УХВАЛА

31.08.2015Справа № 910/5200/15-г
Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінтросервіс" про розстрочку виконання рішення суду у справі

за позовомМіністерства оборони України
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Укрінтросервіс"
простягнення 277 893 грн 00 коп.
Представники сторін:

від позивача: Дягель І.В., представник за довіреністю;

від відповідача (заявника): Мироновська А.О., представник за довіреністю,

Встановив:

04.03.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Міністерства оборони України з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінтросервіс" про стягнення 277 893 грн 00 коп. штрафу за відмову від виконання зобов'язання за договором про закупівлю товарів за державні кошти № 343/3/32 від 15.12.2014.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 30.03.2015 позов задоволено повністю, з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінтросервіс" на користь Міністерства оборони України стягнуто штраф у розмірі 277 893 грн 00 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 5 557 грн 86 коп.

06.07.2015 на виконання рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/5200/15-г видано наказ.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.06.2015 рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2015 залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.08.2015 заяву боржника про розстрочку виконання рішення задоволено частково, виконання рішення від 30.03.2015 по справі № 910/5200/15-г розстрочено на шість місяців.

21.08.2015 до відділу діловодства Господарського суду м. Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінтросервіс" надійшла заява про відстрочку виконання рішення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.08.2015 розгляд заяви призначено на 31.08.2015.

У судове засідання 31.08.2015 з'явились представники сторін та надали пояснення по суті заяви.

Суд вважає заяву відповідача про відстрочку виконання рішення необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В обгрунтування заяви про відстрочку виконання рішення, відповідач послався на те, що перебуває у тяжкому фінансовому становищі, яке виникло внаслідок заборгованості третіх осіб перед відповідачем. До заяви про відстрочку виконання рішення відповідачем в якості доказу додано реєстр дебіторської заборгованості.

Відповідно до статті 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Згідно ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Вказаними нормами визначено процесуальну можливість вирішення питань, пов'язаних з проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду. У процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим.

Судом враховано рекомендації п. 7.1.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", де передбачено, що відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Пунктом 7.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" роз'яснено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Тобто відстрочення виконання судового рішення пов'язано з об'єктивними, непереборними - виключними обставинами, котрі ускладнюють його вчасне виконання.

Враховуючи те, що Господарський процесуальний кодекс України не містить вичерпного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, як і не містить переліку виняткових випадків відстрочки або розстрочки виконання рішення, у кожному конкретному випадку це згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України є оцінкою судом доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку, що відповідач не довів належними та допустимими доказами неможливості виконання рішення.

Суд зазначає, що сам факт тяжкого матеріального становища відповідача не є безумовною підставою для надання відстрочки виконання рішення суду.

Для надання відстрочки заявник повинен навести та обґрунтувати обставини можливості його виконання після настання строку відстрочки, проте відповідачем не надано жодного доказу щодо можливості виконання судового рішення після спливу відстрочки, не обгрунтовано підстав для надання відстрочки саме на один рік, а тому слід зазначити, що тяжке матеріальне становище, в даному випадку, не може бути тією виключною обставиною у спірних правовідносинах, що ускладнює виконання рішення або робить його неможливим.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає відсутніми обставини, з якими закон пов'язує можливість надання відстрочки виконання рішення суду.

З огляду на зазначене, суд вважає, що заява відповідача про відстрочку виконання рішення є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення відмовити.

Суддя Н.Б. Плотницька