РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" вересня 2015 р. Справа № 902/175/13-г

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Демянчук Ю.Г.

судді Юрчук М.І. ,

судді Крейбух О.Г.

при секретарі судового засідання Лелех І.Ю.

за участю представників сторін:

позивача (стягувача) - не з'явився

відповідача (скаржника)- не з'явився

Замостянського ВДВС Вінницького МУЮ - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фірми "ІВО+КГ" у формі товариства з обмеженою відповідальністю на ухвалу господарського суду Вінницької області від 09.07.2015 р. у справі № 902/175/13-г (суддя Тварковський А.А.)

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"

до Фірми "ІВО+КГ" у формі товариства з обмеженою відповідальністю

за участю Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції

про стягнення 360000,00 грн. штрафу (скарга щодо визнання незаконними дій, бездіяльності, скасування постанови старшого державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Дячука В.В. та зобов`язання вчинити певні дії)

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року до господарського суду Вінницької області від фірми "ІВО+КГ" у формі товариства з обмеженою відповідальністю надійшла скарга (вх. № 06-57/21/15 від 22.05.2015р.) про визнання незаконними дій, бездіяльності, скасування постанови старшого державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Дячука В.В. та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 09.07.2015р. у справі № 902/175/13-г (суддя Тварковський А.А.) в задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, відповідач Фірма "ІВО+КГ" у формі товариства з обмеженою відповідальністю звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Вінницької області від 09.07.2015р. у справі № 902/175/13-г, як таку що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 17.08.2015р. відновлено процесуальний строк на подачу апеляційної скарги та порушено апеляційне провадження по справі № 902/175/13-г.

Позивач та орган ДВС не скористався правом, наданим ст. 96 ГПК України та не направили до апеляційного господарського суду письмового відзиву на апеляційну скаргу.

Представники сторін, органу ДВС у судове засідання 01.09.2015 року не з'явились, поважності причин неявки суду не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені.

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції вжито необхідних заходів для належного повідомлення учасників процесу про час та місце розгляду справи, а положення ч. 2 ст. 1212 ГПК України визначають, що неявка боржника, стягувача, прокурора, чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги, а також з огляду на передбачений ст. 102 ГПК України строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без участі представників боржника, стягувача та органу ДВС за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права України, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулось до господарського суду Вінницької області з позовом до фірми "ІВО+КГ" у формі товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення 360000 грн. штрафу за порушення умов договору іпотеки б/н від 30.08.2007 року.

Рішенням від 21.02.2013 року господарського суду Вінницької області позов задоволено, з відповідача на користь позивача стягнуто 360000 грн. штрафу та 7200 грн. судового збору.

Рішенням господарського суду Вінницької від 07.05.2013 р. у справі № 9/156-10 задоволено позов публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до фізичної особи-підприємця Гапонюк Людмили Іванівни та фірми "ІВО+КГ" у формі товариства з обмеженою відповідальністю про звернення стягнення на майно: в рахунок погашення заборгованості фізичної особи-підприємця Гапонюк Людмили Іванівни перед публічним акціонерним товариством Комерційним банком "Приватбанк" за кредитним договором № 08/07-099 від 30.08.2007 року в розмірі 205755,11 доларів США, що еквівалентно 1624066,20 грн, звернуто стягнення на нерухоме майно - цілу частку магазину з прибудовами загальною площею 194,6 кв.м., що знаходиться за адресою м. Вінниця, вул. Ватутіна, 15, що належить фірмі "ІВО+КГ" у формі товариства з обмеженою відповідальністю на праві приватної власності, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з публічних торгів, встановлено початкову ціну предмету іпотеки для його подальшої реалізації в сумі 1310088,00 грн.

На виконання вказаних рішень видано накази та органом ДВС порушено виконавчі провадження № 39121773 та № 40124318 щодо їх виконання.

10.10.2013р. державним виконавцем за участю понятих та боржника складено акт опису й арешту майна: цілісної частки магазину з прибудовами загальною площею 194,6 кв.м., що розташована у м. Вінниці по вулиці Ватутіна, 15, встановивши початкову ціну предмету іпотеки для його подальшої реалізації з публічних торгів в сумі 1310088 грн.

Постановою Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції від 17.10.2014р. об'єднано виконавчі провадження № 39121773 та №40124318 щодо стягнення з ТОВ "ІВО+КГ" на користь ПАТ "Приватбанк" заборгованості на загальну суму 1677288 грн. у зведене виконавче провадження № 47352424.

18.11.2014р. листом № 01-03/8854 ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України боржник, стягувач та орган ДВС повідомлялися про проведення 12.12.2014р. о 09 год. 00 хв. електронних торгів з реалізації нерухомого майна (предмету іпотеки) із початковою вартістю 1310088 грн. Разом із тим призначенні електронні торги не відбулися у зв'язку із відсутністю зареєстрованих учасників та у зв'язку із ненадходженням жодної цінової пропозиції на вказане майно, що стверджується листом Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області від 16.12.2014р. № 568/2.2-27.

В подальшому електронні торги, які були призначені на 26.01.2015 року та на 12.03.2015 року, з наведених вище причин також відбувалися, про що свідчать повідомлення ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України в матеріалах справи, у результаті чого державним виконавцем майно вперше було уцінено на 5% від його вартості, а вдруге - на 10 %, що також стверджується відповідними актами державного виконавця про уцінку арештованого нерухомого майна, які містяться у виконавчому провадженні.

15.04.2015р. державним виконавцем винесено постанову про передачу нереалізованого майна стягувачу, оскільки останній погодився на пропозицію щодо залишення за собою нереалізованого майна.

17.04.2015 року відповідно до акту державного виконавця нереалізоване на електронних торгах нерухоме майно: магазин з прибудовами загальною площею 194,6 кв.м., одноповерхова будівля, що розташована у м. Вінниці по вулиці Ватутіна, 15, що належить на праві власності ТОВ фірмі «ІВО+КГ» передано ПАТ КБ «Приватбанк».

Вирішуючи питання про наявність або відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 1212 ГПК України передбачено, що скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Перш за все при розгляді скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця суд має враховувати те, що принципом господарського судочинства є виконуваність рішення суду, а у статті 115 ГПК визначені ознаки обов'язковості судових рішень.

Відповідно до статей 1, 5 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов'язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в обґрунтування своєї скарги посилається на те, що державним виконавцем протиправно подано пакет документів для проведення електронних торгів, оскільки у рішенні суду мова йшла про проведення саме публічних торгів.

Крім того, торги проведені на підставі оцінки, строк дії якої уже закінчився, що є порушенням ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 3.2 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, згідно із якими звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є чинним, якщо від дня його підписання до дня проведення прилюдних торгів минуло не більше 6 місяців. При цьому державний виконавець не надав 10 денний строк для подачі заперечень проти визначення вартості оцінки майна.

Скаржник вважає, що його жодного разу за весь час підготовки та проведення торгів не повідомляли про дату, час, місце проведення торгів та стартову ціну, за якою майно пропонується до продажу. Разом із тим в порушення п.5 розділу ІІІ Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів за 15 днів до початку їх проведення не було опубліковано повідомлення не менше ніж в двох місцевих друкованих засобах масової інформації.

Також, скаржник зазначає, що призначення третіх електронних торгів суперечить положенням Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» №3795-17, яким внесено зміни до Закону України «Про іпотеку» в частині можливості проведення третіх торгів, оскільки в прикінцевих положенням цього Закону вказано, ці зміни не поширюються на кредитні договори та договори іпотеки, укладені до 16 жовтня 2011 року. Відтак, на думку скаржника, після других торгів іпотека мала бути припинена.

Приймаючи вказану ухвалу місцевий господарський суд, керуючись приписами Закону України «Про іпотеку» та Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16.04.2014 № 656/5, прийшов до висновку, що державний виконавець діяв у відповідності до процедури визначеної вказаними нормативними актами. Відтак правових підстав для визнання його дій незаконними та задоволення вимог скарги не вбачає.

До того ж, судом зазначено, що не підлягають задоволенню вимоги скарги про визнання недійсним акту державного виконавця від 17.04.2014 року щодо передачі заставного майна, зобов'язання отримати новий звіт про оцінку майна та скасування постанови про передачу нереалізованого майна від 15.04.2015 року, оскільки вони є похідними вимогами від вимоги визнати незаконними дії, яка в ході судового розгляду свого підтвердження не знайшла.

Також не може бути задоволена вимога про зобов'язання старшого державного виконавця Замостянського ВДВС Вінницького МУЮ Дячука В.В. призначити нові прилюдні тоги відповідно до наказу господарського суду Вінницької області у справі №9/156-10, оскільки, як було з'ясовано вище, в силу вимог чинного законодавства з моменту набрання чинності Тимчасовим порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів проводяться саме прилюдні торги у формі електронних торгів, призначення яких віднесено до компетенції організатора. Більше того, на момент розгляду скарги проведені електронні торги ніким не оскаржені та не визнані недійсними, а надання оцінки судом на предмет їх правомірності в межах ст.1212 ГПК України не є можливим.

Відносно вимоги про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий документ, виданий господарським судом Вінницької області у справі № 902/175/13-г від 12.03.2013р., суд зазначає, що розгляд даного питання окремо передбачений положеннями ст.117 ГПК України. Таким чином, ГПК України не передбачає можливості розгляду даного питання в контексті оскарження дій чи бездіяльність органів ДВС в порядку ст.1212 ГПК України, через що дана вимога також відхиляється.

Судова колегія погоджується з вищезазначеною ухвалою місцевого господарського суду виходячи з наступних підстав.

Нездійснення посадовою особою (державним виконавцем) своїх обов'язків, покладених на неї законом, не повинно будь-яким чином призводити до порушення чи обмеження прав суб'єктів права на оскарження її незаконних дій.

Таким чином, завданням ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Відповідно до п.1 положення Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16.04.2014 № 656/5, терміни у ньому вживаються в таких значеннях: арештоване майно (далі - майно) - рухоме або нерухоме майно боржника (крім земельних ділянок та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 Закону України "Про виконавче провадження"), на яке звернено стягнення і яке підлягає примусовій реалізації; електронні торги - прилюдні торги (аукціон), що здійснюються в електронній формі в Системі; організатор - державне підприємство, яке належить до сфери управління Міністерства юстиції України та уповноважене відповідно до законодавства на забезпечення здійснення заходів із створення та супроводження програмного забезпечення Системи, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у Системі, здійснення організації та проведення електронних торгів, забезпечення збереження майна, виконання інших функцій, передбачених цим Порядком. Разом із тим підготовка, організація та проведення електронних торгів з реалізації предмета іпотеки здійснюються відповідно до розділу ІІІ вказаного порядку та з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про іпотеку».

Отже, державний виконавець на виконання вказаного Порядку та у відповідності до Закону України «Про іпотеку» підготував документи для проведення електронних торгів і передав їх організатору цих торгів, оскільки на момент їх проведення чинним нормативно-правовим актом визначався саме такий спосіб реалізації майна.

За своєю правовою природою електронні торги, виходячи із визначення, що міститься в Порядку є прилюдними торгами, про які і йде мова в ст. 43 Закону України «Про іпотеку» і на виконання положень якого, має реалізовуватися майно. У свою чергу зазначення в рішенні господарського суду Вінницької області від 21.02.2013 року суду способу реалізації майна шляхом публічних торгів не впливає на суть та саме їх значення, оскільки суд, приймаючи рішення чітко посилався на положення Закону України «Про іпотеку», у яких йде мова саме про прилюдні торги. Відтак терміни прилюдні та публічні торги є поняттями тотожними, які являють собою проведення відкритого продажу майна на аукціоні, в тому числі і у формі електронних торгів.

В силу ч. 2 ст. 42 Закону України «Про іпотеку» початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки.

З аналізу вказаної статті слідує, що початкова ціна предмета іпотеки може встановлюватися у два самостійні взаємовиключні способи або в рішенні суду, або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, при цьому якщо вони не досягли згоди на із залученням суб'єкта професійної оціночної діяльності.

В даному випадку початкова ціна встановлена в рішенні суду, тому, на переконання суду, відсутні правові підстави для проведення ще однієї оцінки із залученням державним виконавцем суб'єкта оціночної діяльності відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», відтак і не може йти мова про строк дії оцінки та її рецензування, що також у свою чергу спростовує обґрунтування скарги про порушення порядку оцінки реалізованого майна.

Відповідно до розділу ІІІ «Підготовка до проведення електронних торгів» Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16.04.2014 № 656/5, обов'язок щодо повідомлення про дату, час, місце проведення торгів та про ціну лоту покладається суто на організатора проведення електронних торгів, який не є органом ДВС, а тому судом першої інстанції вірно зазначено, що оцінка законності дій останнього не здійснюється судами під час розгляду скарги на дії чи бездіяльність органів ДВС в порядку ст.1212 ГПК України.

Не знайшли також свого підтвердження доводи скаржника щодо неправомірності проведення третіх електронних торгів, оскільки внесені до Закону України «Про іпотеку» зміни Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» №3795-17 від 22.09.2011 року, які передбачають можливість проведення третіх торгів, не поширюється лише на кредитні договори, укладені до набрання ним чинності. Жодної мови в перехідних положеннях вказаного Закону про договори іпотеки не ведеться. Разом із тим, до повноважень державного виконавця не належить призначення електронних торгів, а надавати оцінку діям організатора через призму ст.1212 ГПУ України суд позбавлений можливості. При цьому судом зазначається, державним виконавцем правомірно та у спосіб визначений положеннями ст. 49 Закону України «Про іпотеку» було проведено уцінку майна: вперше на 5 %, вдруге - на 10%, що стверджується матеріалами виконавчого провадження.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору. Відтак, скаржник, в порушення вимог ст.ст. 33, 34 ГПК України, не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог та заперечень.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції згідно з ст.104 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-106 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Вінницької області від 09.07.2015 р. у справі № 902/175/13-г - залишити без змін, апеляційну скаргу Фірми "ІВО+КГ" у формі товариства з обмеженою відповідальністю - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя Демянчук Ю.Г.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Крейбух О.Г.