ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2015 р.Справа № 922/3919/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Бринцева О.В.

при секретарі судового засідання Гула Д.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАМ ХАУС", м. Харків;
до Комунального підприємства "Флора-Сервіс", м. Харків;
про стягнення 63.616,82 грн.
за участю представників:

позивача - не з"явився; відповідача - не з"явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПАМ ХАУС" 06.07.2015 р. звернулося з позовом до Комунального підприємства "Флора-Сервіс" про зобовязання відповідача повернути ТОВ "ПАМ ХАУС" зроблену передплату в розмірі 30.660,00 грн.; стягнення пені в розмірі 32.956,82 грн.

В обґрунтування позову вказує на те, що відповідачем в порушення умов договору купівлі-продажу товару від 04.11.2014 р. № 04/11-14, укладеного між сторонами, не поставлено в повному обсязі товар, вартість якого оплачена позивачем; у звязку із чим, окрім суми передплати, просить стягнути з відповідача пеню, на підставі п. 5.3. договору, яким установлено, що за порушення строків поставки продавець сплачує покупцеві за кожен день протермінування пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період порушення строків виконання зобовязань, від суми договору, за період з 25.12.2014 р. по 03.07.2015 р., нараховану на суму 129.690,00 грн. (у відповідності до п. 3.3. договору сума договору складає суму всіх виставлених продавцем рахунків, за постачання товару на умовах цього договору); в якості правових підстав вказує на норми ст. ст. 530, 611, 612, 655, 656, 662, 663, 664, 693 ЦК України.

В судовому засіданні 18.08.2015 р. оголошено перерву до 11 год. 45 хв. 03.09.2015 р.

Представник позивача у судове засідання не з"явився, на виконання ухвали суду від 08.08.2015 р. надав докази для долучення до матеріалів справи (супровідний лист від 13.08.2015 р. № 13/08-01, вх. № 33154), які судом досліджені та долучені до матеріалів справи.

Відповідач свого представника у судове засідання не направив, відзив на позов та витребувані судом докази не надав, причини неявки свого представника у судове засідання суду не повідомив.

Про дату час та місце судового засідання учасники судового процесу були повідомлені належним чином (т. І а.с. 31, 32, зворотна сторона а.с. 33, а.с. 49).

За висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору та є необхідними для прийняття повного і обґрунтованого судового рішення, внаслідок чого справа розглядається відповідно до норм ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази і таким чином з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд установив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПАМ ХАУС" (покупець) та Комунальним підприємством "Флора-сервіс" (продавець) було укладено договір купівлі-продажу від 04.11.2014 р. № 04/11-14 (т. І а.с. 11-13), відповідно до п. 1.1. якого на умовах та в порядку, визначеному цим договором, продавець зобов"язався передати у власність покупця "Паливні пелети" (товар), а покупець - прийняти товар та оплатити його.

Згідно п. 4.2. договору, товар має бути відвантажений партіями, згідно письмових заявок покупця, впродовж 3 діб з моменту отримання передоплати згідно з п. 3.5. договору, яким установлено, що покупець здійснює оплату в наступному порядку: передоплата в розмірі 100% вартості партії товару, визначеної рахунком продавця.

Відповідачем були виставлені позивачу рахунки на оплату № 1 від 06.11.2014 р. на суму 36.000,00 грн., № 3 від 05.12.2014 р. на суму 28.440,00 грн., № 2 від 26.11.2014 р. на суму 36.000,00 грн., № 4 від 25.12.2014 р. на суму 29.250,00 грн., (т. І а.с. 14-17), які повністю були оплачені відповідачем (т. І а.с. 25-27, 46).

Як слідує з позовної заяви, в порушення умов договору відповідач здійснив часткову поставку товару позивачу: на загальну суму 99.030,00 грн. (видаткові накладні № РН-0000031 від 07.11.2014 р. на суму 36.000,00 грн., № РН-0000037 від 05.12.2014 р. на суму 13.320,00 грн., № РН-0000038 від 05.12.2014 р. на суму 7.560,00 грн., № РН-0000039 від 16.12.2014 р. на суму 14.400,00 грн., № РН-0000043 від 25.12.2014 р. на суму 9.750,00 грн., № РН-0000046 від 12.12.2014 р. на суму 9.000,00 грн., № РН-0000047 від 12.12.2014 р. на суму 9.000,00 грн., т. І а.с. 18-24), внаслідок чого вартість непоставленого товару склала 30.660,00 грн.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, а також для нарахування відповідачу пені на підставі п. 5.3. договору за період з 25.12.2014 р. по 03.07.2015 р., нараховану на суму 129.690,00 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог та заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності зі статтею 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

У відповідності до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України. якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов'язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно; або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця.

Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки законом не визначено форму пред'явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред'явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову, що і було зроблено Товариством з обмеженою відповідальністю "ПАМ ХАУС".

При цьому, правова позиція щодо того, що обмеження заявників у праві на судовий захист шляхом відмови у задоволенні позову за відсутності доказів попереднього їх звернення до продавця з вимогами, оформленими в інший спосіб, ніж позов (відмінними від нього), фактично буде призводити до порушення принципів верховенства права, доступності судового захисту, суперечити положенням ч. 2 ст. 124 Конституції України та позиції Конституційного суду України в рішенні від 09.07.2002 року № 15-рп/2002 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч.2 ст. 124 Конституції України (справа про досудове врегулювання спорів), згідно з якою вирішення правових спорів у межах досудових процедур є правом, а не обов'язком особи, яка потребує такого захисту, відображена у постанові Верховного суду України від 28.11.2011 року у справі № 43/308-10, яка в силу ст. 111-28 ГПК України є обов'язковою для застосування.

Враховуючи вищевказане, те що відповідачем не спростовані у відповідності до норм ст. ст. 33, 34 ГПК України, обставини повідомлені позивачем, оскільки відповідач в порушення вимог ч.2 ст.693 ЦК України, станом на день розгляду справи, не здійснив повне повернення попередньої оплати товару, суд вважає вимоги позивача про її стягнення з відповідача у розмірі 30.660,00 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно п. 5.3. договору, за порушення строків поставки продавець сплачує покупцеві за кожен день протермінування пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період порушення строків виконання зобовязань, від суми договору.

На підставі вказаної умови договору позивачем на суму договору - 129.690,00 грн. (у відповідності до п. 3.3. договору сума договору складає суму всіх виставлених продавцем рахунків, за постачання товару на умовах цього договору) була нарахована пеня за період з 25.12.2014 р. по 03.07.2015 р. (нарахована за 184 дні за подвійною обліковою ставкою НБУ, т. І а.с. 10).

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином субєкти господарських відносин при укладанні договору наділені правом забезпечення виконання господарських зобовязань встановленням й декількох видів санкцій, що не суперечать законодавству.

Згідно ч. 4 ст. 231 ГК України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги про стягнення 32.956,82 грн. пені обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, які складаються з витрат по сплаті судового збору в сумі 1.827,00 грн., суд керується ст. 49 ГПК України, і у зв'язку з задоволенням позову судові витрати у даній справі покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 20, 175, 193 ГК України, ст. ст. 11, 509, 526, 530, 611, 629, 692, 693 ЦК України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 27, 32, 33, 34, 43, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Зобов'язати Комунальне підприємство "Флора-сервіс" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "ПАМ ХАУС" зроблену передплату в розмірі 30660,00 грн. (тридцять тисяч шістсот шістдесят грн. 00 коп.).

Стягнути з Комунального підприємства "Флора-сервіс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАМ ХАУС" пеню в розмірі 32956,82 грн.

Стягнути з Комунального підприємства "Флора-сервіс" (62482, м. Харків, вул. Роганська, 184, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАМ ХАУС" (61030, м. Харків, вул. Греківська, 79, ) 1.827,00 грн. судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 04.09.2015 р.

Суддя ОСОБА_1

/Справа № 922/3919/15/