ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

31.08.2015 Справа № 920/1069/15
Господарський суд Сумської області у складі судді Левченка П.І. при секретарі судового засідання Григорєвій О.І. розглянув матеріали справи № 920/1069/15

за позовом Управління житлово-комунального господарства Роменської міської ради, м. Ромни Сумської області,

до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Ромни Сумської області,

про спонукання укласти договір,

за участю представників:

позивача ОСОБА_2 за довіреністю б/н від 31.08.2015 року,

відповідача не зявився.

Суть спору: позивач, згідно вимог позовної заяви, просить суд зобовязати відповідача укласти з ним договір про пайову участь (внесок) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної інфраструктури міста Ромни, судовий збір покласти на відповідача.

Відповідач відповідно до письмових заперечень на позовну заяву, проти позову заперечує та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, у звязку з їх необґрунтованістю та пропуском позовної давності.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позови, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду Сумської області з позовом про спонукання відповідача укласти з ним договір про пайову участь (внесок) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної інфраструктури міста Ромни.

07.09.2011 року Відділом містобудування та архітектури Виконавчого комітету Роменської міської ради фізичній особи-підприємцю ОСОБА_1 були надані містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки в місті Ромни по вул. Коржівська, 96а під будівництво торгівельного центру.

Відповідно до статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюються органами місцевого самоврядування згідно з вимогами цього Закону.

Згідно частини другої наведеної правової норми, замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобовязаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту.

Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається в договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з державними будівельними нормами та правилами.

Між замовником будівництва та органом місцевого самоврядування укладається договір про пайову участь у створенні інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів, за умови якого замовник будівництва зобов'язаний перерахувати до прийняття обєкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем 29.03.2012 року було написано лист до головного архітектора м. Ромни, де вона гарантувала укладення відповідного договору до 10.04.2012 року з Управління житлово-комунального господарства Роменської міської ради на сплату пайового внеску на інфраструктуру м. Ромни, проте на даний час вищезазначений договір між сторонами не укладено, в звязку з чим міський бюджет втрачає кошти на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста.

Також позивач у своєму позові зазначає, що Роменська міжрайонна прокуратура після перевірки позивача своїм поданням від 24.09.2014 року № 107-4575 вих.14 про усунення порушень вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», щодо пайової участі у розвитку інфраструктури населених пунктів, зазначила недоотримання міським бюджетом значних коштів з причини неукладення договорів на залучення та використання коштів на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста де в переліку забудовників, з якими не заключено договори на пайовий внесок в інфраструктуру міста, зокрема, зазначено будівництво торгово-комерційного центру, замовник ОСОБА_1 - не сплачений пайовий внесок на суму 33,26 тис. грн.

07.03.2014 року Державною фінансовою інспекцією в Сумській області було встановлено факт порушення щодо недоотримання коштів цільовим фондом розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Ромни.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 31.07.2014 року у справі № 818/1897/14 позивача зобовязано укласти із забудовниками договори про пайову участь у розвитку інфраструктури та проконтролювати виконання зобовязання щодо сплати коштів пайової участі.

До позовної заяви позивач додав копію листа Виконкому Роменської міської ради за № 03-26/3959 від 21.12.2012 року, адресованого відповідачеві, в якому міститься пропозиція до відповідача прибути до 29.12.2012 року до позивача для укладення договору про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Ромни, але доказів надіслання або доказів вручення відповідачеві цього листа позивач суду не надав. Проект договору до згаданого листа Виконкомом Роменської міської ради не додавався.

Позивачем також додано до позовної заяви копію власної претензії від 20.03.2015 року за № 172, в якій позивач вимагає від відповідача терміново сплатити пайовий внесок на розвиток інфраструктури міста, але не зазначає в якій сумі, а також попереджає відповідача, що у разі несплати ним пайового внеску невизначеного розміру, позивач вимушений буде звернутися до Господарського суду Сумської області щодо примусового зобовязання по укладенню договору та сплати коштів.

Доказів надіслання або вручення відповідачеві вищезгаданої претензії позивач суду не надавав. Проект договору до згаданої претензії не додавався і про нього в тексті претензії не згадується.

Позивач вважає, що відповідачем були порушені стаття 11 Цивільного Кодексу України, статті 175, 179 Господарського Кодексу України, що призвело до ненадходження до місцевого бюджету коштів в сумі 33160,00 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 7 статті 179 Господарського кодексу України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Порядок укладення договору врегульовано Главою 53 Цивільного кодексу України.

Відповідно до вимог статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За правилами статті 641 Цивільного кодексу України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття.

Частинами другою та третьою статті 181 Господарського кодексу України передбачено, що проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

В даному випадку проект договору про пайову участь (внесок) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної інфраструктури міста Ромни позивачем на адресу відповідача не направлявся. До позовної заяви позивачем проект договору також не додавався.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються учасниками судового процесу. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 названого Кодексу визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Позивачем не доведено суду, що ним було дотримано правила укладення господарського договору (договору про пайову участь замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної інфраструктури міста Ромни), встановлених Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України, іншими нормативно-правовими актами, зокрема, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», щодо окремих видів договорів.

Не доведено позивачем, що він надав відповідачеві проект договору про пайову участь у розвитку інфраструктури міста, який би містив істотні умови такого договору, та який мав бути наданий позивачем відповідачеві не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення та у будь-якому разі до прийняття обєкта будівництва до експлуатації.

Більше того, позивачем навіть до позовної заяви не додано тексту договору, який він просить суд зобовязати укласти.

При зазначених обставинах вимоги позивача задоволенню не підлягають.

З огляду на відмову у позові судовий збір, відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 04.09.2015 року.

Суддя ОСОБА_3