РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2015Справа №910/13773/15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Преображенське»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «АТ Каргілл»
провизнання договору недійсним
Суддя Яковенко А.В.

представники сторін:

від позивача:не з'явилися
від відповідача:Бурда А.О. дов. №2014/175 від 02.07.2014р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Преображенське» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «АТ Каргілл» про визнання недійсним п. 3.4 Договору поставки №CVS 59683, укладеного 15 січня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Преображенське» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АТ Каргілл», крім того просив судові витрати у розмірі 1 218,00 грн. також покласти на відповідача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Позивач вважає пункти 3.4, 3.4.1, 3.4.2, 3.4.3 (з урахуванням всіх підпунктів) Договору поставки №СVS 59683 від 15.01.2014 такими, що суперечать приписам чинного законодавства - ст. 638, 691 ЦК України, Постанові Кабінету Міністрів України від 18.12.1998р. № 1998 "Про удосконалення порядку формування цін".у зв'язку з чим зміна істотної умови договору - ціни товару після укладання самого договору - перерахунком за формулами, викладеними в п.3.4 Договору, здійснюється без двосторонньої угоди сторін про конкретний розмір збільшення ціни договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.06.2015 порушено провадження у справі №910/13773/15 та відкладено розгляд справи на 24.06.2015.

23.06.2015 на адресу Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив №2449 від 22.06.2015 на позовну заяву, відповідно до якого просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.06.2015 відмовлено в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Преображенське» про збільшення позовних вимог.

В судовому засіданні 24.06.2015 оголошено перерву до 29.07.2015 відповідно до вимог ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.07.2015 відмовлено в прийнятті апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Преображенське» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.06.2015 у справі №910/13773/15.

28.07.2015 на адресу Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява №37/15 від 24.07.2015 про тлумачення пунктів договору, відповідно до якої просив суд розтлумачити пункт 1.1., 3.3., 3.4., 3.4.1, 3.4.2, 3.4.3. (з урахуванням всіх підпунктів) Договору поставки №CVS 59683, укладеного 15 січня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Преображенське» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АТ Каргілл».

Представники позивача у судове засідання 29.07.2015 не з'явилися, про поважні причини неявки суд не повідомили, вимог ухвали суду не виконали.

Представник відповідача у судове засідання 29.07.2015 з'явився, надав додаткові документи для долучення до матеріалів справи, пояснення по суті спору, відповідно до яких просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві.

Розглянувши в судовому засіданні заяву про тлумачення пунктів договору, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні, виходячи з наступного.

Відповідно до частини четвертої статті 22 Господарського процесуального кодексу України Позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог. Тобто, зазначеною статтею не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог, або заявлення «додаткових» позовних вимог.

Згідно з п. 3.10. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 за №18 передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК України права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК України ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення.

Оскільки, позивач у позовній заяві не звертався із вимогою про тлумачення пункітв договору тому суд відмовляє останньому в прийнятті заяви про тлумачення пунктів договору.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином.

Оскільки про час та місце судового засідання позивач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд в нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення у справі №910/13773/15.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 29.07.2015 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

15.01.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Преображенське» (далі - Покупець, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АТ Каргілл» (далі - Постачальник, Відповідач) укладено Договір поставки № CVS 59683 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору в порядку і на умовах, передбачених останнім, Постачальник зобов'язується поставити і передати у власність, а Покупець прийняти та оплатити насіння зернових, олійних, технічних культур, засоби захисту рослин (ЗЗР), добрива згідно Специфікацій до цього договору, надалі пойменовані - Товар.

Згідно з п. 2.1 Договору загальна кількість Товару визначається в Специфікаціях, які є невід'ємною частиною цього Договору. У випадку неможливості поставки Товару в асортименті, передбаченому відповідною Специфікацією, Постачальник має право запропонувати Покупцеві замінити вид Товару, поставка якого неможлива, на аналогічний. У разі відмови Покупця від заміни виду Товару, поставка якого неможлива, вважається, що зобов'язання Сторін щодо поставки такого Товару припинені за взаємною згодою Сторін.

Ціна та порядок розрахунків визначена сторонами в пункті 3 Договору.

Зокрема, згідно з п. 3.1 Договору ціна Товару зазначається у Специфікаціях, що є невід'ємними частинами цього Договору. Ціна Товару підлягає коригуванню у відповідності з п. 3.4 цього Договору.

Приписами п. 3.2. Договору встановлено, що ціна Товару включає вартість упаковки, маркування, а у випадках, коли умовами поставки передбачена доставка за рахунок Постачальника, - також вартість перевезення Товару до узгодженого Сторонами місця.

Положеннями п. 3.3. Договору передбачено, що ціна Договору визначається як сума вартості всього Товару, поставленого Постачальником Покупцеві в рамках цього Договору, що визначається у видаткових накладних на Товар.

У відповідності до приписів п. 3.4. Договору порядок розрахунків за окремий Товар, а також необхідність забезпечення виконання зобов'язання Покупця визначається у відповідній Специфікації. Сторони можуть обрати наступний порядок розрахунків за Товар.

3.4.1 Повна попередня оплата, без застосування базової ціни Товару.

Покупець зобов'язаний сплатити Постачальникові вартість Товару шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника наступним чином: 100 % загальної вартості Товару, що вказана у відповідній Специфікації, протягом дії рахунку - фактури. Рахунок - фактура дійсний протягом трьох днів, якщо інше не передбачено в самому рахунку - фактурі. Рахунок - фактура може передаватися факсом чи електронною поштою, з наступним направленням оригіналу на адресу Покупця. У випадку сплати коштів Покупцем пізніше строку, вказаного в цьому пункті, або оплати коштів в розмірі меншому, ніж вказано в рахунку-фактурі Постачальника, Постачальник має право, на власний вибір і розсуд, або повернути зазначені кошти як помилково отримані (при цьому вважається, що Покупець не виконав своє зобов'язання щодо попередньої оплати Товару) або поставити Товар на оплачену суму за цінами, що діють на момент поставки, при цьому така зміна ціни вважається попередньо узгодженою Сторонами та не вважається зміною Постачальником умов Договору в односторонньому порядку. До моменту отримання на свій банківський рахунок попередньої оплати за Товар Постачальник має право притримати поставку Товару.

3.4.2 Повна попередня оплата, із застосуванням базової ціни Товару.

3.4.2.1 Покупець зобов'язаний сплатити Постачальникові вартість Товару шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника наступним чином: 100% загальної вартості Товару, що вказана у відповідній Специфікації, з урахуванням п.п. 3.4.2.2 - 3.4.2.4 цього Договору, протягом строку дії рахунку - фактури. Рахунок - фактура дійсний протягом трьох днів, якщо інше не передбачено в самому рахунку - фактурі. Рахунок - фактура може передаватися факсом чи електронною поштою, з наступним направленням оригіналу на адресу Покупця. У випадку сплати коштів Покупцем пізніше строку, встановленого в цьому пункті, або сплати коштів у розмірі меншому, ніж вказано в рахунку - фактурі Постачальника, Постачальник має право на власний вибір і розсуд, або повернути зазначені кошти як помилково отримані (при цьому вважається, що Покупець не виконав своє зобов'язання щодо попередньої оплати Товару) або поставити Товар на оплачену суму за базовими цінами, що діють на момент поставки, при цьому така зміна ціни вважається попередньо узгодженою Сторонами та не вважається зміною Постачальником умов Договору в односторонньому порядку. До моменту отримання на свій банківський рахунок попередньої оплати за Товар постачальник має право притримати поставку Товару.

3.4.2.2 Базова ціна товару по кожному виду Товару і його загальна вартість в Специфікаціях, що є невід'ємними частинами цього Договору. Вказані в Специфікації в гривнях ціни і вартість товару підлягають коригуванню на момент виставлення рахунку - фактури або дати фактичного зарахування коштів на банківський рахунок Постачальника (у випадку сплати за простроченим рахунком), якщо курс Банку змінився більше, ніж на 1% в порівнянні з курсом Банку на дату підписання відповідної Специфікації. Під курсом Банку розуміється середній курс ПАТ «КІБ "Креді Агріколь» долара США до гривні для здійснення розрахунків по безготівковим операціям купівлі - продажу іноземної валюти. Курс Банку підтверджується довідкою Банку з печаткою Банку і підписом уповноваженої особи Банку, яка видається щоденно Постачальнику. Якщо на дату, пов'язану з виконанням цього Договору, на яку вимагається курс Банку (дата укладання цього Договору, дата підписання Специфікації, дата виставлення рахунку - фактури для попередньої оплати, виплата штрафних санкцій, відшкодування шкоди тощо), такий курс відсутній, Сторони домовились застосовувати курс Банку на попередню дату, яка найбільш наближена до дати, на яку вимагається курс Банку.

3.4.3 Часткова (повна) оплата після поставки Товару, із застосуванням базової ціни Товару.

3.4.3.3.2 В будь - якому випадку, Покупець зобов'язаний сплатити Постачальнику повну вартість Товару, скориговану згідно умов цього Договору, платіжним дорученням шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника не пізніше терміну, визначеному у відповідній Специфікації. У випадку несвоєчасного виконання Покупцем вимог цього пункту, якщо зобов'язання забезпечене гарантією згідно п. 4.10 Договору, Постачальник має право на наступний день, після терміну сплати повної вартості Товару, вказаного в специфікації, звернутися до Банку - гаранта з вимогою про сплату коштів в повному обсязі.

3.4.3.3 Базова ціна Товару по кожному виду Товару і його загальна вартість вказується в Специфікаціях, що є невід'ємними частинами цього Договору. Вказані в Специфікації в гривнях ціни і вартість Товару (тобто остаточна ціна і вартість Товару) підлягають коригуванню на момент виставлення рахунку - фактури або дати фактичного зарахування коштів на банківський рахунок Постачальника (у випадку сплати за простроченим рахунком), якщо курс Банку змінився більше, ніж на 1 % в порівнянні з курсом Банку на дату підписання відповідної Специфікації.

3.4.3.4 Коригування ціни Товару здійснюється за наступними формулами:

3.4.3.4.1 Ціна товару на момент попередньої оплати = Базова ціна Товару х (К 1 х % попередньої оплати + К 3 х % попередньої оплати… + Кn х % остаточної оплати) / К 2, де:

Базова ціна Товару = ціна Товару, вказана в Специфікації;

% попередньої оплати = % попередньої оплати від загальної вартості Товару, сплаченої Покупцем;

% остаточної оплати = % від загальної вартості Товару, що залишається несплаченим;

К 1, К 3 - Кn = курс Банку долару США на дату виставлення рахунку - фактури на здійснення попередньої оплати;

К 2 = курс Банку долару США на дату підписання Специфікації.

3.4.3.4.2 У випадку, якщо Покупець сплачує за Товар за простроченим рахунком, коригування остаточної ціни здійснюється за наступною формулою:

Ціна Товару на момент попередньої оплати = Базова ціна Товару х (К 1 х % попередньої оплати + К 3 х % попередньої оплати… + Кn х % остаточної оплати) / К 2, де:

Базова ціна Товару - ціна Товару, вказана в Специфікації;

% попередньої оплати - % попередньої оплати від Базової ціни, сплаченої Покупцем;

% остаточної оплати - % від Базової ціни Товару, що залишається несплаченим;

К 1 - курс Банку долару США на дату виставлення рахунку - фактури на здійснення попередньої оплати;

К 3 - Кn = курс Банку долару США на дату фактичного зарахування коштів на банківський рахунок Постачальника;

К 2 = курс Банку долару США на дату підписання Специфікації.

Крім того, Постачальник має право поставити Товар на оплачену суму за базовими цінами, що діють на момент поставки, при цьому така зміна ціни вважається попередньо узгодженою Сторонами та не вважається зміною Постачальником умов Договору в односторонньому порядку. До моменту отримання на свій банківський рахунок попередньої оплати за Товар постачальник має право притримати поставку Товару.

3.4.3.4.3 Остаточна ціна товару = К 1 * ((Базова ціна Товару / К 2 - ОЧ 1/К3/К-ть - ОЧ2/К4/К-ть… - ОЧn/Кn/К-ть) - ОЧ1/К3/К-ть * Зм * М - ОЧ2/К4/К-ть * Зм * М… - ОЧn/Кn/К-ть * Зм * М) + ОЧ1/К-ть + ОЧ2/К-ть + … ОЧn/К-ть, де:

Базова ціна Товару = ціна Товару, вказана в Специфікації;

К 1 = курс Банку долару США на дату виставлення рахунку - фактури для здійснення остаточного розрахунку;

К 2 = курс Банку долару США на дату підписання Специфікації;

К 3, К 4 … Кn = курс Банку долару США на дату виставлення рахунку - фактури для здійснення часткової оплати;

Зм - коефіцієнт для розрахунку розміру знижки за кожний повний місяць дострокової оплати, як зазначено у відповідній Специфікації;

М - кількість повних місяців дострокової оплати від дати часткової оплати до дати остаточного розрахунку, як зазначено у відповідній Специфікації;

ОЧ1, ОЧ2 … ОЧn = часткова оплата суми специфікації;

К-ть = кількість товару, вказана в Специфікації.

3.4.3.4.4 У випадку, якщо Покупець сплачує за Товар за простроченим рахунком, коригування остаточної ціни здійснюється за наступною формулою:

Остаточна ціна Товару = К 1* ((Базова ціна Товару /К 2 - ОЧ 1/К3/К-ть - ОЧ2/К4/К-ть .. - ОЧn/Кn/К-ть) - ОЧ1/К3/К-ть * Зм * М - ОЧ2/К4/К-ть * Зм * М…- ОЧn/Кn/К-ть * Зм * М) + ОЧ1/К-ть + ОЧ2/К-ть + … ОЧn/К-ть, де:

Базова ціна Товару = ціна Товару, вказана в Специфікації;

К 1 = курс Банку долару США на дату виставлення рахунку - фактури для здійснення остаточного розрахунку;

К 2 = курс Банку долару США на дату підписання Специфікації;

К 3, К4 … Кn = курс Банку долару США на дату фактичного зарахування коштів на банківський рахунок Постачальника;

Зм - коефіцієнт для розрахунку розміру знижки за кожний повний місяць дострокової оплати, як зазначено у відповідній Специфікації;

М - кількість повних місяців дострокової оплати від дати часткової оплати до дати остаточного розрахунку, як зазначено у відповідній Специфікації;

ОЧ1, ОЧ2… ОЧn = часткова оплата суми Специфікації;

К-ть = Кількість Товару, вказана в Специфікації.

3.5 Сторони домовились вважати процедуру коригування ціни Товару в порядку, вказаному в п.3.4 цього Договору, чинною протягом всього строку дії цього Договору і не вважати таке коригування ціни односторонньою зміною умов Договору.

3.6 При коригуванні ціни і загальної вартості Товару за цим Договором Постачальник надає Покупцеві розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної на відповідну суму (якщо такий документ вимагається чинним законодавством). При оплаті Товару частинами коригування до видаткової накладної надається Постачальником після остаточної та повної сплати Покупцем на Товар.

3.7 Оплата Товару вважається здійсненою в момент зарахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника, з урахуванням положень цього Договору.

Також до даного Договору сторонами було підписано Специфікації, а саме:

- №1/596833 від 15.01.2014 на суму 803712,00 грн.;

- №2/60486 від 05.02.2014 на суму 858990, 00 грн.;

- №3/60487,60488, 60489, 60490, 60491, 60493, 60494, 60495 від 05.02.2014 на суму 2 262 786,58 грн.;

- №4/60690, 60691 від 10.02.2014 на суму 1 717 632,00 грн.;

- №5/60972 від 13.02.2014 на суму 50 898,56 грн.;

- №6/61082,61083 від 17.02.2014 на суму 522 829, 20 грн.;

- №7/61088,61089 від 17.02.2014р. на суму 97 846,85 грн.;

- №8/61724 від 27.02.2014 на суму 739 999,20 грн.;

- №9/64756 від 15.04.2014 на суму 261 249,78 грн.;

- №10/64757 від 15.04.2014 на суму 208 999,82 грн.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що Позивач вважає пункти 3.4, 3.4.1, 3.4.2, 3.4.3 (з урахуванням всіх підпунктів) Договору поставки №СVS 59683 від 15.01.2014 такими, що суперечать приписам чинного законодавства - ст. 638, 691 ЦК України, Постанові Кабінету Міністрів України від 18.12.1998 за №1998 «Про удосконалення порядку формування цін» у зв'язку з чим зміна істотної умови договору - ціни товару після укладання самого договору - перерахунком за формулами, викладеними в п.3.4 Договору, здійснюється без двосторонньої угоди сторін про конкретний розмір збільшення ціни договору.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до приписів ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 Господарського кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Частина 2 даної статті передбачає, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При цьому, за змістом ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України, при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Підставою недійсності правочину (його частини), у відповідності до ст. 215 ЦК України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Під час вирішення даної справи суд виходить з того, що договори (певні умови договору) можуть бути визнані недійсними лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Тому в справі про визнання договорів (певних умов договору) недійсними суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання їх недійсними і настання певних юридичних наслідків.

За змістом ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 2.2. Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» від 29.05.2013 за №11 за загальним правилом не є підставою для визнання недійсним відсутність у договорі істотних умов. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено (договір, який не укладено).

Як зазначено у п. 2.6. Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» від 29.05.2013 за №11 у силу припису частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 названого Кодексу, саме на момент вчинення правочину.

При цьому не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено (договір, який не укладено).

У зв'язку з наведеним господарським судам необхідно встановлювати, чи є оспорюваний правочин вчиненим та з якого моменту (статті 205 - 210, 640 ЦК України, частини друга - п'ята, сьома статті 180 ГК України тощо.

Проаналізувавши умови Договору, суд приходить до висновку про погодження його сторонами усіх істотних для даного Договору умов, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про його укладеність.

У силу припису частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 названого Кодексу, саме на момент вчинення правочину (зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей).

Згідно зі статтею 190 ГК України вільні ціни визначаються на всі види продукції (робіт, послуг), за винятком тих, на які встановлено державні регульовані ціни. Вільні ціни визначаються суб'єктами господарювання самостійно за згодою сторін, а у внутрішньогосподарських відносинах - також за рішенням суб'єкта господарювання.

Частиною 1 ст.632 ЦК України закріплено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом (ч.2 ст. 632 ЦК України).

Отже, чинним законодавством України передбачено, що договір може містити умови, що передбачають зміну, у тому числі збільшення ціни товару і обов'язок боржника сплатити кредитору змінену, в даному випадку збільшену, ціну товару, тобто, доплатити суму збільшення ціни товару.

При цьому, законодавство України, у тому числі статті 265, 190 ГК України, статті 632 і 655 ЦК України, не містять імперативних приписів про те, що ціна товару в договорі повинна бути тільки фіксованою, тобто такою, що не може бути зміненою після укладення договору.

Також, ч. 4 ст. 179 ГК України закріплено принцип свободи договору, який визначає, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Пунктом 3.5 Договору сторони домовились вважати процедуру коригування ціни Товару в порядку, вказаному в п.3.4 цього Договору, чинною протягом всього строку дії цього Договору і не вважати таке коригування ціни односторонньою зміною умов Договору.

Враховуючи принцип свободи договору та відсутність на це законодавчих обмежень (імперативу), передбачений Договором порядок збільшення ціни товару, в залежності від показників певних курсів валют на певні дати, може передбачатися сторонами в договорах поставок.

Таким чином, на момент оплати Товару за кожною Специфікацією Відповідач повинен був сплатити Позивачу ціну з урахуванням п.3.4.2.2, 3.4.3.2, 3.4.3.3, 3.4.3.4.4 Договору.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивачем не були надані суду належні та допустимі докази на підтвердження викладеного в позові.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 23.03.2012 «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України витрати, пов'язані з розглядом справи, у якому відмовлено у задоволенні позовних вимог, покладаються на Позивача.

За таких обставин, на підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 49, 82-85,Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

3. Дата складання повного тексту рішення 31.08.2015.

Суддя А.В. Яковенко