КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" вересня 2015 р. Справа№ 910/15423/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Чорної Л.В.

Баранця О.М.

при секретарі : Богатчук К.І.

за участю представників :

позивача - Зеркевич А.В.

відповідача - Пономарьов А.О.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Аско-Медсервіс" на рішення господарського суду міста Києва від 07.07.2015 (суддя Сівакова В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Даноша"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Аско-

Медсервіс"

про стягнення 20494,22 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.07.2015 по справі №910/15423/15 позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Аско-Медсервіс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Даноша" страхове відшкодування в сумі 19494 грн. 22 коп., 1000 грн. витрат по оплаті послуг експерта та 1827 грн. витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з рішенням, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Аско-Медсервіс" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищезазначене рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Аско-Медсервіс" передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючого - судді Сітайло Л.Г. судді: Баранець О.М., Пашкіна С.А.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 10.08.2015, в зв'язку з перебуванням судді Баранця О.М. у відпустці, керуючись ст.ст. 4-6, 69 Господарського процесуального кодексу України, п.2.3.25. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 02.04.2015 №25, п. 2.6 рішенням зборів суддів Київського апеляційного господарського суду від 23.04.2015, сформовано для розгляду апеляційної скарги по справі №910/15423/15 колегію суддів у складі: головуючий суддя: Сітайло Л.Г., судді: Пашкіна С.А., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.08.2015 прийнято до провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Аско-Медсервіс" та призначено справу до розгляду 01.09.2015.

28 серпня 2015 року від представника позивача, через відділ документального забезпечення суду, подано відзив на апеляційну скаргу.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 01.09.2015, в зв'язку з перебуванням судді Пашкіної С.А. у відпустці, керуючись ст.ст. 4-6, 69 Господарського процесуального кодексу України, п.2.3.25. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 02.04.2015 №25, п. 2.6 рішенням зборів суддів Київського апеляційного господарського суду від 23.04.2015, сформовано для розгляду апеляційної скарги по справі №910/15423/15 колегію суддів у складі: головуючий суддя: Сітайло Л.Г., судді: Баранець О.М., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.09.2015, колегією суддів в зазначеному складі, прийнято апеляційну скаргу свого до провадження.

В судове засідання 01.09.2015 з'явились представники позивача та відповідача.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просив скасувати оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2015.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просив залишити без змін оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2015.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд, за наявними у справі та додатково поданими доказами, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

15 жовтня 2014 року трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Volkswagen Caddy, реєстраційний номер АТ 0269 ВЕ під керуванням Борщ В.В та автомобіля ЗАЗ Lanos, реєстраційний номер АТ 1465 ВІ, в результаті якої транспортні засоби одержали механічні пошкодження.

Місцевим господарським судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Volkswagen Caddy, реєстраційний номер АТ 0269 ВЕ застрахована, на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/3411909, у Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Аско-Медсервіс".

Відповідно до постанови Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.11.2014, Борщ В.В. визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, що спричинило вищезгадану дорожньо-транспортну пригоду.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач на підставі звіту №152/14 про оцінку колісного транспортного засобу, проведеного суб'єктом оціночної діяльності підприємця Венгринюк Р.І. виплатив вартість матеріального збиту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових, заподіяного власнику в сумі 23723,97 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що відповідачем невірно визначена сума матеріального збитку виплачена позивачу. Так, провівши повторну експертизу по визначенню вартості матеріального збитку, позивач просить стягнути з відповідача розмір недоплаченого страхового відшкодування в сумі 19494,22 грн.

Задовольняючи позовні вимоги місцевий господарський суд виходив з того, що при складанні звіту №152/14 про оцінку колісного транспортного засобу, джерела формувань висновків є значно меншими, ніж при проведенні експертного дослідження №59. Таким чином, проаналізувавши висновки обох експертиз, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що занижена вартість відновлювального ремонту згідно з звітом, наданим відповідачем, обумовлена тим, що оцінювачем Венгринюком Р.І. не в повному обсязі враховано всі джерела для формування повного та об'єктивного висновку про вартість матеріального збитку.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого господарського суду, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

25 березня 2015 року відповідач, виплатив позивачу розмір страхового відшкодування в розмірі 23723,97 грн., що підтверджується платіжним дорученням №0000750.

30 березня 2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування з врахуванням нового висновку, яка залишена відповідачем без відповіді.

Статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

Так, колегією суддів в судовому засіданні 01.09.2015 оглянуто оригінал звіту про оцінку майна № 152/14, який скріплений печаткою суб'єкта оціночної діяльності та підписаний оцінювачем Венгринюком Р.І.

Відповідно до ч.1,2 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї із сторін угоди та за згодою сторін.

Проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках, зокрема при визначенні збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що вищезазначений Звіт № 152/14 є документом, який належним чином підтверджує розмір матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу.

Згідно з п. 34.2 ст. 34 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

17 жовтня 2014 року позивач звернувся до відповідача з повідомленням про вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду.

Відповідно до п. 36.1. ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач замовив проведення автотоварознавчого дослідження, на підставі якого складено звіт №152/14.

Місцевий господарський суд, приймаючи до уваги в якості належного та допустимого доказу у справі саме Висновок експерта, наданий позивачем, зазначив, що наведені у ньому роботи, деталі та матеріали знаходяться у причинно-наслідковому зв'язку з тими пошкодженнями застрахованого автомобіля, що виникли у результаті ДТП, а також що при складанні останнього джерела формувань висновків є значно меншими, ніж при проведенні експертного дослідження.

Зі звіту №152/14 вбачається, що датою оцінки визначено 03.11.2014. Ринкова вартість колісного транспортного засобу встановлена в розмірі 76354,80 грн., вартість відновлювального ремонту, з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу, визначена з врахуванням курсу валют (1 долар - 12,9507 грн., 1 євро - 16,2195) та становить 28468,76 грн.

В той же час, з висновку №59, наданого позивачем, вбачається, що обстеження проводилось 26.02.2015, з врахуванням курсу євро, по ставці Національного банку, станом на 26.02.2015, 1 євро - 34,0495 грн., тобто вартість ремонту та деталей визначалась з врахуванням здороження курсу євро більш ніж в два рази.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що експертне дослідження №59 проведене зі спливом тривалого часу від дати проведення звіту №152/14, а також враховуючи різницю курсу валют, на підставі якого визначалась вартість робіт та деталей для відновлення автомобіля ЗАЗ Lanos, колегія суддів прийшла до висновку щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача різниці збитків, визначених на підставі висновку №59 від 07.03.2015.

З огляду на викладене, колегія суддів також не вбачає підстав для стягнення з відповідача вартості проведеного останнім експертного дослідження.

Щодо посилань позивача на несвоєчасну виплату страхового відшкодування, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 36.5. ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Статтями 33, 34, 43 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подачу позову покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене вище, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що місцевим господарським судом не повно та об'єктивно з'ясовано обставини справи, що мають значення для справи, в зв'язку з чим апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Аско-Медсервіс" підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2015 по справі №910/15423/15 - скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Аско-Медсервіс" на рішення господарського суду міста Києва від 07.07.2015 по справі №910/15423/15 задовольнити.

2.Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2015 по справі №910/15423/15. Постановити нове.

3.Відмовити в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Даноша" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Аско-Медсервіс" про стягнення 20494,22 грн. в повному обсязі.

4.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Даноша" (77330, Івано-Франківська область, Калуський район, с. Копанки, вул. Лісова, 1, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Аско-Медсервіс" (03150, м. Київ, вул. Горького, 122, ) 913 (дев'ятсот тринадцять) грн. 50 коп. - витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

5.Видачу наказів доручити до Господарському суду міста Києва

6.Матеріали справи №910/15423/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді Л.В. Чорна

О.М. Баранець

Повний текст постанови виготовлено та підписано 02.09.2015