись ст. 124 Конституції України ст. ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір зберігання державного майна № 24/13 від 11.11.2013 р., укладений між державним підприємством «Укрриба» та товариством з обмеженою відповідальністю «Іванківський рибсільгосп».

Зобовязати товариство з обмеженою відповідальністю «Іванківський рибсільгосп» (07200, Київська обл., Іванківський р-н, смт. Іванків, вул. Рибкомбінат, буд. 1, код 35585291) повернути орендоване майно державному підприємству «Укрриба» (04050, м. Київ, вул. Тургенєвська, 82-А, код 25592421), а саме державне нерухоме майно балансовою вартістю 174716,18 грн., зазначене в акті приймання-передачі гідротехнічних споруд (додаток №1 до договору зберігання № 24/13 від 11.11.2013 р.).

2. Стягнути з державного підприємства Укрриба (04050, м. Київ, вул. Тургенєвська, 82-А, код 25592421) в доход державного бюджету України 609,00 грн. (шістсот девять грн. 00 коп.) судового збору.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Іванківський рибсільгосп» (07200, Київська обл., Іванківський р-н, смт. Іванків, вул. Рибкомбінат, буд. 1, код 35585291) в доход державного бюджету України 609,00 грн. (шістсот девять грн. 00 коп.) судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Суддя О.О. Рябцева

Рішення підписане 02.09.2015 р.