ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2015 р. Справа № 909/755/15

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Максимів Т. В. , секретар судового засідання Масловський А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, вул. Прикарпатська, 49, с.Великий Ключів, Коломийський район, Івано-Франківська область, 78276,

фактична адреса: вул.Зубенка,1, м.Коломия,

до відповідача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, вул. Шевченка, 27, с.Слобода, Коломийський район, Івано-Франківська область, 78278

про стягнення 5572,92 грн.,

за участю:

від позивача: ОСОБА_1 - фізична особа-підприємець, (паспорт серія СС- №784990 від 23.07.1999),

від відповідача: представник не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення 5572,92 грн.

Позовні вимоги мотивовано невиконанням відповідачем прийнятих на себе зобов'язань згідно договору поставки №б/н від 09.05.11 щодо розрахунку за поставлений позивачем товар.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просить суд позов задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та подав клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів вх.313504/15 від 03.09.15.

Відповідач своїм конституційним правом на захист прав і охоронюваних законом інтересів не скористався, відзиву на позов не подав, проти позову не заперечив, явки уповноваженого представника в судові засідання не забезпечив, про дату, час та місце проведення судового засідання був належним чином повідомлений, про що свідчать відмітка відділу документального забезпечення суду на зворотньому боці ухвали про порушення провадження у справі від 10.07.15 та Реєстром поштових відправлень № 391 від 13.07.15.

Згідно з п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" з наступними змінами, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови. Згідно з п.3.9.1 зазначеної постанови, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвала суду від 10.07.15 надіслана відповідачеві рекомендованою кореспонденцією за адресою, зазначеною у позовній заяві та Свідоцтві про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця та відділенням зв"язку суду не повернуто, клопотання про відкладення розгляду справи від відповідача на адресу суду не надходило.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про розгляд судової справи і забезпечення їх явки в судове засідання для реалізації ними права на судовий захист своїх прав та інтересів, що дає підстави для висновку суду щодо розгляду справи в порядку, передбаченому статтею 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи із врахуванням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд вважає за правильне взяти до уваги наступне.

09.05.11 між сторонами у справі укладено договір про поставку продуктів харчування №б/н. За умовами даного договору постачальник (позивач) зобов'язався поставити товар, обумовлений договором, а покупець (відповідач), в свою чергу, - прийняти та оплатити продукти харчування у повному асортименті за відпускними цінами, діючими на момент поставки товару (п.1. договору).

Відповідно до п.2.1. ціна товару, який поставляється за даним договором, погоджується сторонами в кожному окремому випадку, згідно товарних накладних.

Розрахунки за товар здійснюються покупцем протягом 14 днів з моменту фактичного отримання товару (п.2.2 договору).

На виконання умов спірного договору, позивачем поставлено відповідачу товару на загальну суму 33705,44 грн., що підтверджується видатковими накладними № 674080 від 13.09.12, №674081 від 17.09.12, 3674083 від 28.09.12, №674085 від 08.10.12, №674339 від 09.10.12, №674344 від 23.10.12, №674674 від 14.11.12, №674679 від 30.11.12, №675316 від 11.02.13, копії яких долучено до матеріалів справи.

В порушення визначеного умовами договору обов'язку сплатити вартість товару в установлені терміни та у визначеному порядку, відповідач за поставлений товар розрахувався частково на суму 28132,52 грн., що підтвержується книгою обліку доходів №325 від 24.01.12 та журналом операцій, фактично неоплаченою залишилася поставка товару на суму 5572,92 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача направлено вимогу від 07.05.13 про сплату заборгованості. Проте дана претензія залишена без відповіді та задоволення.

В силу статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші тощо), а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Наведена правова норма кореспондується зі ст.509 Цивільного кодексу України: зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За змістом ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Реалізація суб'єктами господарювання товарів негосподарюючим суб'єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Аналогічні положення закріплено і у статті 712 Цивільного кодексу України: за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За змістом ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи умови спірного договору, граничний термін виконання відповідачем зобов'язання щодо оплати поставленого позивачем товару протягом 14-ти календарних днів з моменту фактичного отримання товару.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до пункту 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 2 ст. 614 Цивільного кодексу України встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідач доказів належного виконання своїх зобов'язань не надав, доводи позивача не спростував.

З огляду на встановлення судом факту порушення відповідачем грошового зобов'язання, позовні вимоги щодо стягнення 5572,92 грн. основного боргу є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Судовий збір, у відповідності до ст.49 ГПК України, покласти на відповідача.

Крім того, позивач посилаючись на приписи ст. 44 ГПК України, просить суд стягнути з відповідача витрати на оплату послуг адвоката в сумі 607,00 грн.

Зазначені вимоги позивач обґрунтовує на підставі поданих суду: договору про надання правової допомоги №80 від 08.07.15, акта наданих послуг від 08.07.15, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №64 ОСОБА_3 та квитанції №294736 від 08.07.15, як доказу оплати послуг адвоката.

Відповідно до ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

При дослідженні матеріалів справи, судом встановлено, що між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_3 укладено договір №80 про надання правової допомоги від 08.07.15 та оплачено 607, 00 грн. за надані послуги.

З огляду на вищевикладене, витрати на оплату послуг адвоката в сумі 607,00 грн. підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами є обгрунтованими та підлягають стягненню з відповідача.

На підставі вищевикладеного, у відповідності до ст.124 Конституції України, ст. 525, 526, 530, 610, 612, 614, 629, 712 Цивільного Кодексу України, ст.ст.173, 265 Господарського кодексу України, керуючись ст.ст.44, 49, 75, ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення 5572,92 грн. задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, вул. Шевченка, 27, с.Слобода, Коломийський район, Івано-Франківська область, 78278 (код НОМЕР_1) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, вул. Прикарпатська, 49, с.Великий Ключів, Коломийський район, Івано-Франківська область, 78276 ( код НОМЕР_2) - 5572,92 ( п"ять тисяч п"ятсот сімдесят дві гривні дев"яносто дві копійки) - основного боргу , 607,00 (шістсот сім гривень) - витрат на оплату послуг адвоката та 1827,00 (одну тисячу вісімсот двадцять сім гривень) - судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 04.09.15

Суддя Максимів Т. В.

Виготовлено в КП "Діловодство спеціалізованого суду"

________________ ОСОБА_4 04.09.15