Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

03.09.2015 Справа № 927/919/15

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,

АДРЕСА_1, 14000

до відповідача-1 - Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" , вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпропетровськ, 49094

відповідача-2 - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,

АДРЕСА_2, 14000

про стягнення 208782,31 грн. Суддя Демидова М.О.

Представники сторін:

від позивача - ОСОБА_3, довіреність від 14.06.2013 № 873;

від відповідача-1 - Рожко С.М., довіреність від 29.01.2014 № 385-О;

від відповідача-2 - не прибув;

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача-1 та відповідача-2 солідарно збитків у сумі 208782,31 грн. у зв'язку з несвоєчасним виконанням постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.06.2013 у справі № 15/5005/11097/2011.

20.08.2015 позивачем суду надано письмову заяву від 20.08.2015 про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно збитки у розмірі 196109 грн. 60 коп.

Вказана заява про зменшення позовних вимог відповідає положенням ст.. 22 Господарського процесуального кодексу України, а тому приймається судом до розгляду.

Таким чином, новою ціною позову є 196109 грн. 60 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на факт невиконання першим відповідачем у справі грошового зобов'язання за укладеним з позивачем договором оренди приміщення від 24.03.2008, а також факт стягнення судовим рішенням (постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.06.2013 у справі № 15/5005/11097/2011 за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення 153430 грн. 05 коп.) 135389 грн. 57 коп. неодержаного прибутку внаслідок невиконання ПАТ КБ «Приватбанк» умов договору суборенди.

Крім того, до позову позивачем додано укладений між позивачем та другим відповідачем договір поруки від 07.06.2013, відповідно до умов пункту 1.2 якого відповідальність відповідачів перед позивачем за невиконання умов договору суборенди є солідарною.

В судовому засіданні 06.08.2015 першим відповідачем заявлене письмове клопотання № 05/08-3 про зупинення провадження у даній справі до вирішення пов'язаної з нею справи № 927/983/15 за позовом ПАТ КБ "Приватбанк" до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 та фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про визнання недійсним укладеного між відповідачами у названій справі договору поруки від 07.06.2013.

В обґрунтування заявленого клопотання перший відповідач посилається на неможливість розгляду справи № 927/919/15, оскільки у межах провадження у даній справі суд не може самостійно встановити обставини щодо дійсності або недійсності договору поруки від 07.06.2013, що є предметом судового розгляду у справі № 927/983/15.

Розглянувши клопотання відповідача-1 про зупинення провадження у справі, суд дійшов висновку про його необґрунтованість, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках:

1) призначення господарським судом судової експертизи;

2) надсилання господарським судом матеріалів до слідчих органів;

3) заміни однієї з сторін її правонаступником внаслідок реорганізації підприємства, організації.

Таким чином, ст.. 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним.

Відповідно до пункту 3.16 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 Господарського процесуального кодексу України).

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Відповідачем -1 у клопотанні про зупинення провадження у даній справі не обґрунтовано доводи про неможливість розгляду судом даної справи до набрання законної сили рішенням Господарського суду Чернігівської області у справі № 927/983/15 за позовом ПАТ КБ "Приватбанк" до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 та фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про визнання недійсним укладеного між відповідачами у названій справі договору поруки від 07.06.2013.

Зазначений договір поруки є предметом дослідження у межах провадження у справі № 927/919/15.

За таких обставин у задоволенні клопотання відповідача-1 про зупинення провадження у справі слід відмовити за необґрунтованістю.

В судовому засіданні 06.08.2015 першим відповідачем також надано письмову заяву № 05/08-4 про передачу справи № 927/919/15 за підсудністю до Господарського суду Дніпропетровської області.

Вказане клопотання мотивоване безпідставністю вимог до другого відповідача у справі - фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 внаслідок неправомірності укладення між позивачем та другим відповідачем договору поруки від 07.06.2013. Крім того, перший відповідач зазначив, що у філії "Чернігівське ГРУ" ПАТ КБ "Приватбанк" відсутні повноваження бути відповідачем у суді.

З посиланням на вказані обставини перший відповідач зазначив, що фізична особа - підприємець ОСОБА_2 не є належним відповідачем у справі № 927/919/15, а тому вказана справа повинна розглядатися за місцезнаходженням іншого відповідача у справі - ПАТ "КБ "Приватбанк", м. Дніпропетровськ, тобто Господарським судом Дніпропетровської області.

Вказане клопотання відповідача-1 не підлягає задоволенню, оскільки Господарським процесуальним кодексом України не передбачене право (обов'язок) суду направляти справу за підсудністю після висновку щодо необґрунтованості вимог щодо одного з відповідачів у справі. Висновок щодо обґрунтованості позовних вимог щодо кожного з відповідачів відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України викладається у відповідному судовому рішенні одночасно.

Відповідач-2 в судове засідання 03.09.2015 не прибув, причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду справи судом повідомлений належним чином шляхом надсилання за належною юридичною адресою ухвали суду.

Відзивом на позовну заяву від 20.07.2015 відповідач-2 проти вимог позову заперечив, посилаючись на те, що договір поруки від 07.06.2013, укладений між позивачем та відповідачем-2, на сьогоднішній день припинив свою дію. Крім того, у поданому відзиві відповідач -1 просить розглядати справу без її участі.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши присутніх в судових засіданнях під час судового розгляду справи представників учасників судового процесу, суд встановив такі фактичні обставини.

24.03.2008 між позивачем та першим відповідачем укладено договір суборенди частини приміщення, відповідно до умов п. 1.1. якого в порядку та на умовах, визначених договором, позивач зобов'язується передати відповідачу, а відповідач зобов'язується прийняти у тимчасове користування (суборенду) частину приміщення, визначену у договорі, за плату та на обумовлений строк для здійснення господарської діяльності.

В п. 1.2. договору зазначено про те, що приміщення, яке передається в суборенду за договором, знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Воїнів Інтернаціоналістів, 21А, має загальну площу 110,6 кв. м і належить позивачу на праві оренди на підставі договору між власником приміщення (другим відповідачем у даній справі) та позивачем від 20.03.2008.

Приміщення надане першому відповідачу в суборенду для використання його у банківській діяльності першого відповідача (п. 1.4. договору).

Пунктом 2.1. договору передбачено, що приміщення передається позивачем і приймається в суборенду першим відповідачем на умовах сплати останнім позивачу плати за користування приміщенням шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок, зазначений позивачем.

В п. 2.2. Договору передбачено, що орендна плати підлягає сплаті до 10 числа місяця, наступного, та складається з:

- оплати за користування приміщення, що становить 16 доларів США за підвальне приміщення за курсом продажу валюти комерційного банка "ПриватБанк" м. Чернігова, фізичних осіб, за 1 кв.м в календарний місяць, всього 1769,6 доларів США;

- суми витрат на відшкодування комунальних послуг, які фактично отримані (за газопостачання, водовідведення, електроенергію, податку на землю утримання прилеглої території розрахованих пропорційно орендної площі), входять до складу орендної плати, обумовленої у п. 2.2. договору суборенди.

При цьому вказаним пунктом договору визначено, що розмір орендної плати за кожний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць (індексація).

Пунктом 5.1. Договору передбачено, що передача позивачем та прийняття відповідачем приміщення у суборенду засвідчується актом здачі-приймання приміщення у суборенду. Повернення приміщення позивачу здійснюється за актом здачі-приймання. Обов'язок по складанню акта здачі-приймання покладається на сторону, яка передає приміщення іншій стороні Договору.

Договір суборенди укладений з 05.02.2011 по 01.01.2014 (п. 7.1. договору).

Після укладення договору суборенди перший відповідач фактично відмовився приймати орендоване майно у користування, посилаючись на те, що орендоване приміщення вже використовується іншою юридичною особою (ТОВ "Інформаційно-розрахунковий центр - Чернігів"), а також на те, що відповідно до Витягу з Державного реєстру іпотек № 29013217 від 27.10.2010 нежитлове приміщення перебуває в іпотеці згідно іпотечного договору № 3381 від 25.06.2008, що виключає можливість оренди приміщення.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 12.05.2011 у справі № 15/48 ПАТ КБ «Приватбанк» зобов'язано прийняти від фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 в суборенду приміщення за договором суборенди частини приміщення від 24.03.2008 за актом приймання - здачі приміщення.

Вказане судове рішення набрало законної сили.

У серпні 2011 року позивач звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з ПАТ КБ "Приватбанк" суми неодержаного прибутку за договором суборенди від 24.03.2008 у розмірі 153430 грн. 05 коп.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 21.06.2012 у справі №15/5005/11097/2011 позов задоволено частково, стягнуто з ПАТ КБ "Приватбанк" на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 неодержаного прибутку по орендній платі в розмірі 146086 грн. 72 коп., а також судові витрати.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.06.2013 у справі № 15/5005/11097/2011 вказане судове рішення змінене, позов задоволений частково, з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 стягнуто 135389 грн. 57 коп. неодержаного прибутку внаслідок невиконання ПАТ КБ «Приватбанк» умов договору суборенди (несплати орендної плати).

Вказаною постановою апеляційного господарського суду у справі № 15/5005/11097/2011 серед іншого встановлено (а.с. 13-зворот), що 01.01.2010 між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 з одного боку, ПАТ КБ «Приватбанк» з другого боку та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 - власником, було укладено додаткову угоду до договору суборенди приміщення від 24.03.2008 про те, що всі права та обов'язки «Орендодавця» за договором суборенди частини приміщень від 24.03.2008 переходять з 01.01.2010 до «Власника» - фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, а інші пункти договору оренди залишаються без змін і сторони підтверджують за ними свої зобов'язання. Додаткова угода вступила в силу з 01.01.2010.

13.10.2014 державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції відповідною постановою відкрите виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2013 №15/5005/11097/2011 про стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 135389 грн. 57 коп. неодержаного прибутку з орендної плати, а також судових витрат.

17.04.2015 зазначений вище судовий наказ був виконаний, на поточний банківський рахунок позивача зараховані грошові кошти у розмірі 136979 грн. 46 коп. (сума стягнутого наказом суду неодержаного прибутку та судові витрати у господарській справі), що підтверджено довідкою ПАТ «ФІДОБАНК» від 22.04.2015 № 22-19-3/101.

В судовому засіданні 03.09.2015 відповідачем -1 суду надано оригінали (для огляду у засіданні суду) та засвідчені копії (для залучення до матеріалів справи) додаткової угоди від 25.02.2009 до договору суборенди частини приміщення від 24.03.2008, складеної та підписаної позивачем та відповідачами у справі, відповідно до пункту 1 якої підпункт 2.2 пункту 2 договору суборенди «Орендна плата» викладено у новій редакції та встановлено, що орендна плата підлягає сплаті до 10 числа поточного місяця із розрахунку 144 грн. 00 коп. за 1 кв. м, всього 15926 грн. 40 коп. за місяць оренди без ПДВ.

Вказана додаткова угода набрала чинності з 01.03.2009 (пункт 3 додаткової угоди).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за договором суборенди між позивачем та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (другим відповідачем у справі) укладений договір поруки від 07.06.2013, відповідно до умов пункту 1.2 якого відповідальність відповідачів перед позивачем за невиконання умов договору суборенди є солідарною.

Відповідно до пункту 3.1 договору поруки позивач має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до другого відповідача у випадку невиконання першим відповідачем своїх зобов'язань за договором суборенди.

Відповідно до пункту 4.1 договору поруки вказаний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до моменту припинення основного договору.

Як встановлено умовами пункту 2.2 договору поруки, с трок основного договору становить з 05.02.2011 до 05.01.2014.

Посилаючись на тривале невиконання першим відповідачем наказу господарського суду про стягнення 135389 грн. 57 коп. неодержаного позивачем прибутку за договором суборенди, а також на те, що умовами договору суборенди вартість оренди залежить від курсу долару США та обраховується у гривні за відповідним курсом долару, позивач заявив до стягнення з першого відповідача як орендаря та другого відповідача як поручителя за договором поруки 208782 грн. 31 коп. неотриманого прибутку за період прострочення першим відповідачем сплати орендної плати з 05.02.2011 по 22.11.2011.

Розмір неотриманого прибутку відповідно до заяви від 20.08.2015 про зменшення позовних вимог позивач обчислив виходячи з курсу долару США станом на 17.04.2015 - 21,45 грн. за один долар США, вартості оренди - 1790 доларів США на місяць, періоду прострочення першим відповідачем сплати орендної плати за договором суборенди - з 05.02.2011 по 22.11.2011 (вісім місяців), а також здійснив вирахування суми неотриманого прибутку, стягнутого за вказаним вище судовим наказом.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та необхідність відмови у задоволенні позову у повному обсязі з таких підстав.

У відповідності з приписами ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.7 ст.179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Укладений між позивачем та першим відповідачем у справі договір від 24.03.2008 за своєю правовою природою є договором оренди, а тому відносини сторін за вказаним правочином регулюються, зокрема, Главою 58 Цивільного кодексу України.

За змістом ст. 283 Господарського кодексу України та ст. 759 Цивільного кодексу України орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Умовами пункту 2.2 договору суборенди від 24.03.2008 встановлено, що розмір орендної плати складає 1769, 6 доларів США на місяць.

Під час розгляду справи судом встановлено, що додатковою угодою від 25.02.2009 до договору суборенди частини приміщення від 24.03.2008 підпункт 2.2 пункту 2 договору суборенди «Орендна плата» викладено у новій редакції та встановлено, що орендна плата підлягає сплаті до 10 числа поточного місяця із розрахунку 144 грн. 00 коп. за 1 кв. м, всього 15926 грн. 40 коп. за місяць оренди без ПДВ.

Вказана додаткова угода набрала чинності з 01.03.2009 (пункт 3 додаткової угоди).

Факт укладення вказаної вище додаткової угоди позивачем у справі не спростовується.

Таким чином, наведеною вище додатковою угодою грошове зобов'язання за договором суборенди в іноземній валюті припинене, натомість з дати набрання чинності додатковою угодою - 01.03.2009, виникло грошове зобов'язання зі сплати орендної плати у національній валюті України - гривні.

Посилаючись на тривале невиконання першим відповідачем наказу господарського суду про стягнення 135389 грн. 57 коп. неодержаного позивачем прибутку за договором суборенди від 24.03.2008, а також на те, що умовами договору суборенди вартість оренди залежить від курсу долару США та обраховується у гривні за відповідним курсом долару, позивач заявив до стягнення з першого відповідача як орендаря та другого відповідача як поручителя за договором поруки 208782 грн. 31 коп. неотриманого прибутку за період прострочення першим відповідачем сплати орендної плати з 05.02.2011 по 22.11.2011.

Розмір неотриманого прибутку позивач відповідно до заяви від 20.08.2015 про зменшення позовних вимог позивач обчислив виходячи з курсу долару США станом на 17.04.2015 - 21,45 грн. за один долар США, вартості суборенди відповідно до п. 2.2 договору суборенди від 24.03.2008 - 1790 доларів США на місяць, а також періоду прострочення першим відповідачем сплати орендної плати за договором суборенди - з 05.02.2011 по 22.11.2011.

При цьому позивачем не враховано факт укладення сторонами у справі додаткової угоди від 25.02.2009 до договору суборенди частини приміщення від 24.03.2008, відповідно до якої підпункт 2.2 пункту 2 договору суборенди «Орендна плата» викладено у новій редакції та оренду плату встановлено у гривні - 15926 грн. 40 коп. за місяць оренди без ПДВ

За таких обставин визначення позивачем орендної плати у доларах США є безпідставним.

Правову природу стягуваної суми позивач визначив як збитки.

Згідно з приписами частини 2 статті 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються господарські санкції, однією з яких є відшкодування збитків.

Підставою господарсько - правової відповідальності учасника господарських правовідносин є скоєне ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин повинен відшкодувати спричинені ним збитки суб'єкту, права чи законні інтереси якого були порушені. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата чи пошкодження її майна, а також неотримання доходів, які управнена сторона отримала б при належному виконанні зобов'язання іншою стороною.

Обов'язковими умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв'язку між діями особи та збитками, які складають об'єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язань (виключає його відповідальність).

Позивачем під час судового розгляду справи не наведено чіткого та обґрунтованого розрахунку суми збитків, безпідставно обчислено збитки виходячи з курсової різниці між доларом США та гривнею, в той час як грошове зобов'язання за договором суборенди від 24.03.2008 з 01.03.2009 визначене у гривні.

Таким чином, позивачем належними та допустимими доказами не доведено саму наявність збитків внаслідок сплати першим відповідачем орендної плати за договором суборенди у гривні.

Крім того, постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.06.2013 у справі № 15/5005/11097/2011, якою з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 стягнуто 135389 грн. 57 коп. неодержаного прибутку і яку позивачем покладено у підставу позовних вимог, встановлено, що 01.01.2010 між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 з одного боку, ПАТ КБ «Приватбанк» з другого боку та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 - власником, укладено додаткову угоду до договору суборенди приміщення від 24.03.2008 про те, що згідно п. 3.3 «Обов'язки власника» договору суборенди частини приміщень від 24.03.2008 вся права та обов'язки «Орендодавця» переходять з 01.01.2010 до «Власника» - фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, а інші пункти договору оренди залишаються без змін і сторони підтверджують за ними свої зобов'язання. Додаткова угода вступила в силу з 01.01.2010.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, факт укладення сторонами у справі додаткової угоди до договору суборенди приміщення від 24.03.2008, відповідно до якої всі права та обов'язки «Орендодавця» за договором суборенди від 24.04.2008 переходять з 01.01.2010 до «Власника» - фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, не потребує доведення в даному судовому процесі.

З урахуванням положень наведеної вище додаткової угоди до договору суборенди позивач не довів належними та допустимими доказами наявність у нього права на звернення до суду з даним позовом.

За таких обставин у задоволенні позову до першого відповідача слід відмовити за необґрунтованістю.

Вимоги позивача до другого відповідача, що обґрунтовані фактом укладення між позивачем та другим відповідачем у справі договору поруки від 07.06.2013, відповідно до умов пункту 1.2 якого відповідальність відповідачів перед позивачем за невиконання умов договору суборенди є солідарною, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню як похідні внаслідок необґрунтованості вимог до першого відповідача, а також у зв'язку із тим, що договір поруки від 07.06.2013 укладено після припинення договору суборенди (відповідно до пункту 4.1 договору поруки вказаний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до моменту припинення основного договору).

Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі з покладенням на позивача судових витрат у справі відповідно до положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

1. У задоволенні позовних вимог до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" відмовити у повному обсязі.

2. У задоволенні позовних вимог до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

3. Судові витрати покласти на позивача.

В судовому засіданні 03.09.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Дата складення та підписання повного рішення - 08.09.2015.

Суддя М.О. Демидова