РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2015Справа №910/15982/15

За позовом Приватного акціонерного товариства "Черкаський комбінат хлібопродуктів"

до Аграрного фонду

про стягнення 322 332,99 грн.

Суддя Гумега О.В.

Представники:

від позивача: Ніколаєв Г.О. за довіреністю № 243 від 06.07.2014

від відповідача: Підтинна О.І. за довіреністю № 494 від 10.08.2015

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Черкаський комбінат хлібопродуктів" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Аграрного фонду (відповідач) про стягнення 322332,99 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконання з боку відповідача його зобов'язань за Договором складського зберігання зерна № 171/11 від 22.04.2011 в частині оплати послуг по зберіганню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.06.2015 порушено провадження у справі № 910/15982/15 та призначено розгляд справи на 27.07.2015 о 12:10 год.

В судове засідання, призначене на 27.07.2015, представник позивача з'явився.

В судове засідання, призначене на 27.07.2015, представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду від 25.06.2015 не виконав, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Представник позивача в судовому засіданні, призначеному на 27.07.2015, подав власне письмове підтвердження про відсутність аналогічного спору. Підтвердження залучене до матеріалів справи та передане до відділу діловодства суду для реєстрації.

Представник позивача в судовому засіданні, призначеному на 27.07.2015, подав клопотання про долучення до матеріалів справи копії листа № 91 від 10.03.2015 з описом вкладення, квитанцією про відправлення та зворотнім повідомленням про отримання; копії вимоги про сплату коштів № 195 від 20.05.2015 з описом вкладення, квитанцією про відправлення та зворотнім повідомленням про отримання; витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців стосовно відповідача. Клопотання судом задоволене та передане до відділу діловодства суду для реєстрації.

В судовому засіданні, призначеному на 27.07.2015, судом перевірено виконання сторонами вимог ухвали суду від 25.06.2015 про порушення провадження у справі № 910/15982/15 та встановлено, що відповідач вимоги зазначеної ухвали не виконав.

В судовому засіданні 27.07.2015 судом оглянуті оригінали документів, копії яких наявні в матеріалах справи.

Представник позивача в судовому засіданні 27.07.2015 надав усні пояснення по суті заявлених позовних вимог, позов підтримав у повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні 27.07.2015 подав клопотання про продовження строку вирішення спору. Клопотання судом задоволене та передане до відділу діловодства суду для реєстрації.

Враховуючи нез'явлення представника відповідача в судове засідання, невиконання останнім вимог ухвали суду від 25.06.2015 та положення п. 1, 2 ч. 1 ст. 77 ГПК України, ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.07.2015 розгляд справи відкладено на 31.08.2015 о 12:20 год.

31.08.2015 представник відповідача через відділ діловодства суду подав відзив на позовну заяву, згідно якого підтвердив наявність між сторонами господарських відносин на підставі Договору складського зберігання зерна № 171/11 від 22.04.2011. Разом з тим відповідач зазначив, що за даними його бухгалтерського обліку послуги зі зберігання зерна за червень 2012 року на суму 2586,30 грн. були сплачені в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням від 13.11.2012 № 3047, тож станом на 01.05.2015 заборгованість відповідача становить 320204,92 грн. Крім того відповідач зазначив, що Аграрний фонд є державною спеціалізованою установою, уповноваженою Кабінетом Міністрів України проводити цінову політику в агропромисловій галузі економіки України, бюджетною організацією, яка має свій кошторис, рахунки та здійснює неприбуткову діяльність в межах, визначених Законом. Відповідач також зазначив, що послуги зі зберігання зерна здійснюються за рахунок бюджетних коштів, які виділяються на кожний рік у певній сумі на певні послуги. Відповідач повідомив, що не може здійснити сплату грошових коштів за Договором складського зберігання зерна № 171/11 від 22.04.2011, оскільки існують деякі ускладнення з неоднозначним трактуванням норм законодавства.

В судове засідання, призначене на 31.08.2015, представники позивача та відповідача з'явилися.

Представник позивача в судовому засіданні 31.08.2015 надав усні пояснення по суті заявлених позовних вимог, позов підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 31.08.2015 надав усні пояснення по суті заявлених позовних вимог з урахуванням відзиву, поданого через відділ діловодства суду 31.08.2015, та фактично не заперечував заборгованість відповідача за Договором складського зберігання зерна № 171/11 від 22.04.2011 в сумі 320204,92 грн., тоді як в сумі 2586,30 грн. спірної заборгованості вказав на її оплату відповідачем, що підтверджується платіжним дорученням від 13.11.2012 № 3047.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 31.08.2015 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судових засіданнях оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

22.04.2011 між Відкритим акціонерним товариством "Черкаський комбінат хлібопродуктів" (позивач, зерновий склад) та Аграрним фондом (відповідач, поклажодавець) був укладений Договір складського зберігання зерна № 171/11 (далі - Договір).

11.05.2011 сторони уклали Додатковий договір до Договору, згідно якого були внесені зміни в найменування та реквізити зернового складу, зокрема, найменування Відкрите акціонерне товариство "Черкаський комбінат хлібопродуктів" змінено на Приватне акціонерне товариство "Черкаський комбінат хлібопродуктів" у відповідності до вимог Закону України "Про акціонерні товариства".

Відповідно до п. 1.1 Договору зберігання поклажодавець зобов'язується передати на зберігання зерновому складу зерно пшениці, жита, ячменя, кукурудзи (об'єктів державного цінового регулювання), якість яких відповідає діючим ДСТУ (далі - зерно), за заліковою вагою в кількості, яка визначається по фактичній кількості зерна, що надійшло на карточку поклажодавця і засвідчується відповідними складськими документами, а зерновий склад зобов'язується прийняти таке зерно для зберігання на визначених Договором умовах і в установлений строк повернути його поклажодавцеві або особі, зазначені ним як одержувач у стані, передбаченому Договором та законодавством.

Згідно з п. 3.1.5 Договору, зерновий склад зобов'язаний видати складські документи на зерно не пізніше наступного робочого дня після прийняття його на зберігання.

Відповідно до п. 4.3 Договору (в редакції Додаткового договору від 30.01.2012 до Договору № 171/11 від 22.04.2011) розмір плати (тарифу) за надання послуг зберігання за тонну на місяць - 17,50 грн.

Згідно з п. 4.4 Договору (в редакції Додаткового договору від 30.01.2012 до Договору № 171/11 від 22.04.2011), поклажодавець сплачує вартість послуг із зберігання зерна з дати передачі зерна поклажодавця на зберігання зерновому складу згідно актів передавання - приймання до договору складського зберігання на підставі актів виконаних робіт.

Пунктом п. 7.1 Договору сторони погодили строк зберігання зерна - до пред'явлення вимоги поклажодавцем.

Договір набирає чинності з моменту підписання та скріплення печатками і діє до 31.12.2011 року, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов'язань у повному обсязі, Дія Договору розповсюджується на відносини між сторонами, що виникли з 01.03.2011 (п. 8.1 Договору).

Додатковими договорами від 28.12.2012, від 30.12.2013 та від 30.12.2014 до Договору № 171/11 від 22.04.2011 сторони продовжували строк дії наведеного договору.

Зокрема, Додатковим договором від 30.12.2014 до Договору № 171/11 від 22.04.2011 сторони продовжували строк дії наведеного договору до 31.12.2015.

Позивач зазначив, що згідно умов Договору відповідач передав позивачу на зберігання зерно пшениці м'якої 2, 3, 4 класу 2007, 2009, 2010, 2011, 2012 та 2013 років збирання урожаю.

На підтвердження прийняття зерна від відповідача позивач видав складські квитанції на зерно (перелік яких наведено на стор. 2, 3, 4 позовної заяви, належним чином засвідчені копії яких додані до позовної заяви), які відповідно до п. 24 ст. 1 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" та розділу 3 Положення про обіг складських документів на зерно, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики від 27.06.2003 р. № 198, є товаророзпорядчими документами, що видаються зерновим складом власнику зерна як підтвердження прийняття зерна на зберігання та посвідчення наявності зерна і зобов'язання зернового складу. Підставою для видачі складської квитанції на зерно є угода про зберігання зерна, укладена між зерновим складом та поклажодавцем, та факт прийняття зерна на зберігання.

Позивач вказав, що зазначені складські квитанції підтверджують факт перебування зерна на зберіганні у позивача в період червня 2012 року, грудня 2013 року, січня, лютого, березня, квітня, травня, червня, липня, серпня, вересня, жовтня, листопада, грудня 2014 року та січня, лютого, березня, квітня 2015 року. За розрахунком позивача, загальна заборгованість відповідача за надані позивачем послуги із зберігання зерна в наведений період склала 322332,99 грн.

При цьому позивач зазначив, що відповідач комплексно та постійно здійснював перевірки кількісно-якісного стану зерна, переданого на зберігання позивачу, про що були складені Акти перевірки наявності зерна, закупленого до державного інтервенційного фонду та відповідності його кількісним та якісним показникам від 26.06.2012, 16.01.2014, 10.02.2014, 11.03.2014, 04.04.2014, 12.05.2014, 10.06.2014, 02.07.2014, 06.08.2014, 05.09.2014, 06.10.2014, 07.11.2014, 05.12.2014, 16.01.2015, 31.01.2015, 06.03.2015, 03.04.2015, 08.05.2014.

11.03.2015 позивач листом № 91 від 10.03.2015 направив відповідачу акти виконаних робіт до Договору складського зберігання зерна від 22.04.2011 № 171/11 з розрахунками обсягів коштів за зберігання об'єктів державного цінового регулювання за червень 2012 року, грудень 2013 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2014 року та січень, лютий 2015 року. Згідно наведеного листа позивач просив відповідача в десятиденний термін з дня отримання вказаних документів здійснити оформлення актів виконаних робіт (перевірити, підписати, поставити печатку та один примірник акту направити Приватному акціонерному товариству "Черкаський комбінат хлібопродуктів"

На підтвердження направлення відповідачу листа № 91 від 10.03.2015 з доданими до нього документами позивач надав суду фіскальний чек № 1508 від 11.03.2015, опис до цінного листа від 11.03.2015 та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, згідно якого вищенаведене поштове відправлення було одержано відповідачем 16.03.2015.

20.05.2015 позивач звернувся до відповідача з Вимогою № 195 в порядку ст. 530 ЦК України, згідно якої вимагав від останнього негайно перерахувати на рахунок позивача грошові кошти за надані послуги по зберіганню зерна пшениці в сумі 322332,99 грн. У наведеній вимозі позивач зазначив, що акти виконаних робіт до Договору складського зберігання зерна від 22.04.2011 № 171/11 та розрахунками обсягів коштів за зберігання об'єктів державного цінового регулювання за червень 2012 року, грудень 2013 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2014 року та січень, лютий 2015 року були надіслані відповідачу цінним листом № 91 від 10.03.2015. Разом з наведеною вимогою позивач додатково направив відповідачу акти виконаних робіт до Договору складського зберігання зерна від 22.04.2011 № 171/11 та розрахунками обсягів коштів за зберігання об'єктів державного цінового регулювання за березень та квітень 2015 року.

На підтвердження направлення відповідачу Вимоги в порядку ст. 530 ЦК України № 195 від 20.05.2015 позивач надав суду фіскальний чек № 8278 від 20.05.2015, опис до цінного листа від 20.05.2015 та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, згідно якого наведене поштове відправлення одержано відповідачем 26.05.2015.

Однак, як стверджував позивач, відповідач акти виконаних робіт до Договору складського зберігання зерна від 22.04.2011 № 171/11 не підписав, будь-яких претензій чи зауважень щодо наданих послуг зі зберігання зерна позивачу не пред'являв, вартість послуг зі зберігання зерна не оплатив, у зв'язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду про стягнення з відповідача 322332,99 грн. заборгованості на підставі Договору складського зберігання зерна № 171/11 від 22.04.2011.

Відповідач фактично визнав позовні вимоги частково, оскільки в сумі спірної заборгованості в розмірі 2586,30 грн. стверджував її оплату відповідачем, що підтверджується платіжним дорученням від 13.11.2012 № 3047, наявним в матеріалах справи.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Отже, внаслідок укладення Договору складського зберігання зерна № 36/11 від 08.04.2011 року між сторонами виникли цивільні права та обов'язки.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 957 ЦК України за договором складського зберігання товарний склад зобов'язується за плату зберігати товар, переданий йому поклажодавцем, і повернути цей товар у схоронності.

Відносини сторін щодо складського зберігання зерна регулюються Законом України "Про зерно та ринок зерна в Україні".

Частинами 1, 2 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" визначено, що договір складського зберігання зерна є публічним договором, типова форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. За договором складського зберігання зерна зерновий склад зобов'язується за плату зберігати зерно, що передане йому суб'єктом ринку зерна.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" плата за зберігання зерна, строки її внесення встановлюються договором складського зберігання зерна.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Аналогічні норми містять статті 525, 526 ЦК України, згідно яких зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч. 2 ст. 530 ЦК України).

З огляду на викладене, судом встановлено, що відповідно до умов укладеного між сторонами Договору складського зберігання зерна № 171/11 від 22.04.2011 року, відповідач передав на зберігання позивачу зерно, що підтверджується складськими квитанціями на зерно, перелік яких наведено на стор. 2, 3, 4 позовної заяви.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 37 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" зерновий склад на підтвердження прийняття зерна видає один із таких документів: подвійне складське свідоцтво; просте складське свідоцтво; складську квитанцію. Складський документ на зерно виписується після передачі зерна на зберігання не пізніше наступного робочого дня.

Статтею 43 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" визначено, що якщо зерновий склад приймає зерно на зберігання без видачі простого або подвійного складського свідоцтва, то для підтвердження прийняття зерна на зберігання він повинен видати складську квитанцію. Істотні дані складської квитанції встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 46 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" після видачі зерна володільцям складських документів на зерно зернові склади повинні погасити прийняті складські документи на зерно шляхом відмітки на складському документі - "погашено". Погашені складські документи на зерно в повторний обіг не допускаються і виключаються з реєстру складських документів на зерно, про що робиться відповідний запис. Погашені складські документи зберігаються зерновим складом протягом трьох років.

Враховуючи те, що факт передачі відповідачем на зберігання позивачу зерна пшениці (відповідного класу та року збирання урожаю) підтверджується належними доказами, а саме, наявними в матеріалах справи копіями складських квитанцій, а відповідачем не надано суду належних доказів того, що передане позивачу на зберігання зерно було повернуто зі зберігання у спірні періоди, господарський суд дійшов висновку про те, що в період червня 2012 року, грудня 2013 року, січня, лютого, березня, квітня, травня, червня, липня, серпня, вересня, жовтня, листопада, грудня 2014 року та січня, лютого, березня, квітня 2015 року зерно знаходилось на зберіганні на складі позивача.

Як зазначалося вище, 11.03.2015 позивач листом № 91 від 10.03.2015 направив відповідачу на підписання акти виконаних робіт до Договору складського зберігання зерна від 22.04.2011 № 171/11 з розрахунками обсягів коштів за зберігання об'єктів державного цінового регулювання за червень 2012 року, грудень 2013 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2014 року та січень, лютий 2015 року.

Крім того, 20.05.2015 позивач звернувся до відповідача з Вимогою № 195 в порядку ст. 530 ЦК України, згідно якої вимагав від відповідача негайно перерахувати на рахунок позивача грошові кошти за надані послуги по зберіганню зерна пшениці в сумі 322332,99 грн. Разом з наведеною вимогою позивач додатково направив відповідачу акти виконаних робіт до Договору складського зберігання зерна від 22.04.2011 № 171/11 та розрахунками обсягів коштів за зберігання об'єктів державного цінового регулювання за березень та квітень 2015 року

Направлення відповідачу вищенаведених листа № 91 від 10.03.2015 та Вимоги № 195 в порядку ст. 530 ЦК України від 20.05.2015 з доданими до них документами підтверджується наявними в матеріалах справи фіскальними чеками, описами до цінного листа та рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення.

Проте, відповідач, отримані від позивача акти виконаних робіт до Договору не підписав, будь-яких претензій з приводу наданих позивачем послуг зі зберігання зерна не пред'явив, вартість наданих позивачем послуг зі зберігання зерна не оплатив.

Серед іншого, слід зазначити, що ані умовами Договору, ані нормами чинного законодавства на позивача не покладено обов'язок щодо вчинення будь-яких дій щодо спонукання відповідача до підписання актів виконаних робіт.

Отже, відповідач, отримавши від позивача акти виконаних робіт до Договору за червень 2012 року, грудень 2013 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2014 року та січень, лютий 2015 року, безпідставно відмовився від прийняття наданих позивачем послуг, не заявивши при цьому будь-яких претензій чи зауважень з приводу наданих послуг зі зберігання зерна, а відтак, строк оплати за актами виконаних робіт до Договору складського зберігання зерна від 22.04.2011 № 171/11 за червень 2012 року, грудень 2013 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2014 року та січень, лютий 2015 року, є таким, що настав.

Як встановлено судом, матеріали справи не містять належних і допустимих в розумінні ст.ст. 33, 34 ГПК України доказів, які б підтверджували сплату відповідачем станом на час розгляду спору по суті заборгованості за Договором складського зберігання зерна від 22.04.2011 № 171/11 за спірний період. При цьому платіжне доручення від 13.11.2012 № 3047 на суму 131320,77 грн. суд не приймає в якості належного і допустимого доказу на підтвердження здійснення відповідачем оплати послуг зі зберігання зерна за червень 2012 року на суму 2586,30 грн., так як з "призначення платежу" наведеного платіжного доручення фактично не вбачається, що до складу загальної суми цього платіжного доручення в розмірі 131320,77 грн. було включено оплату послуг зі зберігання зерна в тому числі за червень 2012 року в розмірі 2586,30 грн. Так, в "призначенні платежу" платіжного доручення від 13.11.2012 № 3047 наявні посилання тільки на "акти044Д, 045Д,031Е-037Е від 13,11,12 #,# в т.ч. ПДВ", т.т. фактично не вказано про оплату коштів за Договором за червень 2012 року за відповідним актом.

Судом враховано, що Аграрний фонд є державною організацією, яка належить до сфери управління Міністерства аграрної політики України, а також є бюджетною організацією, яка має свій кошторис, рахунки та здійснює неприбуткову діяльність в межах, визначених Законом.

Водночас доводи відповідача про неможливість здійснення ним сплати грошових коштів за Договором складського зберігання зерна № 171/11 від 22.04.2011 суд відхиляє як безпідставні та не обґрунтовані належними і допустимими доказами. При цьому суд зазначає, що відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність відповідача і не є підставою для звільнення останнього від обов'язку належного виконання останнім договірного зобов'язання.

Так, згідно з частиною першою статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, а статтями 525, 526 названого Кодексу і статтею 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Таким чином, враховуючи, що відповідач належних доказів на заперечення відомостей, повідомлених позивачем не надав, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача суми заборгованості за надані позивачем послуги зі зберігання зерна за Договором складського зберігання зерна від 22.04.2011 № 171/11 нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню повністю в сумі 322332,99 грн., згідно наданих позивачем розрахунків обсягів коштів за зберігання об'єктів державного цінового регулювання за червень 2012 року, грудень 2013 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2014 року та січень, лютий 2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на задоволення позовних вимог в повному обсязі, судовий збір в сумі 6446,66 грн. повністю покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Аграрного фонду (01001, м. Київ, вулиця Грінченка, буд. 1; ідентифікаційний код 33642855) на користь Приватного акціонерного товариства "Черкаський комбінат хлібопродуктів" (18018, Черкаська обл., м. Черкаси, Соснівський район, проспект Хіміків, буд. 7; ідентифікаційний код 00952568) 322332,99 грн. (триста двадцять дві тисячі триста тридцять дві гривні 99 коп.) заборгованості, 6446,66 грн. (шість тисяч чотириста сорок шість гривень 66 коп.) судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 02.09.2015.

Суддя Гумега О. В.