ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2015 року Справа № 904/4250/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Крутовських В.І. доповідач,

суддів: Прокопенко А.Є., Іванов О.Г.

при секретарі судового засідання Однорог О.В.

Представники сторін:

від відповідача: ОСОБА_1, довіреність №16/15 від 13.01.2015 року, представник

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІП ТЕСТ", м. Васильків на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.06.2015 року у справі №904/4250/15

За позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ВІП ТЕСТ", м. Васильків, Київська область

до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "НЕЗАЛЕЖНА ЛАБОРАТОРІЯ ІНВІТРО", м. Дніпропетровськ

про визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 17.06.2015 року у справі №904/4250/15 (суддя Ніколенко М.О.) в позові відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІП ТЕСТ" звернулося до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищезазначене рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Покласти на Відповідача витрати, повязані зі сплатою судового збору.

Скаржник не погоджується з рішенням суду першої інстанції посилається на те, що незадоволення заяви Позивача про відкладення розгляду справи є незаконним, адже незявлення в засідання суду представників Позивача перешкоджало вирішенню справи. В наслідок цього Позивач не мав можливості надати суду докази, якими підтверджуються його вимоги. Скаржник також вказує, що директору Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІП ТЕСТ" ОСОБА_2 не надавалося рішення загальними зборами учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІП ТЕСТ" на підписання договору. Отже, директор Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІП ТЕСТ" ОСОБА_2 не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності на вчинення даного роду дій та підписання спірного договору.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вказує, що у звязку зі зверненням Позивача до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про визнання Агентського договору №2-05/2011 від 11.05.2011 року недійсним, господарським судом Київської області 27.05.2015 року було зупинене судове провадження про стягнення заборгованості за зазначеним Агентським договором, ініційоване Відповідачем у березні 2015 року (копія ухвали господарського суду Київської області від 27.05.2015 року у справі №911/1310/15 (а.с. 185, том 3).

Підставою для зупинення провадження була надана Позивачем ухвала про порушення провадження у справі №904/4250/15.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІП ТЕСТ" було створено одним засновником: ОСОБА_2. З моменту реєстрації, на дату укладення спірного договору та до сьогоднішнього часу склад учасників Позивача є незмінний. З 03.03.2011 року директором Товариства виступає його засновник та єдиний учасник ОСОБА_2. У єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців відсутня інформація про наявність обмежень щодо представництва від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІП ТЕСТ".

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.08.2015 року у справі №904/4250/15 прийнято та призначено апеляційну скаргу до розгляду у складі колегії суддів: головуючий суддя Крутовських В.І., суддів Дмитренко Г.К., Широбокова Л.П..

Розпорядженням секретаря судової палати ОСОБА_3 від 17.08.2015 року, у звязку з відпусткою судді Дмитренко Г.К. члена колегії суддів, справа передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Крутовських В.І. (доповідач), судді: Іванов О.Г., Широбокова Л.П..

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.08.2015 року прийнято справу №904/4250/15 до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Крутовських В.І., судді Іванов О.Г., Широбокова Л.П..

18.08.2015 року надійшло клопотання про відкладення розгляду справи від Позивача.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.08.2015 року розгляд справи відкладено на 01.09.2015 року.

Розпорядженням голови суду ОСОБА_4 від 31.08.2015 року, у звязку з виходом на роботу судді Прокопенко А.Є., справа передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Крутовських В.І. (доповідач), судді: Прокопенко А.Є., Іванов О.Г..

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.09.2015 року прийнято справу №904/4250/15 до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Крутовських В.І., судді Прокопенко А.Є., Іванов О.Г..

У судове засідання 01.09.2015 року представник Позивача не зявився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, відповідно до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України 20.02.2013 року №28.

У судовому засіданні 01.09.2015 року було оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, приймаючи до уваги наступне.

11.05.2011 року між Позивачем (агент) та Відповідачем (принципіал) було укладено Агентський договір №2-05/2011.

Згідно предмету цього Договору, агент приймає на себе зобовязання від свого імені, в інтересах та за дорученням принципіала, укладати з фізичними особами (пацієнти) Договори з наданням платних медичних послуг (проведення лабораторних досліджень біологічного матеріалу пацієнтів), а також здійснювати забір біоматеріалу у пацієнтів, передавати біоматеріал на дослідження Відповідачу, видавати пацієнтам отримані від Позивача результати лабораторних досліджень (медичні аналізи) (пункти 1.1. та 1.2. Агентського договору).

Пункт 3.5. Агентського договору передбачає, що грошові кошти, отримані від пацієнтів, за виконанні принципіалом лабораторні дослідження, підлягають сплаті агентом на підставі Акта виконаних робіт і Звіту агента за вирахуванням агентської винагороди.

Сторони погоджуються з тим, що грошові кошти, які підлягають сплаті принципіалу відповідно до пункту 3.5. цього Договору, сплачуються агентом у гривнях протягом 3 (трьох) банківських днів після отримання агентом рахунку-фактурим (пункт 3.6. Агентського договору).

Пункт 3.2. Агентського договору визначає, що за результатами кожного місяця (до 3-го числа наступного місяця) агент направляє принципіалу Звіт агента (по формі, наведеною в додатку №5 до Договору). У Звіті вказуються суми, отримані агентом за лабораторні дослідження біологічного матеріалу пацієнтів, виконаних принципіалом у звітному періоді, а саме: прізвище пацієнтів, розмір грошових коштів отриманих від кожного пацієнта і найменування виконаних лабораторних досліджень біологічного матеріалу. На підставі Звіту складається Акт виконаних робіт за звітний місяць, в якому сторони узгоджують суму коштів, які підлягають перерахуванню Позивачем Відповідачу, а також суму агентської винагороди, яку Позивач залишає собі.

Частина 1 статті 215 Цивільного кодексу України передбачає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Пункт 2.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсним» передбачає, що загальні підстави і наслідки недійсності правочинів (господарських договорів) встановлені статтями 215, 216 Цивільного кодексу України, статтями 207, 208 Господарського кодексу України. Правила, встановлені цими нормами, повинні застосовуватися господарськими судами в усіх випадках, коли правочин вчинений з порушенням загальних вимог частин першої - третьої, п'ятої статті 203 Цивільного кодексу України і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють підстави та наслідки недійсності правочинів, зокрема, статей 228, 229, 230, 232, 234, 235, 1057-1 Цивільного кодексу України, абзацу другого частини шостої статті 29 Закону України "Про приватизацію державного майна", частини другої статті 20 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", частини другої статті 15 Закону України "Про оренду землі", статті 12 Закону України "Про іпотеку", частини другої статті 29 Закону України "Про страхування", статті 78 Закону України "Про банки і банківську діяльність", статті 7-1 Закону України "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності" тощо.

Пункт 3.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсним» вказує, що у господарських відносинах правочин (договір), як правило, вчиняється шляхом складання документа (документів), що визначає (визначають) його зміст і підписується безпосередньо особою, від імені якої він вчинений, або іншою особою, яка діє в силу повноважень, заснованих, зокрема, на законі, довіреності, установчих документах. Для вчинення правочинів органи юридичної особи не потребують довіреності, якщо вони діють у межах повноважень, наданих їм законом, іншим нормативно-правовим актом або установчими документами.

Письмовий правочин може бути вчинений від імені юридичної особи її представником на підставі довіреності, закону або адміністративного акта.

Особа, призначена повноважним органом виконуючим обовязки керівника підприємства, установи чи організації, під час вчинення правочинів діє у межах своєї компетенції без довіреності.

Припис абзацу першого частини третьої статті 92 Цивільного кодексу України зобов'язує орган або особу, яка виступає від імені юридичної особи не перевищувати своїх повноважень. Водночас саме лише порушення даного обов'язку не є підставою для визнання недійсними правочинів, вчинених цими органами (особами) від імені юридичної особи з третіми особами, оскільки у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження (абзац другий частини третьої статті 92 Цивільного кодексу України).

Пунктом 3.4. вищезазначеної постанови встановлено, що наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 Цивільного кодексу України ). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

Скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю ВІП ТЕСТ, що діяв на момент укладення даного контракту, Директор товариства укладає договори, угоди тільки при наданні такої згоди Загальними зборами учасників Товариства.

Пункти Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю ВІП ТЕСТ визначають, що до компетенції Загальних зборів учасників Товариства входить надання згоди на укладення Директором Товариства угод та договорів.

Виходячи із цього та беручи до уваги відсутність рішення Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю ВІП ТЕСТ про надання дозволу Директору Товариства ОСОБА_2 не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності на вчинення даного роду дій та підписання спірного договору.

Згідно з частиною 3 статті 92 Цивільного кодексу України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобовязана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Вищезазначені посилання Скаржника не приймаються колегією суддів до уваги так як, Договір з боку Позивача був підписаний директором Товариства з обмеженою відповідальністю ВІП ТЕСТ - ОСОБА_2 та скріплений печатками сторін. Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців, на момент укладання договору єдиним засновником Товариства з обмеженою відповідальністю ВІП ТЕСТ була ОСОБА_2. З 03.03.2011 року директором Товариства з обмеженою відповідальністю ВІП ТЕСТ є ОСОБА_2.

З вищезазначеного вбачається, що вона як керівник має право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори.

У період з вересня 2011 року по серпень 2014 року Позивач, відповідно до умов укладеного Агентського договору, надавав Звіт агента про виконані платні медичні послуги за Агентським договором №2-05/2011 від 11.05.2011 року, з зазначенням прізвищ пацієнтів, найменування лабораторних досліджень та отриманих від пацієнтів сум (ці звіти були підписані директором Товариства з обмеженою відповідальністю ВІП ТЕСТ ОСОБА_2 та скріплені печаткою товариства. Позивач також підписував Акти виконаних робіт (економічний звіт) до Агентського договору №2-05/2011 від 11.05.2011 року. Ці звіти з боку Товариства з обмеженою відповідальністю ВІП ТЕСТ були підписані директором Товариства з обмеженою відповідальністю ВІП ТЕСТ також ОСОБА_2 та скріплені печаткою товариства. Позивач перерахував отримані від пацієнтів кошти (загальна сума перерахувань склала 621089,80 грн.), що підтверджується виписками з банківських рахунків, за мінусом своєї агентської винагороди (яка склала 536989,29 грн.). У призначенні платежу Позивач посилався на акти виконаних робіт (акти-звіти) або отримані за Договором рахунки.

Колегія суддів дійшла висновку, що Позивачем не надано належних доводів та не наведено наявності фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання правочинів недійсними на момент їх вчинення і настання відповідних наслідків; не доведено в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

З вищезазначеного вбачається, що суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Колегія суддів щодо незадоволення клопотання про відкладення розгляду справи зазначає, що за довіреністю від 30.04.2015 року, доданою Позивачем до позовної заяви про визнання Агентського договору №2-05/2011 від 11.05.2011 року недійсним та до апеляційної скарги, представляти інтереси Позивача у судових інстанціях у спорах, що стосуються відносин з Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНВІТРО" за Агентським договором №2-05/2011 від 11.05.2011 року, можуть дві особи: ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Також представляти інтереси Позивача за законом може його директор ОСОБА_2.

Таким чином, Позивачем не доведений факт неможливості забезпечити присутності двох інших представників: ОСОБА_6 або директора підприємства ОСОБА_2.

Відповідно до статті 54 Господарського процесуального кодексу України у позовній заяві зазначаються та додаються до неї докази, що підтверджують позовні вимоги. До позовної заяви Позивача були додані всі необхідні докази, потрібні для розгляду справи по суті, адже до апеляційної скарги Позивачем не додано жодного нового доказу.

Таким чином, не зявлення до суду представників Позивача не перешкоджало вирішенню справи по суті судом першої інстанції, отже розгляд справи без участі Позивача відповідав вимогам чинного законодавства.

Пунктом 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» передбачено, що господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому, учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити, за необхідності, участь у судовому засіданні іншого представника, згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 Господарського процесуального кодексу, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 Господарського процесуального кодексу). При чому, відсутність коштів для оплати послуг представника, не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Відповідно до приписів статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи господарським судом фактичні обставини справи встановлено на основі повного, всебічного і обєктивного дослідження поданих доказів та вірно застосовані норми права, а доводи скаржника не спростовують законності прийнятого у справі рішення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІП ТЕСТ", м. Васильків на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.06.2015 року у справі №904/4250/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.06.2015 року у справі №904/4250/15 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцятиденного строку з дати її прийняття.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 01.09.2015 року.

Головуючий суддя В.І. Крутовських

Суддя А.Є. Прокопенко

Суддя О.Г. Іванов