ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2015 р.Справа № 16/17-4665-2011
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Петрова М.С.

при секретарі судового засідання: Полінецькій В.С.

від прокуратури: Врублевська О.О., посвідчення № 028200, дата видачі 15.08.2014;

від Фонду Державного майна України: не з'явився

від ТОВ «Санаторно-оздоровчий комплекс «Магнолія": не з'явився

від ТОВ «Трініті Інвест Груп»: не з'явився

від ДП «Транс Океан Тур»: Кохан Г.Л., довіреність № 25-08/15/1 від 25.08.2015;

від третьої особи: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Транс Океан Тур»

на рішення господарського суду Одеської області від « 23» січня 2015 року, повний текст якого складено та підписано « 27» січня 2015 року

по справі № 16/17-4665-2011

за позовом: заступника прокурора Приморського району м.Одеси, в інтересах держави в особі Фонду державного майна України

до відповідачів:

1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторно-оздоровчий комплекс «Магнолія»

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Трініті Інвест Груп»

3. Дочірнього підприємства «Транс Океан Тур»

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: Відкритого акціонерного товариства «Холдингова компанія «Краян»

про: визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування майна

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Приморського район м. Одеси звернувся в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторно-оздоровчий комплекс «Магнолія», Товариства з обмеженою відповідальністю «Трініті Інвест Груп» та Дочірнього підприємства «Транс Океан Тур» про:

- визнання недійсним договору купівлі-продажу оздоровчо-лікувального центру загальною площею 7275,2 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 63/65, укладеного 11.11.2009р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Санаторно-оздоровчий комплекс «Магнолія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Трініті Інвест Груп».

- витребування у Дочірнього підприємства «Транс Океан Тур» та повернення державі Україна в особі Фонду державного майна України нерухомого майна - оздоровчо-лікувального центру, який складається з літ. «А2», літ. «А3» - лікувальний корпус, загальною площею 7275,2 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 63/65.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправним вибуттям з державної власності спірного майна, яке в порядку віндикації підлягає витребуванню у його набувача на користь держави в особі уповноваженого органу управління державною власністю - Фонду державного майна України.

Ухвалою від 26.02.2014 Господарським судом Одеської області в порядку ст. 27 ГПК України до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів залучено Відкрите акціонерне товариство «Холдингова компанія «Краян».

Рішенням Господарського суду Одеської області від 15.07.2014, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 21.08.2014 у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу оздоровчо-лікувального центру від 11.11.2009 відмовлено, з огляду на вимоги ст.ст. 203, 215, 216 ЦК України, через невірно обраний спосіб захисту прав та інтересів Фонду державного майна України, який як особа, що вважає себе власником спірного майна може захистити свої права лише шляхом подання віндикаційного позову з підстав, передбачених статтею 338 ЦК України. Щодо позовних вимог про витребування майна, провадження у справі в цій частині припинено з підстав, передбачених п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.11.2014 рішення Господарського суду Одеської області від 15.07.2014 та постанова Одеського апеляційного господарського суду від 21.08.2014 - скасовані, справа передана на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.

Скасовуючи судові акти, суд касаційної інстанції вказував на необхідність дослідження при новому розгляді всіх обставин справи, перевірки доводів, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, надання їм належної юридичної оцінки, у тому числі щодо чинності правочину, за яким майно вибуло з володіння власника, обставин щодо припинення права власності у відповідача 3 - Дочірнього підприємства "Транс Океан Тур" на майно, яке є предметом спору у даній справі.

Під час нового розгляду, рішенням Господарського суду Одеської області від 23.01.2015 позов заступника прокурора Приморського району м. Одеси, в інтересах держави в особі Фонду державного майна України задоволено повністю:

визнано недійсним договір купівлі-продажу оздоровчо-лікувального центру, розташованого за адресою м. Одеса, Французький бульвар, 63/65, від 11.11.2009, укладений між ТОВ «Санаторно-оздоровчий комплекс «Магнолія» та ТОВ «Трініті Інвест Груп»;

витребувано у Дочірнього підприємства «Транс Океан Тур» та повернуто державі Україна в особі Фонду державного майна України нерухоме майно - оздоровчо-лікувальний центр, який складається з літ. «А2», літ. «А3» - лікувальний корпус, загальною площею 7275,2 кв.м., що розташоване за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 63/65.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Дочірнє підприємство «Транс Океан Тур» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило рішення господарського суду - скасувати та прийняти нове, яким відмовити частково в задоволені позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу оздоровчо-лікувального центру, загальною площею 7275,2 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 63/65, укладеного 11.11.2009 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Санаторно-оздоровчий комплекс «Магнолія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Трініті Інвест Груп»; провадження у справі № 16/17-4665-2011 в частині заявлених позовних вимог про витребування у Дочірнього підприємства «Транс Океан Тур» та повернення державі Україна в особі Фону державного майна України нерухомого майна - оздоровчо-лікувального центру, який в цілому складається з літ. «А2», літ «А3» - лікувальний корпус, загальною площею 7275,2 кв.м., розташований за адресою: м. Одеса,Французький бульвар, 63/65 - припинити.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги апелянт посилається на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та є підставою для скасування судового акту, з підстав передбачених ст. 104 ГПК України, а саме:

- судом не враховано той факт, що на час відчуження спірного майна ТОВ «СОК «Магнолія» на користь ТОВ «Трініті Інвест Груп» та його придбання ДП «Океан Транс Тур» рішення Господарського суду Одеської області від 24.07.2008 у справі № 30/155-08-2912 було чинним та не скасованим, тобто оспорюваний договір купівлі-продажу на момент його вчинення відповідав вимогам ст. 203 ЦК України і правові підстави для визнання його недійсним у суду були відсутні;

- судом, при витребувані майна, помилково застосовані норми ст. 349 ЦК України, оскільки позов Прокурора в цій частині стосується не оскарження права власності, а фактичного витребування майна, яке станом на момент розгляду справи було зруйноване, що підтверджується висновком судово-технічної експертизи № 2222/5039 від 31.05.2013. Рішення суду в цій частині ухвалене без урахування роз'яснень Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

З метою вирішення питань, які потребують спеціальних знань ухвалою від 30.04.2015 Одеським апеляційним господарським судом за клопотанням апелянта в порядку ст.41 ГПК України призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручене Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз. Апеляційне провадження відповідно до ст. 79 ГПК України зупинено до отримання експертного висновку.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 14.08.2015, у зв'язку з надходженням висновку судової будівельно-технічної експертизи № 2344 від 07.08.2015, апеляційне провадження у справі № 16/17-4665-2011 - поновлено.

31.08.2015 Дочірнє підприємство «Транс Океан Тур» через канцелярію суду надало письмові пояснення з урахуванням висновків судової будівельно-технічної експертизи, відповідно до яких просило апеляційну скаргу задовольнити, оскаржуване рішення скасувати.

Прокурор в судовому засіданні надав усні пояснення, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 23.01.2015 залишити без змін.

Інші учасники судового процесу, не зважаючи на належне повідомлення судом про день, час і місце розгляду апеляційної скарги, що підтверджується поштовими повідомленнями з відміткою підприємства поштового зв'язку про вручення поштових відправлень, наданим законом правом на участь представників в засіданні суду не скористалися.

Що стосується клопотання Фонду державного майна України про ознайомлення з матеріалами справи, колегія суддів зазначає, що відповідне право закріплене ст. 22 ГПК України та не може бути обмежене судом. Водночас, зважаючи на встановлені ст.ст.101, 102 ГПК України строки розгляду апеляційної скарги та межі перегляду судових рішень, надходження вказаного клопотання в день судового засідання, не може братися судом як підстава відкладення розгляду апеляційної скарги. Зокрема, з долученого до матеріалів справи поштового повідомлення вбачається, що позивач завчасно - 19.08.2015, отримав ухвалу суду про поновлення апеляційного провадження та мав змогу реалізувати надані ст.22 ГПК України права до дня судового засідання.

Розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу, відзив на неї, висновки судової будівельно-технічної експертизи, заслухавши у судовому засіданні пояснення представника позивача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла до наступного.

Відповідно до приписів ст.101 ГПК України, апеляційна інстанція не зв'язана доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, а згідно до приписів ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна належними і допустимим доказами довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень.

Як встановлено судом, на виконання Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо впорядкування діяльності державних (національних) акціонерних та холдингових компаній» № 1049/2001 від 07.11.2001 та з метою оптимізації структури ВАТ «Холдингова компанія «Краян» в управління Фонду державного майна України було передано цілісний майновий комплекс «Санаторно-оздоровчий багатопрофільний комплекс для дітей з батьками «Магнолія», про що був виданий відповідний наказ №1525 від 28.08.2003.

Відповідно до згаданого наказу на директора СОБК «Магнолія» покладався обов'язок в місячний термін забезпечити проведення інвентаризації майна комплексу за участю представників Фонду державного майна України та проведення незалежної оцінки майна СОБК «Магнолія» станом на 30.09.2003.

За результатами інвентаризації голова правління ВАТ «Холдингова компанія «Краян» у двомісячний строк був зобов'язаний передати майно СОБК «Магнолія» Фонду державного майна України, підготувати та подати до Фонду проект відповідних змін до Статуту холдингової компанії, а також здійснити реєстрацію випуску акцій ВАТ «Холдингова компанія «Краян», вжити заходів щодо ліквідації Дочірнього підприємства СОБК «Магнолія».

22.03.2004 Фондом державного майна України було прийнято функції з управління цілісним майновим комплексом СОБК «Магнолія» шляхом підписання акта приймання-передачі №70 з ВАТ «Холдингова компанія «Краян».

В подальшому, спільним наказом Фонду державного майна України та Міністерства промислової політики України «Щодо передачі державного майна» № 427/1767 від 27.08.2004 до сфери управління Фонду державного майна України передано об'єкт незавершеного будівництва - шестиповерхову прибудову до головного корпусу «Санаторно-оздоровчий багатопрофільний комплекс для дітей з батьками «Магнолія».

14.10.2004 між Фондом державного майна України та ТОВ «Санаторно-оздоровчий комплекс «Магнолія» терміном на 5 років укладено договір оренди № 677 цілісного майнового комплексу «Санаторно-оздоровчий багатопрофільний комплекс для дітей з батьками «Магнолія», до складу якого було також включено шестиповерхову прибудову до головного комплексу, яка є предметом даного спору.

Як було встановлено в ході розгляду спору, 11.11.2009 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Санаторно-оздоровчий комплекс «Магнолія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Трініті Інвест Груп» було укладено договір купівлі-продажу оздоровчо-лікувального центру загальною площею 7275,2кв.м, розташованого за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 63/65, згідно якого майно перейшло у власність ТОВ «Трініті Інвест Груп».

Договір посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фольгіною А.В. 11.11.2009. за реєстр. №476.

Згідно п.3 Договору, оздоровчо-лікувальний центр належить продавцю на підставі рішення Господарського суду Одеської області від 24.07.2008 (справа №30/155-08-2912), ухвали Господарського суду Одеської області про роз'яснення рішення від 06.07.2008 та ухвали Господарського суду Одеської області від 23.10.2009 у вказаній справі. Право власності зареєстроване в реєстрі прав власності на нерухоме майно за №24376352 номер запису 6035 в книзі 90неж - 163. Витяг про реєстрацію права власності виданий КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» 23.10.2009 за №24236330.

На підставі вказаного договору за ТОВ «Трініті Інвест Груп» проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - оздоровчо-лікувальний центр загальною площею 7275,2кв.м, розташований за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 63/65.

В подальшому, 23.04.2010 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Трініті Інвест Груп» та Дочірнім підприємством «Транс Океан Тур» було укладено договір купівлі-продажу згаданого оздоровчо-лікувального центру, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Котом Д.Г.

Рішення Господарського суду Одеської області від 24.07.2008 у справі № 30/155-08-2912, яким за Товариством з обмеженою відповідальністю «Санаторно-оздоровчий комплекс «Магнолія» було визнано право власності на оздоровчо-лікувальний центр, розташований на земельній ділянці за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 63/65, в подальшому було скасовано постановою Одеського апеляційного господарського суду від 16.06.2011, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 07.09.2011.

Наведені обставини стали підставою для звернення прокурора з даним позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу оздоровчо-лікувального центру загальною площею 7275,2 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 63/65, укладеного 11.11.2009 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Санаторно-оздоровчий комплекс «Магнолія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Трініті Інвест Груп» на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України.

Зважаючи на обрані Прокурором способи судового захисту і приведені підстави позову, у відповідності до вимог ст.1 ГПК України, ст.15 ЦК України, об'єктом судового дослідження в розглядуваній справі є наявність у Позивача суб'єктивного права власності на спірне майно та порушення означеного права Відповідачами внаслідок вчинення оспорюваного правочину.

При цьому, відповідно до правового висновку Верховного суду України, зробленого в постанові від 21 листопада 2012 року по справі № 6-136цс12 правове значення для вирішення спору про витребування майна з володіння добросовісного набувача (ст. 388 ЦК України) має встановлення судом факту вибуття майна з володіння власника - позивача по справі, поза його волею, а не з володіння особи, яка відчужила спірне майно на користь добросовісного набувача.

Отже, у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника на підставі вчиненого правочину, перевірці судом при вирішенні справи підлягає чинність правочину, на що, в свою чергу, зверталась увага Вищим господарським судом України при направленні справи на новий розгляд.

За приписами ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, на час розгляду даної справи власником майна - оздоровчо-лікувального центру, розташованого на земельній ділянці за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 63/65, є Фонд державного майна України.

У відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу (в редакції, чинній на час укладення спірного договору), а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Отже, чинним законодавством визначено, що договір може бути визнаний недійсним лише з підстав, передбачених законом. При цьому, відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Оспорюваний позивачем договір купівлі-продажу від 11.11.2009 року укладений ТОВ «Санаторно-оздоровчий комплекс «Магнолія» відносно майна, власником якого Товариство не є, а тому останній підлягає визнанню недійсним з підстав передбачених ч. 1 ст. 203, ст. 215 ЦК України.

При цьому, колегією суддів відхиляються доводи апелянта про те, що на момент укладання договору від 11.11.2009 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Санаторно-оздоровчий комплекс «Магнолія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Трініті Інвест Груп», так і на момент укладання договору від 23.04.2010 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Трініті Інвест Груп» та ДП «Транс океан тур», як Товариство з обмеженою відповідальністю «Трініті Інвест Груп» так і ДП «Транс Океан Тур» не знали та не могли знати про відсутність у Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторно-оздоровчий комплекс «Магнолія» права укладати договір, оскільки рішення господарського суду Одеської області від 24.07.2008 по справі №30/155-08-2912, яким було визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Санаторно-оздоровчий комплекс «Магнолія» право власності на оздоровчо-лікувальний центр, розташований на земельній ділянці за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 63/65, на той момент скасовано не було.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Одеського апеляційного господарського суду від 16.06.2011 рішення Господарського суду Одеської області від 24.07.2008 року у справі № 30/155-08-2912, яким було визнано за ТОВ «Санаторно-оздоровчий комплекс «Магнолія» право власності на оздоровчо-лікувальний центр, розташований на земельній ділянці за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 63/65 - скасоване.

Скасований судовий акт не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення. У разі скасування незаконного судового рішення про визнання права власності, позивач за таким рішенням не набуває права власності на нього, а відтак і не вправі здійснювати щодо спірного майна повноваження власника.

За наведених обставин, судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду про задоволення вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу оздоровчо-лікувального центру, розташованого за адресою м. Одеса, Французький бульвар, 63/65, від 11.11.2009, укладеного між ТОВ «Санаторно-оздоровчий комплекс «Магнолія» та ТОВ «Трініті Інвест Груп».

Щодо позовних вимог прокурора про витребування майна з чужого незаконного володіння та повернення його державі Україна в особі Фонду державного майна України, судова колегія звертає увагу на таке.

Правове регулювання захисту речових прав на майно здійснюється відповідно до гл. 29 ЦК України.

Положеннями ст. 388 ЦК України передбачено, що у випадку, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Предметом відндикаційного позову є матеріально-правова вимога не володіючого власника до володіючого не власника про повернення майна з чужого незаконного володіння.

Віндикаційний позов характеризується такими ознаками:

позов може бути вчинений лише стосовно індивідуально-визначених речей (вкрадений автомобіль, загублена парасолька тощо). Якщо в конкретному випадку є можливість виділити річ з родовими ознаками з маси однорідних речей, то можлива і її віндикація;

річ, власником якої є позивач, перебуває у володінні відповідача;

власник може вимагати повернення свого майна лише в тому разі, якщо інша особа володіє його майном незаконно. Якщо володілець володіє чужим майном на законних підставах (наприклад, в органах внутрішніх справ зберігається майно, вилучене на законних підставах, майно, яке є речовим доказом у справі), то власник не може витребувати свою річ з такого володіння шляхом подання віндикаційного позову;

захищати своє право власності віндикаційним позовом власник має можливість лише в тому разі, коли майно збереглося в натурі;

майно, яке перебуває у незаконного володільця, підлягає безумовному вилученню і повертається власнику, якщо володілець виявився незаконним, недобросовісним.

Отже, оскільки встановлений ст. 388 ЦК України спосіб судового захисту речових прав на майно, передбачає безпосереднє передання індивідуально визначеного майна в натурі законному власнику, при вирішенні такого спору перевірці підлягає, у тому числі, факт наявності такого майна в натурі.

З матеріалів справи вбачається, що на час звернення до суду спірне майно оздоровчо-лікувальний корпус загальною площею 7275,2кв.м розташований за адресою: Одеса, Французький бульвар, 63/65, що в цілому складався з літ. «А2», літ. «А3», існувало в натурі. Зазначене підтверджено висновками судово-технічної експертизи № 15677 від 20.01.2011 щодо стану спірного майна (том 1 а. с. 87-94).

На момент розгляду даного спору зазначене майно перестало існувати як об'єкт матеріального світу, що підтверджено висновком судової будівельно-технічної експертизи № 2344 від 07.08.2015, згідно з яким об'єкт - оздоровчо-лікувальний корпус загальною площею 7275,2кв.м розташований за адресою: Одеса, Французький бульвар, 63/65, що в цілому складався з літ. «А2», літ. «А3» в наявності відсутній, демонтажні роботи на об'єкті виконані у повному обсязі, будівлі літ «А2», літ «А3» - лікувальні корпуси повністю знесені.

Фактична відсутність майна, яке підлягає витребуванню за даним позовом, унеможливлює його задоволення, оскільки в даному випадку таке рішення не призведе до поновлення порушеного права позивача по справі.

Позиція суду щодо зазначеного порядку застосування норм ст. 388 ЦК України кореспондується і з усталеною практикою застосування Європейським судом з прав людини положень ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950 (зокрема, ст.ст. 6, 13 , згідно яких кожній особі гарантовано право на доступ до суду та на ефективний судовий захист у відповідному національному органі), яка (практика) згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права для національних судів.

Так, в п. 95 остаточного Рішення Європейського суду з прав людини від 21.05.2003 у справі «Компанія «Вестберга Таксі Актіеболаг» та Вулич проти Швеції» (опубліковане Українською Правничою Фундацією в Журналі «Практика Європейського суду з прав людини Рішення. Коментарі. № 1(29)' 2006, можливість використання якого (журналу) передбачена абз. 2 п. 9 Інформаційного листа ВГСУ від 18.11.2003 № 01-8/1427), зазначено: «....Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права конкретні та ефективні».

Згідно з п. 4.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Пунктом 4.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» визначено, що припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

За наведених обставин, рішення місцевого господарського суду в цій частині є таким, що прийняте з порушенням норм ст. 43 ГПК України та відповідно до ст. 104 ГПК України підлягає скасуванню, а провадження у справі № 16/17-4665-2011 в частині позовних вимог заступника прокурора Приморського району м. Одеси в інтересах держави в особі Фонду державного майна України про витребування у Дочірнього підприємства «Транс Океан Тур» та повернення державі Україна в особі Фонду державного майна України нерухомого майна - оздоровчо-лікувального центру, який складається з літ. «А2» літ. «А3» - лікувальний корпус, загальною площею 7275,2 кв.м., що розташоване за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 63/65 підлягає припиненню, у зв'язку з відсутністю предмету спору на підставі пункту 1-1 частини першої статті 80 ГПК України.

На підставі вищевикладеного, рішення господарського суду Одеської області від 23.01.2015 року по справі № 16/17-4665-2011 прийнято без урахування фактичних обставин справи та діючого законодавства, тому підлягає частковому скасуванню, апеляційна скарга Дочірнього підприємства «Транс Океан Тур» частковому задоволенню. Судові витрати підлягають віднесенню на сторін згідно зі ст. 49 ГПК України.

Керуючись статтями 49, 80, 99, 101-105 Господарського

процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Транс Океан Тур» задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду Одеської області від « 23» січня 2015 року по справі № 16/17-4665-2011 скасувати частково, виклавши пункти 1 та 3 резолютивної частини рішення в наступній редакції:

«Позовні вимоги заступника прокурора Приморського району м. Одеси в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до ТОВ «Санаторно-оздоровчий комплекс «Магнолія», ТОВ «Трініті Інвест Груп» та дочірнього підприємства «Транс океан тур» - задовольнити частково.

Провадження по справі № 16/17-4665-2011 в частині позовних вимог заступника прокурора Приморського району м. Одеси в інтересах держави в особі Фонду державного майна України про витребування у Дочірнього підприємства «Транс Океан Тур» та повернення державі Україна в особі Фонду державного майна України нерухомого майна - оздоровчо-лікувального центру, який складається з літ. «А2» літ. «А3» - лікувальний корпус, загальною площею 7275,2 кв.м., що розташоване за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 63/65 - припинити, у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторно-оздоровчий комплекс «Магнолія» (65058, м. Одеса, Французький бульвар, 63/65, ) на користь Державного бюджету України (УК в м. Одесі/м. Одеса/22030001, , банк отримувача: ГУДКС України в Одеській області, МФО 828011, № рахунку: 2002) судовий збір в сумі 2436,00 грн. за розгляд позовної заяви.»

Решту рішення залишити без змін.

3. Стягнути з Фонду державного майна України (01133 м. Київ, вул. Кутузова 18/9, ) на користь Дочірнього підприємства «ТРАНС ОКЕАН ТУР» (65058 м. Одеса, Французький бульвар, 65/1, ) витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги в сумі 16450,00грн., витрати на оплату вартості експертизи в сумі 4055,04грн.

Видачу наказів за постановою із зазначенням повних реквізитів сторін доручити господарському суду Одеської області.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови

складено „07" вересня 2015 року

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк

Суддя М.С. Петров