номер провадження справи 19/114/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2015 Справа № 908/4153/15

За позовом Концерну «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Жовтневого району (юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, фактична адреса: 69002, м. Запоріжжя, вул. Артема, 79-А)

до Запорізької іудейської релігійної громади «Яхад» (юридична адреса: 69063, м. Запоріжжя, вул. Тургенєва, 22, адреса для листування: 69005, м. Запоріжжя, бул. Центральний, 25, кв. 3)

про стягнення 51567,60 грн.

Суддя Давиденко І.В.

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_1 представник за довіреністю № 51/20-19 від 05.01.15.

Від відповідача: ОСОБА_2, керівник (посвідчення ветерана праці № 567212 від 22.09.97., довідка № 24/5786 від 19.10.98.)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Запорізької області 15.07.15. звернувся Концерн «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Жовтневого району з позовною заявою до Запорізької іудейської релігійної громади «Яхад» про стягнення 51567,60 грн. за Договором № 600380 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 01.12.06., з яких: 34950,48 грн. суми основного боргу, 7400,47 грн. пені, 403,95 грн. 3% річних, 8812,70 грн. - втрат від інфляції.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач в порушення умов Договору та вимог чинного законодавства України не виконав свої зобовязання перед позивачем по сплаті вартості теплової енергії за період з листопада 2014 р. по лютий 2015 р., внаслідок чого у Запорізької іудейської релігійної громади «Яхад» виникла заборгованість.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 16.07.15. порушено провадження у справі № 908/4153/15, справі присвоєно номер провадження 19/114/15, судове засідання призначено на 04.08.15. о 11-20.

Представник позивача в судовому засіданні 04.08.15. підтримав позовні вимоги, просив суд позов Концерну «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Жовтневого району задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні 04.08.15. заперечив проти задоволення позовних вимог Концерну «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Жовтневого району у повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 04.08.15. на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України відкладено розгляд справи на 02.09.15. о 15-40.

Представник позивача в судовому засіданні 02.09.15. підтримав позовні вимоги, просив суд позов Концерну «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Жовтневого району задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні 02.09.15. визнав позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Жовтневого району у повному обсязі.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, відповідач має право визнати позов повністю або частково…

Згідно зі ст. 78 Господарського процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову, суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

В судовому засіданні 02.09.15. представник відповідача на підставі ст. 83 Господарського процесуального кодексу України подав письмове клопотання про надання розстрочки виконання рішення суду та просив суд здійснити розстрочку виконання рішення суду строком на шість місяців.

Представник позивача в судовому засіданні 02.09.15. заперечив проти задоволення зазначеного вище клопотання відповідача.

В судовому засіданні 02.09.15. представник відповідача на підставі п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України подав клопотання про звільнення від сплати пені.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд у нарадчій кімнаті, у відповідності до ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив рішення у справі № 908/4153/15.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

01.12.06. між Концерном «Міські теплові мережі» в особі філії концерну «Міські теплові мережі» Жовтневого району (далі Теплопостачальна організація) та Запорізькою іудейською релігійною громадою «Яхад» (далі Споживач) укладено Договір купівлі-продажу № 600380 (далі Договір).

За вказаним вище Договором, Теплопостачальна організація бере на себе зобовязання відпустити теплову енергію в гарячій воді Споживачу, а Споживач зобовязується прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами) в терміни та порядку, встановленими умовами цього Договору та додатками до Договору, що є невідємними частинами (п. 1.1 Договору).

Згідно з п. 6.2 Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць.

Пунктом 6.3 Договору встановлено, що підставою для розрахунків Споживача з теплопостачальною організацією є рахунок та акт приймання-передачі.

Згідно з п. 6.7 Договору, Споживач з 10 по 12 числа місяця, наступного за розрахунковим, повинен отримати від Теплопостачальної організації за адресою: вул. Артема, 79-А, тел. 787-65-93, документи за розрахунковий період: рахунок-фактуру; акт приймання-передачі теплової енергії; податкову накладну (платникам ПДВ).

Відповідно до п. 6.6.1 Договору передбачено, що отриманий акт приймання-передачі теплової енергії Споживач повинен підписати, оформити належним чином та повернути на адресу Теплопостачальної організації на потязі пяти днів з дати отримання. Датою отримання акту вважається: при отриманні нарочним дата вручення представнику Споживача; при направленні рекомендованим листом дата, зазначена у відбитку поштового штемпеля на документі, що зроблений поштовим відділенням та підтверджує відправлення, з урахуванням поштового пробігу документа (по місту 3 дні, по області 5 днів, по Україні 7 днів).

Приписами п. 6.6.2 Договору встановлено, що у разі неотримання акту приймання-передачі, або обґрунтованих заперечень в його підписанні, у встановлений Договором термін, акт підписується Енергопостачальною організацією з позначенням про відмову у підписанні його Споживачем, та оформлений таким чином акт вважається погодженим і є підставою для проведення розрахунків за зазначений в ньому розрахунковий період.

В разі наявності заперечень щодо даних, зазначених в акті, Споживач зобовязаний надати Теплопостачальній організації нормативно обґрунтовані письмові заперечення до даного акту з додаванням відповідних документів та погодити з Теплопостачальною організацією всі розбіжності у встановлений п. 6.6.1 Договору строк.

Позивач вказує на те, що Концерн «Міські теплові мережі» свої зобовязання за Договором виконав належним чином та в повному обсязі, відпустив відповідачу теплову енергію на загальну суму 34950,48 грн., що підтверджується актами приймання-передачі теплової та рахунками від: 30.11.14., 31.12.14., 28.02.15., належним чином завірені копії яких містяться в матеріалах справи.

Як зазначає позивач та вбачається з матеріалів справи, Запорізькою іудейською релігійною громадою «Яхад» не було підписано зазначені вище акти приймання-передачі теплової енергії та не надано заперечень щодо даних, зазначених у актах приймання-передачі теплової енергії, в звязку з чим зазначені вище акти вважаються погодженими відповідачем.

Позивач посилається на те, що відповідач свої зобовязання щодо оплати вартості отриманої теплової енергії за Договором за період з листопада 2014 р. по лютий 2015 р. у повному обсязі не виконав.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на адресу відповідача надсилався лист-претензія № 76-04 від 17.01.15. з вимогою оплати заборгованості за Договором № 600380 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 01.12.06.

Матеріали справи не містять відповіді відповідача на вказаний вище лист Концерну «Міські теплові мережі» в особі філії концерну «Міські теплові мережі» Жовтневого району та доказів погашення заборгованості.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що відповідач вартість теплової енергії за період з листопада 2014 р. по лютий 2015 р. у повному обсязі не оплатив, чим порушив умови Договору та вимоги чинного законодавства України, в звязку з чим заборгованість відповідача перед позивачем за вказаний вище період, станом на день звернення позивача до суду з даним позовом, склала 34950,48 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено договором або законом.

За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. (ст. 714 Цивільного кодексу України).

Згідно з п.п. 10.1, 10.4 Договору, цей Договір набуває чинності з 01.12.06. і діє до 01.01.08. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо жодна зі сторін за місяць місяць до закінчення терміну дії даного Договору не заявила про розірвання цього Договору.

Таким чином, у звязку з тим, що в матеріалах справи відсутні заяви сторін про розірвання Договору, судом встановлено, що цей Договір був автоматично пролонгований на той саме строк і на тих самих умовах.

Судом встановлено, що свої зобовязання за Договором позивачем виконано у повному обсязі, а саме, відповідачу за період з листопада 2014 р. по лютий 2015 р. постачалась теплова енергія, що підтверджується актами приймання-передачі теплової енергії та рахунками від: 30.11.14., 31.12.14., 28.02.15. на загальну суму 34950,48 грн., належним чином завірені копії яких містяться в матеріалах справи.

Відправка позивачем відповідачу зазначених актів та рахунків підтверджується реєстрами відправки заказної кореспонденції, належним чином завірені копії яких містяться в матеріалах справи.

В актах приймання-передачі теплової енергії, які надсилались Споживачу зазначено, що в разі неповернення оформленого акту або ненадання письмових заперечень про підписання акту в установлені Договором терміни, акт приймання-передачі теплової енергії вважається погодженим.

З матеріалів справи та пояснень позивача вбачається, що відповідач не надіслав позивачу примірники належним чином оформлених актів приймання-передачі теплової енергії за спірний період та не надавав зауважень до зазначених вище актів.

З вказаних вище актів приймання-передачі теплової енергії вбачається, що Споживач не підписав дані акти.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до п. 6.6.2 Договору акти приймання-передачі теплової енергії за спірний період вважаються погодженим сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до п. 3.2.6 Договору вбачається, що Споживач теплової енергії зобовязується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і терміни, які передбачені даним Договором.

Пунктом 6.4 Договору встановлено, що Споживач зобовязаний до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації суму заборгованості за фактично спожиту теплову енергію. Споживач має право робить передоплату.

Однак відповідач, як зазначає позивач та вбачається з матеріалів справи, в порушення умов Договору, оплату за отриману теплову енергію у встановлений строк не здійснив.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів повної оплати заборгованості, про яку заявлено в позовній заяві, відповідачем до матеріалів справи не надано.

Таким чином, судом встановлено, що сума боргу Запорізької іудейської релігійної громади «Яхад» за Договором № 600380 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 01.12.06. за період з листопада 2014 р. по лютий 2015 р. становить 34950,48 грн.

В звязку з тим, що відповідач припустився прострочення по платежах, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача на свою користь 403,95 грн. 3 % річних та 8812,70 грн. збитків від інфляції.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 403,95 грн. 3 % річних та 8812,70 грн. збитків від інфляції (за обґрунтованим розрахунком позивача).

Також позивач на підставі п. 7.2.8 Договору просить суд стягнути з відповідача 7400,47 грн. пені.

Пунктом 7.2.8 Договору сторони передбачили, що в разі несплати або несвоєчасної оплати Споживачем за теплову енергію відповідно до терміну, встановленого у п. 6.4 цього Договору, з наступного дня після закінчення терміну сплати Споживачу нараховується пеня в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу (але не більше суми обумовленої чинним законодавством) за кожен день прострочення по день фактичної оплати.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Перевіривши розрахунок суми пені, суд визнав його обґрунтованим та вірним.

Розглянувши клопотання відповідача про зменшення розміру пені на підставі ст. 83 Господарського кодексу України, суд його частково задовольнив, з огляду на наступне:

В обґрунтування зазначеного вище клопотання відповідач вказує на те, що Запорізька іудейська релігійна громади «Яхад» має скрутне фінансове становище та не має бюджету для сплати заборгованості.

Відповідач зазначає, що Запорізька іудейська релігійна громада «Яхад» у своїй діяльності керується Законом України "Про свободу совісті та релігійні організації", відповідно до ст. 7 якого визначено, що релігійні організації в Україні утворюються з метою задоволення релігійних потреб громадян сповідувати і поширювати віру і діють відповідно до своєї ієрархічної та інституційної структури, обирають, призначають і замінюють персонал згідно із своїми статутами (положеннями).

Таким чином, як вказує відповідач, зазначена вище особа створена для задоволення релігійних потреб громадян та не має на меті отримання прибутку, в звязку з чим не має достатньо коштів для оплати наданих послуг постачання теплової енергії за Договром.

У відповідності до п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшити у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до п. 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.11. зазначено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Оскільки, пеня є різновидом неустойки, яка має подвійну правову природу: одночасно є засобом забезпечення договірних зобов'язань для стимулювання її виконання і мірою відповідальності за неналежне виконання зобов'язання (санкцією), як правового наслідку його порушення (ст. 611 Цивільного кодексу України), вона має компенсаційний характер та її розмір повинен бути відповідним розміру понесених позивачем збитків.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, оскільки заявлена до стягнення сума пені є надмірно великою, та враховуючи скрутне фінансове становище відповідача, суд дійшов висновку щодо зменшення розміру пені на 40 %.

Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума пені в розмірі 4440,28 грн.

Розглянувши в судовому засіданні 02.09.15. клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення суду, суд його задовольнив, з огляду на наступне:

В своєму клопотанні відповідач просить суд розстрочити виконання рішення суду у даній справі на 6 місяців.

Відповідно до п. 6 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право розстрочити або відстрочити виконання рішення.

Таким чином, законодавством України передбачено право суду або відстрочити, або розстрочити виконання рішення.

Також відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України, при задоволенні позову в резолютивній частині рішення вказуються строк сплати грошових сум у разі відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Як вказує відповідач, Запорізька іудейська релігійна громада «Яхад» створена задоволення релігійних потреб громадян та не має на меті отримання прибутку, в звязку з чим відповідач не має достатньо коштів для оплати наданих послуг постачання теплової енергії за Договром вчасно.

Відповдно до ст. 7 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації", визначено, що релігійні організації в Україні утворюються з метою задоволення релігійних потреб громадян сповідувати і поширювати віру і діють відповідно до своєї ієрархічної та інституційної структури, обирають, призначають і замінюють персонал згідно із своїми статутами (положеннями).

Судом встановлено, що Запорізька іудейська релігійна громада «Яхад» є релігійною оргаізацією та створена для задоволення релігійних потреб громадян.

Таким чином, враховуючи клопотання відповідача, суд вважає за можливе його задовольнити та розстрочити виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 02.09.15. у справі № 908/4153/15 на шість місяців рівними частинами.

За таких обставин, позов Концерну «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Жовтневого району підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються сторін, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 78, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Концерну «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Жовтневого району задовольнити частково.

2. Стягнути з Запорізької іудейської релігійної громади «Яхад» (юридична адреса: 69063, м. Запоріжжя, вул. Тургенєва, 22, адреса для листування: 69005, м. Запоріжжя, бул. Центральний, 25, кв. 3, ) на користь Концерну «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Жовтневого району (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, ) 34950 (тридцять чотири тисячі девятсот пятдесят) грн. 48 коп. основного боргу, 4440 (чотири тисячі чотириста сорок) грн. 28 коп. пені, 403 (чотириста три) грн. 95 коп. 3 % річних, 8812 (вісім тисяч вісімсот дванадцять) грн. 70 коп. збитків від інфляції, розстрочивши виконання рішення суду на шість місяців: до 02.10.15. 8101,24 грн.; до 02.11.15. 8101,24 грн.; до 02.12.15. 8101,24 грн.; до 02.01.16. 8101,23 грн.; до 02.02.16. 8101,23 грн.; до 02.03.16. 8101,23.

3. Стягнути з Запорізької іудейської релігійної громади «Яхад» (юридична адреса: 69063, м. Запоріжжя, вул. Тургенєва, 22, адреса для листування: 69005, м. Запоріжжя, бул. Центральний, 25, кв. 3, ) на користь Концерну «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Жовтневого району (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, , поточний рахунок зі спеціальним режимом використання 1951 у Філії Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 313957) 1722 (одну тисячу сімсот двадцять дві) грн. 12 коп. судового збору.

4. В частині стягнення 2960 (двох тисяч девятсот шістдесяти) грн. 19 коп. в задоволенні позову відмовити.

5. Після вступу рішення в законну силу видати накази.

6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 04.09.15.

Суддя І.В. Давиденко