ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"03" вересня 2015 р. Справа № 918/735/15

Господарський суд Рівненської області у складі судді Качура А.М., розглянувши матеріали справи за позовом: Приватного акціонерного товариства "МТС Україна"

до відповідача: Приватного підприємства "Мет-Експо"

про стягнення в сумі 5 906 грн. 88 коп.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 (довіреність від 05 серпня 2015 року);

Від відповідача: не з'явився;

Статті 20, 22, 91, 93 ГПК України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених ст. 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до ст. 81-1 ГПК України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "МТС Україна" звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом до Приватного підприємства "Мет-Експо" про стягнення 5 906, 88 грн. заборгованості, з яких: 2 886,64 грн. заборгованість із сплати послуг зв'язку, 157,00 грн. заборгованість із сплати внеску до пенсійного фонду, 244,21 грн. інфляційних втрат, 1 783,31 грн. 3% річних, 835,72 грн. пені.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що на підставі Договору №633606/1.10252429 від 03.08.2000 року надав відповідачу послуги мобільного зв'язку, вартість яких останнім не сплачена, а тому існуючу заборгованість з урахуванням пені, 3 % річних та інфляційних, просить суд стягнути у примусовому порядку.

26 серпня 2015 року позивачем подано до суду заяву про обґрунтування позовних вимог в частині стягнення заборгованості зі сплати внеску до пенсійного фонду та уточнення сум заборгованості.

28 серпня 2015 року позивачем подано до суду заяву про уточнення суми заборгованості.

03 вересня 2015 року позивачем подано заяву про уточнення сум заборгованості, згідно якої позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 2 886,64 грн. заборгованості зі сплати послуг зв'язку, 157,00 грн. заборгованості зі сплати внеску до пенсійного фонду, 1 762,31 грн. інфляційних втрат, 252,35 грн. 3% річних та 110,64 грн. пені.

Вказана заява судом розцінюється як заява про зменшення суми позовних вимог та приймається до розгляду.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволені.

Представник відповідача відзив не подав, в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, наявним в матеріалах справи, яке повернулось до суду з відміткою відділення поштового зв'язку "адресат вибув".

Разом з тим, як роз'яснив Пленум Вищого господарського суду України у пунктах 3.9.1., 3.9.2. постанови від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини 1 статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Разом з тим, ухвала суду що містила відомості про місце дату та час розгляду справи була направлена на адресу вказану позивачем в позовній заяві та яка відповідає адресі вказаній в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

За таких обставин справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши копії документів на їх відповідність оригіналам, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

03 серпня 2000 року між Приватним акціонерним товариством "МТС Україна" (позивач, оператор) та ПП "Мет-Експо" (відповідач, абонент) було укладено договір про надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв'язку №633606/1.10252429 (надалі -договір).

В подальшому між сторонами було також укладено: договір №3393153/1.10252429 від 07 серпня 2000 року (та додатковий договір від 30 січня 2004 року); договір №485/1.2252429 від 18 серпня 2000 року (та додатковий договір від 22 жовтня 2001 року); договір №18/10 від 18 жовтня 2001 року (та додаткова угода від 30 січня 2004 року); договір №1121653/1.10252429 від 14 квітня 2003 року (та додаткова угода від 30 січня 2004 року).

08 січня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду №3648054 до договору про надання послу мобільного зв'язку №633606/1.10252429, згідно з якою сторони погодились укласти дану угоду терміном на 730 календарних днів, починаючи з дати її підписання сторонами, протягом яких абонент не має права відмовлятись від основного договору та/або від цієї додаткової угоди, зокрема від послуг голосової телефонії за основним договором, та наданням послуг, передбачених основним договором , відбувається з урахуванням умов , встановлених цією додатковою угодою.

Відповідно до вищезазначених договорів абонент користується послугами звязку, а загальні умови укладення цих договорів та надання послуг мобільного звязку в повному обсязі визначаються умовами (правилами) користування мережами мобільного зв'язку оператора. Для проведення розрахунків абоненту надано особовий рахунок №1.10252429.

Відповідно до пункту названих 1.3 договорів, надання послуг за цим договором починається після внесення абонентом на підставі відповідного рахунку оператора повної суми первинного авансу та його зарахування на особовий рахунок абонента.

Згідно з пунктом 2.4. договорів, абонент зобов'язаний своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги, авансові внески та щомісячну абонентську плату по всіх телефонах, зареєстрованих на його особовому рахунку (абонентська плата вноситься і в тому випадку, коли надання послуг призупинено за не оплату попередній рахунків або за заявою абонента).

Пунктом 3.1. договорів передбачено, що розрахунки за надані послуги мобільного зв'язку здійснюється згідно з тарифами, які є невід'ємною частиною цього договору. Розрахунковий період становить один календарний місяць

Відповідно до пункту 3.3. договорів, рахунки за надані послуги та авансові внески абонент сплачує готівкою, перерахуванням на розрахунковий рахунок Оператора або кредитною карткою в національній валюті України. Рахунки підлягають бути сплаченими в строк до 15 -го числа місяця наступного за розрахунковим.

Згідно наявних в матеріалах справи доказів слідує, що внаслідок неналежного виконання зобов'язань відповідачем згідно укладених договорів виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 3 043,64 грн., з яких 2 886,64 грн. заборгованість зі сплати послуг зв'язку та 157,00 грн. заборгованість зі сплати внеску до пенсійного фонду.

Статтею 11 Цивільного кодексу (далі ЦК України) встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частин 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За таких обставин, враховуючи, що наявність заборгованості в сумі 3 043,64 грн. за надані послуги мобільного зв'язку.

Крім того, частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання (Постанова Верховного суду України від 12.12.11 в справі №07/238-10).

На підставі частини 2 статті 625 ЦК України позивач нарахував відповідачу 3% річних за період в розмірі 252,35 грн. та інфляційні в розмірі 1 762,31 грн.

Суд, перевіривши подані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних, встановив, що останні є арифметично вірними та відповідають вимогам чинного законодавства.

Відповідно до пункту 1.3. додаткової угоди №3648054 до договору про надання послуг мобільного зв'язку №633606/1.10252429 від 03 серпня 2000 року забезпечення виконання зобов'язанням абонента перед оператором не відмовлятись від основного договору та/або від цієї додаткової угоди, зокрема - від послуг голосової телефонії за основним договором, є договірна санкція, встановлена на підставі статті 546 Цивільного кодексу України. В разі якщо абонент відмовляється від основного договору та/або від цієї додаткової угоди, зокрема від послуг голосової телефонії , до закінчення строку встановленого пунктом 1.1. цієї додаткової угоди (за винятком коли причиною відмови є невиконання оператором своїх зобов'язань згідно з основним договором), або коли дія основного договору достроково припиняється на підставі пункту 5.2. основного договору у зв'язку з несплатою абонентом наданих йому послуг зв'язку, абонент несе відповідальність у вигляді сплати на користь оператора договірної санкції в розмірі 1,92 за кожен день, що залишається до закінчення терміну дії цієї додаткової угоди, починаючи з дня відмови або припинення дії.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно з частиною 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Спеціальним законом, що регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань є Закон України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", згідно зі статтею 1 якого, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 зазначеного закону передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Враховуючи, що відповідач припустився прострочення грошового зобов'язання по оплаті за наданні послуги мобільного зв'язку, позивачем нараховано пеню розмір якої складає 110,64 грн.

Наданий розрахунок пені судом перевірено, визнано законним та обґрунтованим.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку

Зважаючи на викладене, враховуючи, що позивач довів наявність заборгованості з надання послуг по теплопостачанню, а відповідач вказаних обставин належними та достатніми доказами не спростував, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 80, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Мет-Експо" (33024, м. Рівне, вул. Старицього 21, ) на користь Приватного акціонерного товариства "МТС Україна" (01601, м. Київ, вул. Лейпцизька, 15, ) 2 886 (дві тисячі вісімсот вісімдесят шість) грн. 64 коп. заборгованості зі сплати послуг зв'язку, 157 (сто п'ятдесят сім) 00 коп. заборгованості зі сплати внеску до пенсійного фонду, 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят два) грн. 31 коп. інфляційних втрат, 252 (двісті п'ятдесят два) грн. 35 коп. 3% річних, 110 (сто десять) грн. 64 коп. пені та 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

повне рішення складено 07 вересня 2015 року

Суддя Качур А.М.