ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01.09.15р. Справа № 904/6012/15

За позовом Публічне акціонерне товариство "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ", м. Павлоград

до Товариство з обмеженою відповідальністю "КРИВОРІЖСПЕЦРЕМОНТ", м. Кривий Ріг

про тлумачення умов договору

Суддя Мартинюк С.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. № ББУ/ПУ435/ВП/14 від 16.12.2014 року, представник;

від відповідача: ОСОБА_2, дов. № 368 від 25.02.2015 року, представник;

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" звернулось до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КРИВОРІЖСПЕЦРЕМОНТ" про тлумачення умов пункту 4.4 договору №14-16/534-КП (далі - Договір поставки), укладеного 12.09.2014 між сторонами.

Позовні вимоги мотивовані тим, що необхідність вказаного тлумачення пов'язана з тим, що між сторонами існує спір щодо дати поставки продукції у зв'язку із різним тлумаченням пункту 4.4 Договору поставки.

Відповідач надав відзив на позов, в задоволенні позовних вимог просить відмовити з посиланням на те, що тлумачення договору (правочину) можливе лише до виконання сторонами його умов. Відповідачем була вже здійснена поставка замовленого позивачем товару та між сторонами в господарському суді Дніпропетровської області розглядується справа №904/5485/15 про стягнення заборгованості за цю поставку.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу не заявлялось.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні 01.09.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

12.09.2014р. між Публічним акціонерним товариством "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "КРИВОРІЖСПЕЦРЕМОНТ" укладено договір №14-16/534-КП (далі -Договір) про постачання продукції/обладнання виробничо-технічного постачання (далі -Продукція) в асортименті, кількості, в строки, по ціні і з якісними характеристиками, узгодженими сторонами в цьому Договорі і в Специфікаціях, які є невід'ємними Частинами Договору.

Відповідно до предмету даного Договору Постачальник (відповідач) взяв на себе зобов'язання поставити, а позивач - прийняти та оплатити продукцію і/або обладнання виробничо-технічного призначення в асортименті, кількості та в строки, за ціною і з якісними показниками, погодженими сторонами в Договорі і Специфікаціях, які є невід'ємними частинами Договору.

Пунктом 4.4 Договору поставки передбачено, що датою поставки вважається дата, вказана представником Покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих Постачальником, про прийняття Продукції.

Перелік товаросупровідних документів, які Постачальник зобов'язаний надати Покупцю, як доказ поставки, наведений у пункті 4.3 Договору поставки.

Серед вказаного переліку зазначені такі товаросупровідні документи про поставку Продукції як: видаткова накладна та товаротранспортна накладна.

Частиною 2 статті 213 ЦК України передбачено, що на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.

Відповідно до статті 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з пунктом 1 статті 12 ГПК України господарським судам підвідомчі, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім передбачених у цьому пункті спорів.

Отже, дана справа підвідомча господарським судам України.

Відповідно до частини 1 статті 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Частинами 3, 4 статті 213 ЦК України передбачено, що при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України).

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Здійснюючи тлумачення умов пункту 4.4 Договору поставки, при визначені дати поставки Продукції, судом враховано наступне.

Відповідно до частини 1 статті 664 ЦК України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент, зокрема, надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару (пункт 2 цієї частини). Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це.

Водночас, статтею 689 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов'язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до пункту 4.5 Договору поставки зобов'язання Постачальника вважаються виконаними з моменту передачі Продукції в розпорядження Покупця у вище обумовленому пункті призначення поставки.

Пунктом 4.2 Договору поставки передбачено, що місце пункту призначення вказується Сторонами у відповідних Специфікаціях до Договору.

Зокрема, наприклад, у Специфікації від 17.10.2014 у пункті 3 «Умови поставки» зазначено:DDP, м. Павлоград

Згідно з пунктом 4.11 Договору поставки право власності на Продукцію переходить від Постачальника до Покупця після виконання Покупцем усіх необхідних процедур з прийняття продукції по кількості, якості та комплектності та підписання Покупцем видаткової накладеної.

Враховуючи вищевказані положення Закону та умови пунктів 4.2, 4.3, 4.4, 4.5 Договору поставки, суд дійшов висновку про те, що під датою поставки вказаною у пункті 4.4 Договору поставки розуміється дата фактичної передачі продукції у розпорядження Покупця у обумовленому сторонами, у відповідних Специфікаціях до даного Договору, пункті призначення поставки. При цьому, вказана дата повинна зазначатися представником Покупця на відповідних товаросупровідних документах (видатковій накладній та товаротранспортній накладній).

Водночас суд зазначає, що предметом даного спору не є встановлення факту конкретної поставки Продукції, а є лише тлумачення умов пункту 4.4 Договору поставки.

Встановлення конкретних обставин поставки Продукції (у т.ч. визначення конкретної дати поставки спірної Продукції) є предметом доказування у справі №904/5485/15.

Оскільки даний спір виник з вини позивача (вказане тлумачення могло та повинно було здійснюватися у спорі про стягнення заборгованості та штрафних санкцій з позивача (у справі №904/5485/15), але останній вирішив звернутися до господарського суду з окремим позовом), то відповідно до положень статті 49 ГПК України судовий збір покладається на позивача та йому не відшкодовується.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Розтлумачити пункт 4.4 договору № 14-16/534-КП від 12.09.2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "КРИВОРІЖСПЕЦРЕМОНТ", що під датою поставки передбачає дату фактичної передачі продукції у розпорядження Покупця у обумовленому сторонами, у відповідних Специфікаціях до даного Договору, пункті призначення поставки. Вказана дата повинна зазначатися представником Покупця на відповідних товаросупровідних документах (видатковій накладній, товаротранспортній накладній).

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 07.09.2015 року.

Суддя ОСОБА_3