КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2015 р. Справа№ 911/2348/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Ткаченка Б.О.

Шевченка Е.О.

при секретарі Вінницькій О.В.

представники сторін:

позивача: Тютюник О.А. - представник за довіреністю від 05.05.14;

відповідача : не з'явились;

третьої особи: не з'явились;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КРАЙ-1"

на рішення господарського суду Київської області від 26.06.2015

у справі № 911/2348/15 (головуючий суддя: Горбасенко П.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК СОЮЗ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КРАЙ-1"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "КРАЙ-2"

про стягнення 65 944,75 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Київської області від 26.06.2015 у справі № 911/2348/15 позов задоволено повністю, стягнуто з відповідача на користь позивача 65 944 грн. 75 коп. боргу за поставлений згідно договору поставки № 525 від 31.08.2011 товар та 1 827 грн. 00 коп. судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "КРАЙ-1" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Київської області від 26.06.2015 у справі №911/2348/15 в частині задоволених вимог щодо стягнення 7103 грн. 36 коп. та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в цій частині.

Скарга мотивована невідповідністю обставинам справи висновків, викладених у рішенні господарського суду Київської області, а також порушенням і неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки умовами договору встановлено, що оплата поставленого товару залежить від моменту його реалізації кінцевому споживачу, а товар на суму 7103,36 грн. не був реалізований.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КРАЙ-1" передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді: Зеленіна В.О., суддів: Синиці О.Ф., Шевченка Е.О.

Розпорядженням Заступника Голови Київського апеляційного господарського суду від 17.07.2015р., у зв'язку з перебуванням судді Синиці О.Ф. на лікарняному та перебуванням судді Ткаченко Б.О. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 911/2348/15 колегію суддів у складі: головуючий суддя: Зеленін В.О., судді: Агрикова О.В., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.07.2015 колегією суддів у зазначеному складі апеляційну скаргу прийнято до провадження. Розгляд справи призначено на 17.08.2015.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 17.08.2015 року, у зв'язку з перебуванням суддів Агрикової О.В. та Чорногуза М.Г. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 911/2348/15 колегію суддів у складі: головуючого судді: Зеленіна В.О., суддів:, Ткаченка Б.О., Шевченка Е.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.08.2015 колегією суддів у зазначеному складі апеляційну скаргу прийнято до провадження.

17.08.2015 відповідач та третя особа явку представників у судове засідання не забезпечили, не повідомивши про причини, хоча були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання.

З метою не порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку, керуючись ст. 75 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів вважає за необхідне здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними в справі документами та за відсутності представників відповідача та третьої особи.

17.08.2015 представник позивача в судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити оскаржуване рішення без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів встановила наступне.

31.08.2011 між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "ТК СОЮЗ", як постачальником та третьою особою - Товариством з обмеженою відповідальністю "КРАЙ-2", як покупцем, укладено договір поставки № 525, з протоколом розбіжностей, згідно якого постачальник зобов'язався поставити і передати у власність покупцеві, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити товари згідно з замовленнями покупця та товаросупровідною документацією, які складають невід'ємну частину договору, на умовах договору.

Згідно п. 3.3 договору покупець здійснює вчасний розрахунок за товари. Оплата виконується шляхом банківського переказу на рахунок постачальника, зазначений у статті 9 договору протягом терміну платежу зазначеного у пункті 1.1. додатку № 3 "Спеціальні умови", за умови, що сума платежу не менше 50 грн. 00 коп., та що постачальник надасть належним чином оформлені рахунки та накладні (у формі відповідно до інструкцій покупця) на адресу покупця, яка вказана в статті 9.

Сторони можуть розірвати договір, повідомивши іншу сторону за 1 місяць до передбачуваного розірвання. Повідомлення про розірвання має бути надіслане рекомендованим листом з повідомленням про отримання (п. 5.1 договору).

Відповідно до п. 8.1 договору договір укладений строком до 31 грудня 2012 року. Строк дії договору автоматично продовжується на додаткові однорічні терміни у випадку, якщо не менше ніж на 30 днів до закінчення його строку дії будь-яка сторона не повідомить іншу сторону у письмовій формі про свій намір припинити його дію.

Пунктом 1.1 додатку № 3 до договору погоджено, що покупець оплачує реалізовані товари за період один календарний тиждень в магазинах покупця протягом 10 банківських днів з дня закінчення календарного тижня за умови, що постачальник надасть належним чином оформлені рахунки та накладні (у формі відповідно до інструкцій покупця) на адресу покупця, яка вказана в статті 9 договору протягом не більше ніж 7 днів з дня поставки.

Згідно п. 2.1 додатку № 3 до договору у випадку розірвання ділових відносин між сторонами з будь-яких причин усі борги, що належать до сплати постачальником на користь покупця, розраховуються і сплачуються протягом 10 днів після такого розірвання.

18.06.2014 між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "ТК СОЮЗ", як постачальником, та третьою особою - Товариством з обмеженою відповідальністю "КРАЙ-2", як покупцем, укладено додаткову угоду до договору поставки № 525 від 31.08.2011, за умовами якої сторони погодили, що покупець оплачує замовлені товари не пізніше ніж за один календарний день до дня поставки товару в розмірі 100 % від вартості замовленого товару.

19.11.2014 між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "ТК СОЮЗ", як постачальником, третьою особою - Товариством з обмеженою відповідальністю "КРАЙ-2", як первісним покупцем, та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "КРАЙ-1", як новим покупцем, укладено додаткову угоду про заміну сторони у зобов'язанні, згідно якої сторони дійшли згоди про заміну сторони покупця з ТОВ "КРАЙ-2" на ТОВ "КРАЙ-1" у зобов'язаннях по договору поставки з дати підписання цієї додаткової угоди.

Згідно п. 2 додаткової угоди з дати підписання цієї додаткової угоди всі права (як кредитора у зобов'язанні по договору поставки) і обов'язки (як боржника у зобов'язанні по договору поставки) сторони покупця по договору поставки переходять від первісного покупця до нового покупця, і первісний покупець вибуває із зобов'язання по договору поставки як сторона.

Відповідно до п.п. 3, 4 додаткової угоди обов'язок оплатити згідно з умовами договору товар, що був поставлений постачальником первісному покупцю та не оплачений до дати підписання угоди, переходить до нового покупця. Первісний покупець та постачальник протягом 30 календарних днів з моменту підписання додаткової угоди зобов'язуються підписати акт звірки взаєморозрахунків по договору поставки станом на останній робочий день, що передує даті підписання цієї додаткової угоди. До підписання цього акту сторони дійшли згоди, що зобов'язання по оплаті поставленого товару по договору переходять до нового покупця у сумі згідно з даними бухгалтерського обліку первісного покупця та постачальника на дату даної додаткової угоди

Отже, до відповідача перейшов обов'язок оплати товару, що був поставлений постачальником первісному покупцю на підставі договору поставки № 525 від 31.08.2011 та не оплачений до дати підписання даної угоди.

Відповідно до п. 4 додаткової угоди від 19.11.2014 між позивачем та третьою особою підписано акт звірки взаєморозрахунків станом на 18.11.2014 (а.с. 43), згідно якого борг ТОВ "КРАЙ-2" перед ТОВ "ТК СОЮЗ" за поставлений згідно договору поставки № 525 від 31.08.2011 товар становить 73 500,09 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що після заміни сторони у зобов'язанні відповідач 20.11.2014 сплатив позивачу 12592 грн, а позивачем було поставлено відповідачу товар згідно договору на загальну суму 5 392,44 грн, при цьому третьою особою повернуто позивачу товар на суму 355,74 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи накладними, внаслідок чого борг відповідача перед позивачем за поставлений згідно договору поставки № 525 від 31.08.2011 товар склав 65 944,79 грн (73 500,09 грн - 12 592 грн + 5 392,44 грн - 355,74 грн), що підтверджується банківською випискою, а також актом звіряння взаємних розрахунків, підписаним та скріпленим печатками обох сторін договору.

16.03.2015 позивач звернувся до відповідача з листом № 0016 від 16.03.2015, згідно якого на підставі п. 5.1. договору повідомив останнього про розірвання договору поставки № 525 від 31.08.2011 та просив оплатити заборгованість за договором поставки № 525 від 31.08.2011. Вказаний лист отриманий представником відповідача 08.04.2015, що підтверджується підписом останнього на повідомленні про вручення поштового відправлення.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про розірвання з 08.05.2015 договору поставки № 525 від 31.08.2011 в порядку п. 5.1. договору, а відтак, відповідач, починаючи з 18.05.2015, зобов'язаний сплати позивачеві заборгованість за договором поставки № 525 від 31.08.2011 на підставі п. 2.1. додатку № 3 до договору.

Предметом позову є вимога про стягнення 65 944,75 грн. боргу за поставлений згідно договору поставки № 525 від 31.08.2011 товар.

Задовольняючи позовні вимоги господарський суд Київської області прийшов що вірного висновку, що на підставі укладених договорів між сторонами виникли правовідносини поставки.

Так, частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ст. 520 ЦК України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов'язку негайного виконання; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 ЦК України (абзац перший п. 1.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" № 14 від 17.12.2013р.).

Враховуючи зазначені положення чинного законодавства, колегія судів погоджується з висновками суду першої інстанції, що до відповідача перейшов обов'язок оплати товару, що був поставлений постачальником первісному покупцю на підставі договору поставки № 525 від 31.08.2011 та не оплачений до дати підписання угоди від 19.11.2014, який на час прийняття судового рішення складав 65944,79 грн. Розмір вказаного боргу відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 65 944,75 грн боргу за поставлений згідно договору поставки № 525 від 31.08.2011 товар є обґрунтованою, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягає задоволенню. Доводи відповідача, викладені у апеляційній скарзі, про те, що оплата поставленого товару залежить від моменту його реалізації кінцевому споживачу, а товар на суму 7103,36 грн. не був реалізований і тому вказані вимоги не підлягають задоволенню, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до п.2.1 додатку № 3 до договору у випадку розірвання ділових відносин між сторонами з будь-яких причин усі борги, що належать до сплати постачальником на користь покупця, розраховуються і сплачуються протягом 10 днів після такого розірвання. Оскільки договір є розірваним, у відповідача виник обов'язок зі сплати зазначеної суми незалежно від факту реалізації продукції кінцевим споживачам.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги. Рішення суду першої інстанції ґрунтується на фактичних обставинах та матеріалах справи, прийняте відповідно до норм чинного законодавства, а тому підстави для його скасування відсутні.

Оскільки при поданні апеляційної скарги відповідач не надав доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розміру, відповідно до ст. 49 ГПК України з нього підлягає стягненню в доход Державного бюджету України 913,50 грн. судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 49, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Київської області від 26.06.2015 у справі №911/2348/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КРАЙ-1" - без задоволення.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КРАЙ-1" (09000, Київська область, Сквирівський район, м.Сквира, вул.Леніна, 19, кв.13, адреса для листування: 03187, м.Київ, проспект Ак.Глушкова, 13-Б, ідентифікаційний код 22863249) в Державного бюджету України - 913 (дев'ятсот тринадцять) грн. 50 коп. судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

3. Доручити господарському суду Київської області видати наказ.

4. Матеріали справи № 911/2348/15 повернути до господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.О. Зеленін

Судді Б.О. Ткаченко

Е.О. Шевченко