ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

31.08.2015 Справа № 920/935/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональний шинний склад», м. Суми;

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Суми

про стягнення 24 234 грн. 94 коп.

Суддя КОВАЛЕНКО О.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2, ордер СМ №36 від 16.07.2015 р., договір №7/2013 від 03.07.2013 р.;

Від відповідача: не зявився;

При секретарі судового засідання Саленко Н.М.

СУТЬ СПОРУ: позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 24 234 грн. 94 коп., з яких: 14 050 грн. 44 коп. основного боргу, 1 859 грн. 16 коп. пені, 7 952 грн. 33 коп. інфляційних збитків, 373 грн. 01 коп. 3% річних, нарахованих у звязку з неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки № 108 від 14.10.2013 р., а також судовий збір в розмірі 1 827 грн. 00 коп.

Відповідач письмових заперечень суду не подав, в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому відповідно до вимог ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши та дослідивши докази по справі, суд встановив:

14 жовтня 2013 року між ТОВ «Регіональний шинний склад» і ФОП ОСОБА_1 був укладений договір № 108 (далі за текстом «Договір»), відповідно до умов якого позивач зобовязувався поставляти та передавати у власність відповідачу на умовах, передбачених даним договором шини та акумуляторні батареї (товар), а відповідач зобовязувався приймати товар та своєчасно здійснювати його оплату у відповідності з порядком, встановленим Договором.

Зі змісту п.2.2. Договору вбачається, що позивач поставляє товар протягом строку дії Договору у кількості, асортименті та вартістю, зазначеними у підписаній сторонами видатковій накладній, яка є невідємною частиною Договору.

У випадку, якщо поставки по Договору будуть мати багаторазовий характер, сума Договору буде визначатись як загальна сума всіх поставок, здійснених за час дії Договору (п. 3.4.).

Згідно п. 5.1. Договору відповідач зобовязаний оплатити 100% вартості поставленого товару протягом 20 календарних днів з моменту здійснення поставки в порядку, передбаченому ст. 2 Договору.

Відповідно до п. 5.3. Договору відповідач здійснює оплату за отриманий товар на банківський рахунок позивача на підставі виставленого позивачем рахунку-фактури.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що на виконання умов Договору ним було здійснено поставки автомобільних шин на загальну суму 23 580 грн. 00 коп. за видатковими накладними: №3010 від 23.06.2014 р. на суму 18 860 грн. 00 коп. та №3336 від 29.07.2014 р. на суму 4 720 грн. 00 коп. Відповідачем згідно накладної №22 від 25.09.2014 р. повернуто позивачу товар на загальну суму 9 529 грн. 56 коп., а в іншій частині товар не оплачений та не повернутий до цього часу, у звязку з чим основна заборгованість відповідача становить 14 050 грн. 44 коп.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

Враховуючи те, що відповідачем не подано суду доказів сплати боргу або обґрунтованих заперечень, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 14 050 грн. 44 коп. заборгованості є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача на свою користь 1 859 грн. 16 коп. пені, нарахованої у звязку з порушенням відповідачем грошового зобовязання по Договору.

Відповідно до п. 7.3. Договору у випадку прострочення платежів по Договору відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі двох відсотків від простроченого платежу за кожний день прострочення протягом перших 20 днів календарних днів. У випадку, якщо строк прострочення платежів перевищує 20 календарних днів, відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі 4% від простроченого платежу за кожний день прострочення.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 1 859 грн. 16 коп. пені, нарахованої за період з 01.08.2014 р. по 31.01.2015 року.

Судом встановлено факт порушення з боку відповідача зобовязання щодо своєчасної оплати товару по двох видаткових накладних: по накладній №3010 від 23.06.2014 р. з урахуванням п. 5.1. Договору з 14.07.2014 р.; по накладній №3336 від 29.07.2014 р. з 19.08.2014 р.

З розрахунку позовних вимог вбачається, що позивачем обраховано пеню з загальної суми боргу 14 050 грн. 44 коп. за період з 01.08.2014 р. по 31.01.2015 р.

Згідно ч. 6. ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Зі змісту ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» вбачається, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, суд дійшов до висновку про те, що під час визначення розміру пені з урахуванням вимог ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» та ч.6 ст. 232 ГК України необхідно обраховувати заборгованість по накладній №3010 від 23.06.2014 р. за період з 14.07.2014 р. по 14.01.2015 р., по накладній №3336 від 29.07.2014 р. за період з 19.08.2014 р. по 19.02.2015 р. окремо, а загальна сума пені становить 2 354 грн. 18 коп.

Згідно п.2 ч.1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Враховуючи те, що відповідне клопотання позивача в матеріалах справи відсутнє, суд не може вийти за межі позовних вимог, а отже обґрунтованими є позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 1 859 грн. 16 коп., заявлені в позовній заяві.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача на свою користь 373 грн. 01 коп. 3% річних, нарахованих за період з 01.08.2014 р. по 19.06.2015 р., а також 7 952 грн. 33 коп. інфляційних збитків, нарахованих за періоди відповідно липень 2014 р. травень 2015 р. та серпень 2014 р. - травень 2015 р.

Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено факт невірного визначення періодів для нарахування штрафних санкцій, а інфляційні збитки необхідно розраховувати за такі періоди: з 14.07.2014 р. по 31.05.2015 р. та з 19.08.2014 р. по 31.05.2015 р., а їх загальна сума повинна складати 8 099 грн. 05 коп., проте із врахуванням вимог п.2 ч.1 ст. 83 ГПК України та відсутності відповідного клопотання позивача суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 7 952 грн. 33 коп. інфляційних збитків, заявлених в позовній заяві.

Крім того, суд дійшов до висновку про те, що 3% річних необхідно розраховувати за періоди з 14.07.2014 р. по 19.06.2015 р. та з 19.08.2014 р. по 19.06.2015 р., а їх загальна сума повинна складати 437 грн. 01 коп., проте із врахуванням вимог п.2 ч.1 ст. 83 ГПК України та відсутності відповідного клопотання позивача суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 373 грн. 01 коп. 3% річних, заявлених в позовній заяві.

Згідно Закону України «Про судовий збір» та відповідно до вимог ст. ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (40000, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональний шинний склад» (40000, м. Суми, вул. Білопільський шлях, 19, код 33219017) 14 050 грн. 44 коп. основного боргу, 1 859 грн. 16 коп. пені, 7 952 грн. 33 коп. інфляційних збитків, 373 грн. 01 коп. - 3% річних, 1 827 грн. 00 коп. судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписаний 03.09.2015 р.

Суддя ОСОБА_3