РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2015 року Справа № 903/298/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Бучинська Г.Б. , суддя Юрчук М.І.

при секретарі Максютинська Д.В

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1.;

від відповідача: представник не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача

Державне комунальне підприємство "Луцьктепло" на рішення господарського суду Волинської області від 14 травня 2014 року в справі № 903/298/14 (суддя Філатова Світлана Тимофіївна)

за позовом Фізичної особи-підприємеця ОСОБА_1

до відповідача Державного комунального підприємства "Луцьктепло"

про визнання недійсним договору від 27 жовтня 2011року про зміни до договору на надання послуг по теплопостачанню

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (надалі - Позивач) звернулася в господарський суд Волинської області з позовною заявою (а.с. 3-5) до Державного комунального підприємства «Луцьктепло» (надалі -Відповідач) про визнання недійсним Договору про зміни до договору на надання послуг по теплопостачанню № 6-22 від 18 жовтня 2005 року, укладеного між Позивачем та Відповідачем.

Рішенням господарського суду Волинської області від 14 травня 2014 року (том 1, а.с. 92-95) з підстав, вказаних у цьому рішенні, позовні вимоги задоволено повністю. Визнано недійсним Договір від 27 жовтня 2011 року про зміни до договору на надання послуг по теплопостачанню № 6-22 від 18 жовтня 2005 року між Позивачем та Відповідачем.

Не погоджуючись із винесеним рішенням суду першої інстанції Відповідач звернувся з апеляційною скаргою (том 1, а.с. 100-102) до Рівненського апеляційного господарського суду, в якій, з підстав, вказаних у цій апеляційній скарзі, просить рішення господарського суду Волинської області від 14 травня 2014 року № 903/298/14 в даній справі скасувати та прийняти нове рішення, котрим відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом прийняте рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки, зроблені судом першої інстанції не відповідають обставинам справи. Крім того, Відповідач як на підставу скасування посилається на той факт, що місцевий господарський суд не прийняв до уваги ту обставину, що договір від 18 жовтня 2005 року не визнаний судом недійсним і його недійсність не встановлена законом. Судом не встановлено який саме договір сторонами виконувався, рахунки за яким договором виставлялися та відповідно, оплачувалися Позивачем.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 10 червня 2014 року апеляційну скаргу апелянта було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 30 липня 2014 року.

Розпорядженням голови Рівненського апеляційного господарського суду від 29 липня 2014 року в справі № 903/298/14 відбулась заміна учасника судової колегії, відповідно до даного розпорядження, визначено колегію у складі: головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Гудак А.В., суддя Філіпова Т.Л.

В судовому засіданні від 30 липня 2014 року було оголошено перерву до 6 серпня 2014 року на 15 годину 50 хвилин, про що сторони повідомлені під розпису (том 1, а.с. 136).

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 6 серпня 2014 року (том 1, а.с. 138), з підстав, висвітлених у даній ухвалі, розгляд скарги було відкладено на 20 серпня 2014 року.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 20 серпня 2014 року (том 1, а.с. 142), з підстав, висвітлених у даній ухвалі, розгляд скарги було відкладено на 16 вересня 2014 року.

Рівненський апеляційний господарський суд своєю ухвалою від 20 серпня 2014 року (том 1, а.с. 150), з підстав, висвітлених у даній ухвалі, відклав розгляд скарги на 24 вересня 2014 року .

Розпорядження в.о. голови Рівненського апеляційного господарського суду від 24 вересня 2014 року в справі № 903/298/14 (том 1, а.с. 154) відбулась заміна учасника судової колегії, відповідно до даного розпорядження, визначено колегію у складі: головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 24 вересня 2014 року (том 1, а.с. 156), з підстав, висвітлених у даній ухвалі, розгляд скарги було відкладено на 29 жовтня 2014 року.

Рівненський апеляційний господарський суд своєю ухвалою від 29 жовтня 2014 року (том 1, а.с. 170), з підстав, висвітлених у даній ухвалі, відклав розгляд скарги на 19 листопада 2014 року на 14 год. 20 хв.

В судовому засіданні від 19 листопада 2014 року були відібрані експерементальні зразки підпису в Фізичної особи-підприємця - ОСОБА_1 та винесено ухвалу про призначення технічної експертизи документу та почеркознавчої експертизи (том 1, а.с. 184-185).

Відповідно, 19 листопада 2014 року Рівненський апеляційний господарський суд (том 1, а.с. 186), своєю ухвалою зупинив провадження по справі № 903/298/14.

Матеріали даної справи супровідним листом від 25 листопада 2014 року за № 01-28/903/14/7272/14 були направлені до Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз для проведення даної судової експертизи.

Водночас, 6 лютого 2015 року на адресу Рівненського апеляційного господарського суду надійшла дана справа разом із супровідним листом Львіського Науково-дослідного інституту судових експертиз № 500 від 31 січня 2015 року, щодо повернення матеріалів справи № 903/298/14 (з огладу на непроведення оплати даної експертизи Державним комунальним підприємством "Луцьктепло") без проведення судової експертизи.

Ухвалою Рівненського апеляційного гсоподарського суду від 12 лютого 2015 року (том 1, а.с. 190) було поновлено провадження по справі та призначено її розгляд на 25 лютого 2015 року.

25 лютого 2015 року в судовому засіданні було оголошено перерву до 4 березня 2015 року про що сторони були повідомленні під розписку-заяву (том 1, а.с. 196).

4 березня 2015 року Рівненський апеляційний господарський суд, своєю ухвалою призначив по справі технічну експертизу документу і почеркознавчу експертизи та виніс ухвалу про зупинення провадження по справі № 903/298/14.

Водночас, 2 квітня 2015 року на адресу Рівненського апеляційного господарського суду надійшла дана справа разом із супровідним листом Львіського Науково-дослідного інституту судових експертиз № 1528, щодо повернення матеріалів справи № 903/298/14 (з огладу на відібрання експерементальних зразків почерку у вигляді записів "ОСОБА_1.") без проведення судової експертизи.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 6 квітня 2015 року (том 2, а.с. 1) було поновлено провадження по справі № 903/298/14.

Розпорядження голови Рівненського апеляційного господарського суду від 5 травня 2015 року в справі № 903/298/14 відбулась заміна учасника судової колегії, відповідно до даного розпорядження, визначено колегію у складі: головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Бучинська Г.А., суддя Юрчук М.І..

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 27 травня 2015 року (враховуючи факт виконання вимог клопотання експерта від 24 березня 2015 року № 1528) було зупинено провадження у справі.

Водночас, 19 серпня 2015 року на адресу Рівненського апеляційного господарського суду надійшла дана справа разом із супровідним листом Львіського Науково-дослідного інституту судових експертиз № 4300 від 10 серпня 2015 року, щодо повернення матеріалів справи № 903/298/14 (з огладу на непроведення оплати даної експертизи Державним комунальним підприємством "Луцьктепло") без проведення судової експертизи.

Ухвалою суду від 25 серпня 2015 року (том 2, а.с. 28) було поновлено провадження по даніц справі та призначено до розгляду на 9 вересня 2015 року на 14 годину 50 хвилин.

Представник Відповідача в судове засідання від 9 вересня 2015 року не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи Відповідач був належним чином повідомлений, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (том 2, а.с. 29).

Водночас, Відповідачем було направлено на адресу Рівненського апеляційного господарського суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника Відповідача (том 2, а.с. 32-33).

Відповідно до пунктів 3.9.2, 3.12 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору; при цьому неявка у судове засідання однієї з сторін, належним чином повідомленої про час і місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені частиною першою статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

З врахуванням вищенаведеного та враховуючи приписи статтей 101, частини 1 статті 102 Господарського процесуального кодексу України, оскільки у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору та Відповідачем подано клопотання про розгляд апеляційної скарги за його відсутності, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника Відповідача, за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні від 9 вересня 2015 року Позивач заперечив проти доводів апеляційної скарги, з підстав, вказаних у відзиві на апеляційну скаргу, вважає рішення суду законним та обгрунтвоаним, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу Відповідача без задоволення .

Розглянувши матеріали та обставини справи, апеляційну скаргу, відзив на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення Позивача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Волинської області від 14 травня 2014 року по справі № 903/298/14 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Відповідача - без задоволення. При цьому, суд виходив з наступного.

Рівненським апеляційним господарським судом встановлено, що до матеріалів справи Відповідачем було долучено оригінал договору № 6-22 від 18 жовтня 2005 року, який укладений між Позивачем та Відповідачем на надання послуг по теплопостачанню (надалі - Договір від 18 жовтня 2005 року; том 1, а.с. 54) з додатком № 1 (том 1, а.с. 55).

Дослідивши даний Договір виявлено, що зі сторони Відповідача його було підписано Лучко А.Х., підпис завірено печаткою, а зі сторони Позивача вказані реквізити та напис прізвища - ОСОБА_1., і відтиск печатки Позивача.

Позивачка в судовому засіданні, в своїх поясненнях та в позовній заяві (том 1, а.с. 4) заперечила підписання Договору від 18 жовтня 2005 року та Додатку № 1, однак, знаходження відтиску печатки на Договорі від 18 жовтня 2014 року та Додатку № 1 не змогла пояснити.

Водночас, Позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог до матеріалів справи було долучено оригінал Договору № 6-22 на надання послуг по теплопостачанню від 1 листопада 2005 року (надалі - Договір від 1 листопада 2005 року; том 1, а.с. 33) з Додатком № 1 (том 1, а.с. 34), котрі підписані зі сторони Відповідача та скріплені його печаткою, а зі сторони Позивача є його підпис як на Договорі від 1 листопада 2011 року так і на Додатку № 1, підписи завірені відтиском печатки Позивача. Крім того, Позивач визнає дійсність та підписання саме Договору від 1 листопада 2005 року, по якому відповідно, як зазначає Позивач, й отримував послуги теплопостачання приміщення за адресою м. Луцьк АДРЕСА_1 та, відповідно сплачував кошти за отримані послуги.

Відповідно до пункту 5.1 Договору від 1 листопада 2005 року, договір вступає в силу з 1 листопада 2005 року і діє до 31 грудня 2005 року.

Як вбачається з Додатку № 1 до Договору від 1 листопада 2005 року та Додатку № 1 до Договору від 18 жовтня 2005 року, дана послуга з опалення надавалася Відповідачем Позивачу за місцезнаходженням приміщення в АДРЕСА_1, загальна площа 80,1 м2, висота приміщення 3,3 м., загальна площа з врахуванням висоти 94,4 м2; вартість послуг в місяць (по чинних тарифах на момент укладення Договору) опалення - 94,4 м2 х 1,733 грн. х 1,2 = 196,31 грн..

27 жовтня 2011 року, як зауважує Відповідач, між Позивачем та Відповідачем було укладено Договором про зміни до договору на надання послуг по теплопостачанню № 6-22 від 18 жовтня 2005 року (надалі - Договір від 27 жовтня 2011 року; том 1, а.с. 51), яким були підтверджені дані Позивача стосовно предмету Договору наведені у Додатку № 1 до Договору від 18 жовтня 2005 року та пунктом 3 котрого було визначено, що: додатковій оплаті підлягають втрати теплової енергії (тепловіддача) транзитними стоянками, що проходять через нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 і згідно з робочим проектом складають: 2,38 Гкал/міс.

Пунктом 2 Договору від 27 листопада 2011 року визначено, що: вартість послуг в місяць (по чинних тарифах на момент укладення Договору): опалення - 94,4 м.кв. х 10,608 х 1,2 =1201,67 грн. - ліч.; втрати теплової енергії (тепловіддача) - 2,38 Гкал х 754,67 грн. х 1,2 = 2155,34 грн.; всього: 3357 грн. 01 коп.

Як вважає Відповідач, останні умови Договору від 18 жовтня 2005 року, не зачеплені даним Договором, залишаються незмінними і сторони підтверджують по них свої зобов'язання.

Договір від 27 жовтня 2011 року підписано зі сторони Відповідача заступником директора - Котович С.А., зі сторони Споживача (Позивача) міститься підпис (котрий заперечує Позивач) та відтиск печатки Позивача.

Заперечуючи як проти укаладення так і проти підписання Договору від 18 жовтня 2005 року та Договору від 27 жовтня 2011 року про зміни до Договору від 18 жовтня 2005 року Позивач, з метою захисту, на його думку, порушеного права, звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору про зміни до Договору на надання послуг по теплопостачанню № 6-22 від 18 жовтня 2005 року.

Колегія суду дослідивши даний Договір в сукупності з нормами матеріального та процесуального права України зазначає наступне.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 215 Цивільного кодексу України визначено, що: підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу; якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно статті 626 Цивільного кодексу України: договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору; до договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 роз'яснення Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними" N 02-5/111 від 12 березня 1999 року, вирішуючи спори про визнання угод недійсними, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Дослідивши Договір від 18 жовтня 2005 року та Договір від 1 листопада 2005 року, колегія суду констатує, що за змістом дані договори і додатки ідентичні, а різняться лише датами їх укладання.

Дослідивши Додаток № 1 до даних договорів, колегія суду констатує, що предметом договору є надання послуг по теплопостачанню приміщення по АДРЕСА_1, загальною площею 80,1 кв.м.

В зв'язку із існуванням двох ідентичних за змістом договорів № 6-22 на надання послуг по теплопостачанню від 1 листопада 2005 року (том 1, а.с. 33-34; 54-55), при візуальному обстеженні котрих, вбачається відмінність у написі підпису та відтиску печатки зі сторони Позивача. Відтак в зв'язку із виникненням суперечностей щодо визначення дійсної особи, котра підписувала договір про зміни до Договору на надання послуг по теплопостачанню № 6-22 від 18 жовтня 2005 року та дійсності відтиску печатки на даному договорі в контексті того, що вирішення даного питання не входить до компетенції колегії суду, оскільки потребує спеціальних знань та навиків, у колегії суду виникла необхідність для вирішення даних питань призначити судову почеркознавчу та технічні експертизи.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" від 23 березня 2012 року № 4: судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Відповідно до статті 41 Господарського процесуального кодексу України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу; учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі.

Відповідно ухвалою суду від 4 березня 2015 року було призначено судову технічну експертизу документу та почеркознавчу експертизу.

На вирішення експерта були поставленні наступні питання:

?чи виконані підписи, зображення котрих міститься на Договорі № 6-22 на надання послуг по теплопостачанню від 18 жовтня 2005 року, Додатку № 1 до Договору № 6-22 на надання послуг по теплопостачанню від 18 жовтня 2005 року та Договорі від 27 жовтня 2011 року про зміни до Договору на надання послуг по теплопостачанню № 6-22 від 18 жовтня 2005 року тією особою від імені якої він зазначений, а саме особисто ОСОБА_1?

??????????чи нанесено відтис печатки на Договорі № 6-22 на надання послуг по теплопостачанню від 18 жовтня 2005 року та Додатку № 1 до Договору № 6-22 від 18 жовтня 2005 року та Договорі від 27 жовтня 2011 року про зміни до Договору № 6-22 від 18 жовтня 2005 року печаткою, експерементальні та вільну зразки відтисків котрої надані для порівняльного дослідження?

Водночас, 19 серпня 2015 року на адресу Рівненського апеляційного господарського суду надійшла дана справа разом із супровідним листом Львіського Науково-дослідного інституту судових експертиз № 4300 від 10 серпня 2015 року (том 2, а.с. 27), щодо повернення матеріалів справи № 903/298/14, з огладу на непроведення оплати даної експертизи Державним комунальним підприємством «Луцьктепло», без проведення судової експертизи.

Відповідно така бездіяльність Відповідача, яка полягає у відмові від оплати призначеної судом експертизи, зсилаючись на незадовільний майновий стан, з урахуванням специфіки спірних правовідносин та у зв'язку із об'єктивною потребою у застосуванні спеціальних знань для з'ясування дійсності та достовірності підпису Позивача на оспорюваному Договорі та Договорі від 18 жовтня 2005 року, свідчить про відсутність у колегії суду матеріальних підстави для прийняття доводів Позивача з приводу не підписання оспорюваного Договору та Договору від 18 жовтня 2005 року, а в цілому для визначання даних Договорів неукладеними. Адже, відсутність висновку експертизи та застосування при вирішенні відповідних питань спеціальних знань, позбавляє господарський суд можливості вирішити спір саме в площинні доводів Позивача щодо не підписання оспорюваного Договору, за відсутності належним чином встановлення такого факту.

В той же час, відмова Відповідача від оплати призначеної судом експертизи на переконання колегії суддів опосередковано засвідчує про недостовірність та сумнівність підпису Позивача як на оспорюваному Договорі так і на Договорі від 18 жовтня 2005 року, в аспекті того, що протилежного Відповідачем не було доведено (що з огляду на неможливість дослідити вищевказаного у попередньому абзаці з вини Відповідача є для колегії суду ще одни опосередкованим доказом підставності позову Позивача).

Між тим, в обґрунтування своєї позиції Позивач також зазначає, що в даному випадку Договір від 18 жовтня 2005 року було укладено на надання послуг по теплопостачанню приміщення за адресою АДРЕСА_1, а Договором про внесення змін від 27 жовтня 2011 року визначена вартість втрат теплової енергії приміщення за адресою АДРЕСА_2 (том 1, а.с. 11).

Колегія суддів констатує, що предметом договору є дії, які повинна виконати зобов'язана сторона. Майново-господарські зобов'язання між суб'єктами господарювання, що виникають на підставі господарських договорів, мають складний предмет, до якого входять дії сторін, тобто юридичний об'єкт та майно (речі, права, обов'язки), що є об'єктом матеріальним. Матеріальний об'єкт у договорі має бути точно визначений.

Дії сторін щодо внесення зміни до договорів спрямовані на зміну існуючих правовідносин.

Водночас, як вбачається з оспорюваного договору (про внесення змін до Договору від 18 жовтня 2005 року), даним правочином не вносилися зміни до існуючих правовідносин по наданню послуг по теплопостачанню приміщення по АДРЕСА_1, а додатково встановлюваться правовідносини по відшкодуванню втрат теплової енергії по приміщенню по АДРЕСА_2 (предмет, ціна та строк дії договору).

Водночас відповідно до частини 1 статті 653 Цивільного кодексу України, зміна умов договору передбачає зміну зобов'язань сторін відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

В даному ж випадку змін щодо умов теплопостачання приміщення по АДРЕСА_1 не відбулось, оскільки тарифи на послуги по теплопостачанню є регульованими відповідно до норм частини 2 статті 20 Закону України «Про теплопостачання», що і відображено в пункті 2 оспорюваного Договору від 27 жовтня 2011 року, а додатково визначено як предмет - теплопостачання приміщення по АДРЕСА_2, так і строки дії договору щодо вказаного приміщення.

Про необхідність укладення окремого договору з умовами, що відрізняються від умов типового договору (затвердженого постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630), свідчать і комісійний акт обстеження системи опалення по АДРЕСА_2, в котрому зазначено наступне: прилади опалення демонтовані, через приміщення проходять транзитні стоянки і трубопроводи централізованої системи опалення житлового будинку. Для укладення договору в термін до 10 жовтня 2009 року необхідно власнику (Позивачу) даного приміщення виконати розрахунок тепловіддачі (а.с. 39).

Крім того, як вбачається із долученого до матеріалів справи Робочого проекту по розрахунку кількості теплової енергії, яка витрачається транзитними стояками, що проходять через приміщення кафе "Луцьк" на АДРЕСА_2 у м. Луцьку, то він виготовлений на замовлення Відповідача в 2010 році (том 1, а.с. 41-49).

З огляду на що, колегія суддів констатує, що оспорюваний Договір від 27 жовтня 2011 року містить всі істотні умови самостійного господарського договору за межами договору про надання послуг з централізованого теплопостачання від 1 листопада 2005 року, оскільки відшкодування втрат не є такою послугою і потребує укладення самостійного договору.

Позатим, зміни до договору передбачають зміну існуючих правовідносин, а не виникнення нових, не врегульованих договором, до якого вносяться зміни.

Між тим, про пропозицію укласти саме договір щодо приміщення за адресою АДРЕСА_2 свідчить і заява Позивача від 19 серпня 2009 року (том 1, а.с.40).

Відтак, в даному випадку Відповідач, отримавши заяву про укладення договору по АДРЕСА_2, зобов'язаний був укласти окремий договір зі споживачем на відшкодування втрат тепла трубопроводами на окреме приміщення по АДРЕСА_2, а не вносити зміни до існуючого Договору на надання послуг по теплопостачанню, котрим затверджено умови надання послуг по теплопостачанню на зовсім іншому об'єкті (АДРЕСА_1).

Таким чином, з огляду на усе вищевикладене, суд приходить до висновку, що наведені Позивачем доводи щодо визнання недійсним оспорюваного Договору (в площинні відмови Відповідача від оплати вартості неодноразово призначеної судом експертзи) є підставними та обґрунтованими, такими що підтверджені матеріалами справи та нормами матеріального права.

На підставі усього вищевисвітленого та враховуючи, що Позивачем доведено обставини, на які він посилається в позовній заяві, Рівненський апеляційний господарський прийшов до висновку про задоволення позовних вимог та визнання недійсним Договір від 27 жовтня 2011 року про зміни до договору на надання послуг по теплопостачанню № 6-22 від 18 жовтня 2005 року

Водночас, колегія суду констатує, що посилання Відповідача на обставини, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, документально не підтвердженими, такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, спростовуються усім вищенаведеним у даній судовій постанові, не доведені ним (в порушення вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України), а тому до уваги судом не беруться.

З огляду на усе вищевисвітлене у даній судовій постанові, Рівненський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення господарського суду Волинської області слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Відповідача - без задоволення.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, суд залишає за Відповідачем .

Керуючись статями 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного комунального підприємства "Луцьктепло" - залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Волинської області від 14 травня 2014 року в справі № 903/298/14 - залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

5. Справу № 903/298/14 повернути господарському суду Волинської області.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Юрчук М.І.