номер провадження справи 19/116/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2015 Справа № 908/4114/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» (юридична адреса: 55152, Миколаївська область, Кривоозерський район, с. Секретарка, вул. Леніна, 35-А; адреса для листування: 01004, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 18, офіс 13)

до Компанії «Харвесто Агротрейд Дойчленд ГмбХ» (10117, Німеччина, м. Берлін, Фрідріхштрассе, 171) в особі представництва «Харвесто Агротрейд Дойчленд ГмбХ» (69006, м. Запоріжжя, вул. Лобановського, 6-А)

про розірвання договору та стягнення 477 526,03 грн.

Суддя Давиденко І.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, директор (НОМЕР_1 від 18.05.2000)

Від відповідача: ОСОБА_2 представник за довіреністю № б/н від 09.04.15.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Запорізької області 14.07.15. звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» з позовною заявою до Компанії «Харвесто Агротрейд Дойчленд ГмбХ» в особі представництва «Харвесто Агротрейд Дойчленд ГмбХ» про:

- розірвання Договору поставки № 2014/06/23 від 24.06.14.;

- стягнення 477 526,03 грн. за Договором поставки № 2014/06/23 від 24.06.14., з яких: 300000,00 грн. суми передоплати, 45000,00 грн. штрафу, 79306,85 грн. пені,53219,18 грн. плату за користування чужими грошовими коштами.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач в порушення умов Договору та вимог чинного законодавства України не виконав свої зобовязання перед позивачем по поставці оплаченого товару, внаслідок чого позивач просить суд стягнути з відповідача сплачену Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» попередню оплату, з нарахованими відсотками за користування чужими грошовими коштами, а також штраф та пеню, та розірвати Договір.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 16.07.15. порушено провадження у справі № 908/4114/15, справі присвоєно номер провадження 19/116/15, судове засідання призначено на 04.08.15. о 10-50.

Представник відповідача в судовому засіданні 04.08.15. подав письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти позову заперечує та зазначає, що Договір не містить істотної умови, тобто ціни, встановлення якої вимагається законом, що має наслідком його неукладеність. Крім того, відповідач заперечує проти стягнення суми пені та процентів, оскільки це суперечить чинному законодавству України та умовам Договору.

Заперечення викладені у відзиві щодо відсутності істотної умови, а саме ціни, не приймаються судом до уваги, оскільки сторонами було узгоджено ціну товару, на яку здійснилась попередня оплата, відповідачем дана сума не повернута та заперечень не подано, відтак, слід зробити висновок, що ціна товару узгоджувалась сторонами окремо.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 04.08.15. розгляд справи № 908/4114/15 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України відкладено на 02.09.15. о 15-20.

Представник позивача в судовому засіданні 02.09.15. підтримав позовні вимоги, просив суд позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні 02.09.15. заперечив проти задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» у повному обсязі.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд у нарадчій кімнаті, у відповідності до ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив рішення у справі № 908/4114/15.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 124 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підсудність справ за участю іноземних суб'єктів господарювання визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Частинами 2, 7 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом якщо, зокрема на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача; дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що дана справа підсудна Господарському суду Запорізької області.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

23.06.15. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» (далі - Замовник) та Компанією «Харвесто Агротрейд Дойчленд ГмбХ» (10117, Німеччина, м. Берлін, Фрідріхштрассе, 171) в особі представництва «Харвесто Агротрейд Дойчленд ГмбХ» (далі Постачальник) укладено Договір поставки № 2014/06/23 (далі Договір).

У відповідності з цим Договором, Постачальник зобовязується передати у власність Замовника товар, а Замовник зобовязується прийняти товар та сплатити за нього на умовах Договору (п. 1.1 Договору).

Пунктом 4.1 Договору встановлено, що орієнтовна ціна Договору становить 960000,00 грн., в т.ч. ПДВ 20 %.

Відповідно до п. 4.2 Договору зазначено, що Замовник сплачує Постачальнику передоплату в розмірі 300000,00 грн. до 24.06.14.

Позивач посилається на те, що Товариством з обмеженою відповідальністю ««Агрофірма Корнацьких» на виконання умов Договору було сплачено відповідачу попередню оплату вартості товару в розмірі 300000,00 грн., про що свідчить платіжне доручення № 1000 від 24.06.14.

Згідно із п. 2.1 Договору сторонами погоджено, що Товар повинен бути поставлений Замовнику в строк не пізніше 30.08.14.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» посилається на те, що відповідач всупереч умовам Договору, не поставив обладнання позивачу, суму попередньої оплати не повернув, в звязку з чим, Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» було надіслано на адресу відповідача лист-претензію № /2014 від 15.07.14., відповідно до якого позивач зазначив, що в звязку з невиконанням відповідачем умов Договору щодо поставки товару, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» вимагає від Компанії «Харвесто Агротрейд Дойчленд ГмбХ» в особі представництва «Харвесто Агротрейд Дойчленд ГмбХ» має виконати зобовязання в натурі з виготовлення і передачі Замовнику обладнання та відшкодувати штрафні санкції.

Матеріали справи не містять відповіді Компанії «Харвесто Агротрейд Дойчленд ГмбХ» в особі представництва «Харвесто Агротрейд Дойчленд ГмбХ» на вказаний вище лист-претензію позивача.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що відповідач не поставив товар, чим порушив умови Договору та вимоги чинного законодавства України, в звязку з чим зобовязання відповідача перед позивачем станом на день звернення позивача до суду з даним позовом не виконано, а тому, на думку позивача, відповідач повинен повернути суму попередньої оплати в розмірі 300000,00 грн.

Крім того, в звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань в частині поставки товару, позивач просить суд розірвати Договір.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 629 Цивільного кодексу України закріплено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно у власність другій стороні (покупцю), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що свої зобовязання за Договором позивач виконав у повному обсязі, а саме, ним перераховано відповідачу попередню оплату вартості товару в розмірі 300000,00 грн., про що свідчить платіжне доручення № 1000 від 24.06.14.

Як було встановлено вище, п. 2.1 Договору сторонами погоджено, що Товар повинен бути поставлений Замовнику в строк не пізніше 30.08.14.

Відповідач своє зобовязання за Договором не виконав, Товар не передав, матеріали справи не містять жодного належного доказу, який би підтверджував повідомлення позивача про готовність Товару для передачі Замовнику.

Таким чином, з наведеного вбачається, що сума попередньої оплати становить 300000,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

За таких обставин, судом встановлено, що відповідач в порушення умов Договору та вимог чинного законодавства не поставив позивачу обладнання, за яке позивачем було внесено попередню оплату на загальну суму 300000,00 грн.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Належність доказів виконання зобовязання, про яке заявлено в позовній заяві, відповідачем до матеріалів справи не надано.

Таким чином, судом встановлено, що сума попередньої оплати, яка підлягає поверненню позивачу за неналежне виконання умов Договору становить 300000,00 грн.

Крім того, позивач на підставі п. 7.5 Договору просить суд стягнути з відповідача 53219,18 грн. - 25 % річних за користування грошовими коштами.

Відповідно до приписів п. 7.5 Договору встановлено, що у випадку порушення строків надання поставки товару або зміни товару, у випадках передбачених цим Договором Постачальник сплачує Замовнику плату за користування чужими грошовими коштами в розмірі 25 % річних від вартості непоставленого Товару за кожен день прострочення Товару.

Статтею 536 Цивільного кодексу України зазначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Слід зазначити, що важливим правилом виконання зобов'язань, пов'язаних із користуванням чужими грошовими коштами є саме оплатний характер таких зобов'язань.

За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Сплата процентів за користування чужими грошовими коштами є прямим обов'язком боржника.

Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 25 % річних за користування чужими грошовими коштами в розмірі 53013,70 грн. (за обґрунтованим розрахунком суду).

Також позивач на підставі п. 7.5 Договору просить суд стягнути з відповідача 45000,00 грн. штрафу та 79306,85 грн. пені.

Приписами п. 7.5 Договору встановлено, що у випадку передбаченому цим Договором Постачальник сплачує Замовнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент нарахування пені, а в разі порушення строків більш ніж на 10 днів також штраф у розмірі 15 % від вартості товару.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до приписів п. 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-06/1666/14 від 27.10.14. вбачається, що обовязок щодо повернення грошових коштів, отриманих як передоплата, не можна розцінювати як грошове зобовязання, оскільки повернення суми попередньої оплати є поверненням суми авансу (а не грошовим зобовязанням). На аванс можуть нараховуватися лише проценти, передбачені статтею 536 Цивільного кодексу України.

Таким чином, враховуючи те, що позивач просить суд стягнути штрафні санкції у вигляді пені та штрафу з суми попередньої оплати, суд відмовляє у задоволенні вимоги позивача про стягнення 45000,00 грн. штрафу та 79306,85 грн. пені.

Щодо вимог позивача про розірвання Договору поставки № 2014/06/23 від 03.06.14., суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 202 Господарського кодексу України встановлено, що господарське зобов'язання припиняється у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України зазначено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Як було встановлено вище, відповідач порушив умови Договору щодо поставки оплаченого позивачем товару, що є істотним порушенням умов Договору.

За таких обставин, судом встановлено, що в даному випадку існує підстава для розірвання Договору, що передбачено нормами ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, оскільки матеріалами справи підтверджено невиконання відповідачем умов Договору щодо поставки товару.

В силу вимог ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна із сторін повинна довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідач обґрунтованих заперечень суду не навів, доказів, які б спростовували наведені позивачами обставини, не надав.

Як вже було встановлено судом, оскільки відповідачем не виконано свого обов'язку перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» в частині здійснення поставки попередньо оплаченого товару, суд приходить до висновку про істотність таких порушень, чим підтверджується обґрунтованість вимог позивача про розірвання даного Договору.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та беручи до уваги факт істотного порушення відповідачем умов Договору, суд приходить до висновку, що вимога позивача в частині розірвання Договору поставки № 2014/06/23 від 03.06.14. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 188 Господарського кодексу України встановлено, що сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.02. № 15-рп/2002 (справа про досудове врегулювання спорів) визначено, що положення ч. 2 ст. 124 Конституції України стосовно поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

Обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує.

Отже, надсилання відповідачу пропозицій про розірвання Договору є виключно правом, а не обов'язком позивача, тому недотримання позивачем вимог ч. 2 ст. 188 Господарського кодексу України щодо обов'язку надсилання іншій стороні пропозицій про розірвання Договору оренди земельної ділянки не позбавляє його права звернутися до суду з позовом до відповідача про розірвання Договору за наявності спору, тобто відсутності згоди розірвання Договору.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного суду України у справі № 28/5005/640/2012 від 20.11.12.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» задовольнити частково.

2. Стягнути з Компанії «Харвесто Агротрейд Дойчленд ГмбХ» (10117, Німеччина, м. Берлін, Фрідріхштрассе, 171) в особі представництва «Харвесто Агротрейд Дойчленд ГмбХ» (69006, м. Запоріжжя, вул. Лобановського, 6-А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» (юридична адреса: 55152, Миколаївська область, Кривоозерський район, с. Секретарка, вул. Леніна, 35-А; адреса для листування: 01004, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 18, офіс 13, ) 300000 (триста тисяч) грн. 00 коп. суми попередньої оплати, 53013 (пятдесят три тисячі тринадцять) грн. 70 коп. плати за користування чужими грошовими коштами, 8278 (вісім тисяч двісті сімдесят вісім) грн. 27 коп. судового збору.

3. Розірвати Договір поставки № 2014/06/23 від 03.06.14., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» та Компанією «Харвесто Агротрейд Дойчленд ГмбХ» в особі представництва «Харвесто Агротрейд Дойчленд ГмбХ».

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 04.09.15.

Суддя І.В. Давиденко