ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"02" вересня 2015 р.Справа № 922/3722/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання Коваленко М.Ю.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Астракем-Україна", м. Вишневе
до Селянського (фермерського) господарства "Дружба", с. Стара Гнилиця
про стягнення 174023,60
за участю представників сторін:

позивача - не з`явився;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Астракем-Україна" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Селянського (фермерського) господарства "Дружба" з позовною заявою про стягнення 170611,38 грн. за неналежне виконання умов договору постачання № 290313-1 від 29.03.2013 року щодо вчасної оплати поставленого товару.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30 червня 2015 року було прийнято вказану позовну заяву, порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 20 липня 2015 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 16.07.2015 року від представника відповідача надійшла заява (вх. № 28644), в якій відповідач просить суд відкласти розгляд справи, з метою надання часу для підготовки до судового засідання.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.07.2015 року розгляд справи було відкладено на 10.08.2015 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.08.2015 року було задоволено клопотання позивача про продовження строку розгляду справи; задоволені усні клопотання позивача та відповідача про відкладення розгляду справи; розгляд справи відкладено на 26.08.2015 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 25.08.2015 року від представника відповідача надійшов відзив на позов (вх. № 33748), в якому відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що заборгованість відповідача повністю погашена. Також у своєму відзиві відповідач зазначає про те, що для забезпечення виконання поставки відповідачем було укладено договір застави рухомого майна 301-05/13-Х від 29.03.2013 року, предметом якого і був врожай, що визначений у договорі поставки. Крім того, за твердженням відповідача ним не могло бути продано врожай, оскільки згідно п. 4.2.1 договору застави відповідач не мав можливості розпоряджатись даним врожаєм. Отже, відповідач вважає, що курсова різниця, яку вимагає сплатити позивач, виникла в результаті невиконання обов`язку позивача по придбанню у відповідача врожаю гороху і не зняття заборони продажу врожаю за цим договором застави.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.08.2015 року розгляд справи було відкладено на 02.09.2015 року.

Представник позивача в судове засідання 02.09.2015 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судове засідання 02.09.2015 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до п.3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

29.03.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Астракем-Україна" (позивач) та Селянським (фермерським) господарством "Дружба" (відповідач) було укладено договір постачання № 290313-1, у відповідності до умов якого, позивач зобов`язується передати у власність відповідачу на умовах СРТ товари за номенклатурою та в строки відповідно до специфікацій, які є додатками до договору та його невід`ємними частинами, а відповідач зобов`язується прийняти вказаний товар та сплатити за нього визначену договором вартість в строки та в порядку, передбаченому договором.

Відповідно до п. 3.6 договору, відповідач здійснює оплату за придбаний товар згідно умов п. 4 даного договору.

Відповідно до п. 4.2 договору, вартість товару підлягає коригуванню позивачем, якщо з моменту укладання договору до моменту остаточного розрахунку курс на Міжбанку заявлений КБ "Приватбанк" збільшився або зменшився більш як на 2%.

Відповідно до п. 3.4 договору, позивач надає відповідачу необхідний розрахунок коригування вартості товару у випадку, передбаченому п. 4.2 договору.

Відповідно до п. 3.7 договору, відповідач здійснює оплату коригування вартості товару відповідно до розрахунку продавця згідно п. 3.4, 4.2 договору.

На виконання умов вищезазначеного договору, позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 306138,94 грн., що підтверджується специфікацією № 1 від 29.03.2013 року на суму 304181,50 та видатковою накладною № 23 від 08.05.2013 року, а також специфікацією № 2 від 07.06.2013 року на суму 1957,20 грн. та видатковою накладною № 48 від 07.06.2013 року.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач до 20.09.2013 року сплатив лише 169767,92 грн.

20.06.2014 року сторонами було підписано акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2013 року по 20.06.2014 року, відповідно до якого заборгованість відповідача, без урахування корегування курсової різниці становить 136371,02 грн. (а.с. 44).

14.07.2014 року, поза встановленим договором терміном оплати товару, вказаному в п. 4.1, відповідач сплатив 6371,02 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.07.2014 року сторонами було відписано додаткову угоду, відповідно до якої п. 4.1 договору викладено в наступній редакції, а саме: "Покупець здійснює оплату залишку боргу в сумі 130000,00 грн. за договором, яка розраховується згідно п. 2.1 та 4.2 договору не пізніше 30.09.2014 року, за графіком, але не пізніше 30.09.2014 року.

Як стверджує позивач, відповідач, в термін, встановлений додатковою угодою борг не оплатив.

У зв`язку зі збільшенням валютного курсу більше ніж на 2%, на підставі п. 4.2, 3.4 та 3.7 договору, позивачем було зроблено розрахунок коригування вартості несплаченого товару з моменту збільшення валютного курсу більш ніж на 2%.

З матеріалів справи вбачається, що позивач листом від 12.01.2015 року направив на адресу відповідача розрахунок заборгованості станом на 29.12.2014 року.

04.02.2015 року між сторонами було складено акт взаємних розрахунків, у зв`язку зі здійсненням відповідачем оплати в сумі 20000,00 грн.

23.04.2015 року, позивачем було повторно направлено на адресу відповідача розрахунок заборгованості з урахуванням умов договору, викладених в п.п. 3.4, 4.2, 6.2, тобто коригування вартості товару у випадку збільшення остаточного курсу розрахунків, також розрахунок суми пені, у розмірі подвійної ставки НБУ.

Згідно розрахунку позивача, заборгованість відповідача на момент проведення розрахунків 10.04.2013 року складала 306138,94 грн. із розрахунку курсу долара США 8,14 грн., та у валютному еквіваленті складала 37620,76 доларів США. На момент кінцевої сплати вартості товару за договором (04.02.2015 року), виходячи з того, що курс долара до гривні по курсу НБУ збільшився до 17,08 грн. за один долар США, нарахована коригована різниця від несплаченого залишку. Сума коригованої різниці від залишку заборгованості за період проведення розрахунків, з 20.09.2013 року по 04.02.2015 року, склала 145216,10 грн., яка у валютному еквіваленті дорівнює 6984,90 дол. США.

Заперечення відповідача ґрунтуються на тому, що для забезпечення виконання поставки відповідачем було укладено договір застави рухомого майна 301-05/13-Х від 29.03.2013 року, предметом якого і був врожай, що визначений у договорі поставки. Крім того, за твердженням відповідача ним не могло бути продано врожай, оскільки згідно п. 4.2.1 договору застави відповідач не мав можливості розпоряджатись даним врожаєм. Отже, відповідач вважає, що курсова різниця, яку вимагає сплатити позивач, виникла в результаті невиконання обов`язку позивача по придбанню у відповідача врожаю гороху і не зняття заборони продажу врожаю за цим договором застави.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою про порушення провадження у справі від 30.06.2015 року судом було зобов`язано надати позивача обґрунтований розрахунок ціни позову. Крім того, ухвалою суду від 26.08.2015 року було запропоновано позивачу надати докладний та обґрунтований розрахунок ціни позову, окремо за курсовою різницею та пенею.

Проте, в матеріалах справи відсутній даний розрахунок.

В обґрунтування позовних вимог, позивачем надано до суду розрахунок заборгованості та пені, зроблений самостійно.

В даному розрахунку зазначено курс Міжбанку КБ Приватбанк, проте довідки на підтвердження зміни курсу валют, за підписом ПАТ КБ "Приватбанк", позивачем не надано.

Враховуючи те, що позивачем заявлено до стягнення курсову різницю за тривалий період часу, а саме з 10.04.2013 року по 02.04.2015 року, а в матеріалах справи відсутня довідка банку на підтвердження зміни курсу валют, у суду відсутня можливість здійснити перерахунок розрахунку заборгованості та пені самостійно.

За таких обставин суд керується ст. 81 ГПК України. Відповідно п. 5 ст. 81 ГПК України господарський суд залишає позов без розгляду, позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що спір не може бути розглянутий по суті в зв'язку з тим, що позивачем не було виконано вимоги суду і не було надано достатніх доказів по справі, які можуть мати суттєве значення для повного, всебічного та об'єктивного дослідження матеріалів справи та всіх фактичних обставин спору, вважає доцільним залишити позов без розгляду, відповідно до п. 5 ст. 81 ГПК України.

При цьому суд не вбачає можливим ухвалити рішення у справі про відмову в задоволенні позову з таких причин.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції":

П.2.3. Якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

Згідно п.п. 2, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року N 14 "Про судове рішення у цивільній справі" обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. У мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, відсутність у матеріалах даної справи витребуваних судом доказів унеможливлює виконання вимог процесуального закону щодо обґрунтованості судового рішення. При цьому це стосується як позитивного (про задоволення позову) та к і негативного (про відмову в позові) рішення. Недопустимість доказування, котре ґрунтується на припущеннях унеможливлює як стягнення збитків так і відмови в задоволенні цих вимог, адже останнє означатиме підтвердження в судовому порядку припущення про законність дій чи бездіяльності учасників судового процесу, без достатніх на то правових підстав.

За таких обставин, відсутність витребуваних документів та відсутність пояснень представника позивача щодо питань, котрі виникають у суду з приводу обставин справи, унеможливлюють всебічний, повний та об'єктивний розгляд справи. Враховуючи це, суд приходить до висновку про необхідність залишення позову без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись пунктом 5 частини 1 статті 81, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Астракем-Україна" (вх. № 3722/15 від 26.06.2015 року) залишити без розгляду.

Суддя ОСОБА_1