РІШЕННЯ

03 вересня 2015 року Справа № 913/415/15

Провадження №26пд/913/415/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання, м.Старобільськ Луганської області

до Публічне акціонерне товариство Краснодонвугілля, м.Сєвєродонецьк Луганської області

про розгляд розбіжностей, які виникли при укладанні договору про постачання електричної енергії №98 від 01.03.2015

Суддя Масловський С.В.

Секретар судового засідання Антонова І.В.

У засіданні брали участь:

від позивача ОСОБА_1 - провідний юрисконсульт групи правового забезпечення Старобільського району електричних мереж, довіреність № 149 від 08.07.2015;

від відповідача ОСОБА_2 - юрисконсульт першої категорії юридичного відділу, довіреність № 34 від 03.08.2015.

С У Т Ь С П О Р У:

Позивачем заявлено вимогу про розгляд розбіжностей, які виникли при укладанні договору про постачання електричної енергії №98 від 01.03.2015, а саме, виключення з договору про постачання електричної енергії №98 від 01.03.2015 підпункту 2.2.5 пункту 2.5 розділу 2 у редакції протоколу розбіжностей ОСОБА_3 акціонерного товариства Краснодонвугілля.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 08.07.2015 було порушено провадження у справі та розгляд справи призначений на 22.07.2015.

Відповідач запереченням №33/55 від 20.07.2015 просив викласти п.2.2.5 п.2.5 розділу 2 договору в його редакції, оскільки позивач в порушення норм Податкового та Господарського кодексів України не надає відповідачу та не реєструє в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні, складені в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації в порядку, визначеному законодавством; що у разі не реєстрації позивачем податкових накладних протягом 180 календарних днів з дати їх складання, відповідач втрачає право на податковий кредит на вказану суму та понесе збитки на цю суму.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 22.07.2015 розгляд справи відкладений на 19.08.2015.

Заявою №01-31/2/121 від 13.08.2015 про уточнення позовних вимог позивач просив виключити з договору про постачання електричної енергії №98 від 01.03.2015 пп.2.2.5 п.2.5 розділу 2 у редакції протоколу розбіжностей відповідача.

Відповідно до пп.3.11 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції передбачено, що ГПК, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про доповнення або уточнення позовних вимог, або заявлення додаткових позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи обєднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

Вказану заяву суд вважає письмовими пояснення по справі і приймає їх до розгляду.

Запереченням на відзив №01-31/2/128 від 18.08.2015 позивач доводи відповідача відхилив, посилаючись на те, що пропозиція відповідача щодо включення до договору п.2.2.5 у його редакції відноситься виключно до сфери регулювання відносин між платниками податків згідно норм Податкового кодексу України та ніяким чином не відноситься до предмету договору про постачання електричної енергії, який регулює правовідносини постачальника та споживача у сфері електроенергетики.

Відповідач доповненням до заперечення №12/56 від 14.08.2015 зазначив, що він вручив позивачу підписаний договір з протоколом розбіжностей 22.05.2015, а позивач направив відповідачу протокол розбіжностей 18.06.2015, тим самим пропустивши 20 денний термін для узгодження розбіжностей, тому згідно ч.7 ст.181 Господарського кодексу України пропозиції відповідача повинні вважатися прийнятими.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 19.08.2015 розгляд справи відкладений на 03.09.2015.

Позивач поясненням №01-31/2/143 від 02.09.2015 зазначив, що з липня 2014 керівництво товариство територіально знаходиться у м.Старобільськ; що в умовах дій незаконних озброєних угруповань на тимчасово непідконтрольній українській владі території існують ризики неправомірного використання печатки та штампів районів електричних мереж товариства, в.о. генерального директора було прийнято рішення про вилучення з користування печаток та штампів районів електричних мереж товариства з 22.09.2014, а усі документи, на яких вони після 22.09.2014 були проставлені, визнавались недійсними; що підтвердженням відсутності повноважень у особи, яка мала доступ до штампу Краснодонського РЕМ, є відсутність на наданому відповідачем супроводжувальному листі від 21.05.2015 належної відмітки про надійдення (зареєстрування) документа до Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання, а саме реєстраційного індексу позивача відповідно до Інструкції з діловодства в Товаристві з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання та п.5.31 ДСТУ 4163-2003.

Відповідач доповненням до заперечення №12/61 від 31.08.2015 зазначив, що посилання позивача на відсутність підпису на штампі є неспроможним, оскільки його наявність не передбачена регламентуючими документами п.82 Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №1242 від 30.11.2011; що неспроможними відповідно до п.163 зазначеної інструкції є доводи позивача про те, що датою реєстрації документа є дата його реєстрації в Товаристві з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання.

У судовому засіданні 03.09.2015 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання на підставі ліцензії серії АБ №220851 від 20.04.2006 постачає електричну енергію підприємствам та населенню Луганської області.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань) є, зокрема, договір.

Відповідно до ч.3 ст.179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обовязковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обовязком для субєкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обовязковості укладення договору для певних категорій субєктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобовязаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Відповідно до абз.19 ст.1 Закону України Про електроенергетику постачання електричної енергії - господарська діяльність, повязана з наданням електричної енергії споживачеві за допомогою технічних засобів передачі та розподілу електричної енергії на підставі договору.

Загальний порядок укладення договорів встановлений ст.181 Господарського кодексу України та ст.638 Цивільного кодексу України.

Частиною 4 ст.179 Господарського кодексу України передбачено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління субєктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих субєктів, коли ці субєкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Форма типового договору про постачання електричної енергії міститься в додатку №3 до Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України №28 від 31.07.1996.

На підставі викладених приписів законодавства позивач 28.04.2015 направив відповідачеві проект договору про постачання електричної енергії №98 від 01.03.2015, який отриманий останнім за вхідним №2 від 28.04.2015 (а.с.23).

Відповідач вказаний договір підписав з протоколом розбіжностей і 11.06.2015 листом №1/8-331 від 21.05.2015 повернув позивачу (а.с.24).

Розглянувши запропоновані розбіжності, 18.06.2015 позивачем був складений протокол узгодження розбіжностей до договору, який отриманий відповідачем 19.06.2015 за вхідним №4 (а.с.26).

Відповідач в свою чергу протокол узгодження розбіжностей не розглянув і відповіді не надав.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Відносно доводів відповідача про те, що позивачем був пропущений 20-денний термін узгодження розбіжностей, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.7 ст.181 Господарського кодексу України якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обовязковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

ОСОБА_3 акціонерного товариства Краснодонвугілля, на який останній посилається в обґрунтування своїх доводів (а.с.106) містить штамп ТОВ Луганське енергетичне обєднання Краснодонський РЕМ та дату 22.05.2015 та не містить ані підпису, ані прізвища, ані зазначення посадової особи, яка проставила цей штамп Краснодонського РЕМ, а тому суд не може прийняти в якості належного доказу наданий відповідачем лист.

Представник позивача надав до справи копію наказу від 22.09.2014 №605, згідно з яким з 22.09.2014 у підрозділів Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання, у т.ч. Краснодонського РЕМ, були вилучені печатки та штампи у звязку з проведенням АТО на території Луганської області.

У пункті 2 вказаного наказу йдеться про те, що будь-які документи, підписи, довідки тощо, на яких проставлені вищезазначені печатки та штампи після 22.09.2014, вважаються недійсними.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про необґрунтованість доводів відповідача в цій частині.

Відносно посилань відповідача на приписи Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади (далі Інструкція), затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №1242 від 30.11.2011, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1 Інструкції вона встановлює загальні положення щодо функціонування структурних підрозділів з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, вимоги до документування управлінської інформації та організації роботи з документами в установах незалежно від способу фіксації та відтворення інформації, яка міститься в документах, включаючи їх підготовку, реєстрацію, облік і контроль за виконанням.

Оскільки позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання, не відноситься до органів, на яких розповсюджується дія зазначеної Інструкції, тому доводи відповідача в цій частині є необґрунтованими.

Натомність посилання позивача на п.5.31 ДСТУ 4163-2003 Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів, яким передбачено, що відмітка про надійдення (зареєстрування) документа до організації містить такі дані: скорочену назву організації, дату (за потреби годину і хвилину) надійдення документа і реєстраційний індекс документа, які ставляться у правому куті нижнього берега лицьового боку першого аркуша документа, суд приймає до уваги.

За таких обставин суд вважає, що спір за цією позовною заявою має бути вирішений по суті.

Розбіжності між сторонами виникли відносно пп.2.2.5 п.2.5 розділу 2, а саме позивач просить виключити з договору зазначений підпункт, а відповідач просить викласти в наступній редакції: Постачальник зобовязаний з дотриманням вимог чинного законодавства (зокрема, із застосування відтвореного у встановленому порядку цифрового підпису уповноваженої постачальником особи та спеціалізованого програмного забезпечення, що використовується для реєстрації податкових накладних), здійснити реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних:

- податкової накладної на всю суму податкових зобовязань з ПДВ, що виникли в Постачальника протягом 5 (п'яти) календарних днів з моменту виникнення податкових зобовязань з ПДВ

- розрахунку коригування до податкової накладної на всю суму збільшення компенсації вартості електричної енергії протягом 5 (пяти) календарних днів з моменту зазначеного збільшення суми компенсації вартості.

Постачальник зобовязаний протягом 5 (пяти) календарних днів з моменту зменшення суми компенсації вартості електричної енергії скласти та надати Споживачу шляхом, погодженим із Споживачем, розрахунок коригування до податкової накладної на всю суму зазначеного зменшення компенсації вартості.

У разі, якщо внаслідок порушення Постачальником встановлених чинним законодавством та цим Договором вимог до форми, порядку заповнення, надання та/або реєстрації податкової накладної або розрахунку коригування до податкової накладної, Споживач втратить право на включення до податкового кредиту суми податку на додану вартість, зазначеної в податковій накладній, Постачальник зобовязаний відшкодувати Споживачу всі повязані з таким порушенням збитки протягом трьох робочих днів з моменту відправки йому відповідного повідомлення споживачем або в інший термін, узгоджений сторонами.

Дана редакція обґрунтована відповідачем тим, що аналізуючи норми Податкового кодексу України, він дійшов висновку, що податкові накладні, які не зареєстровані в ЄРПН протягом 180 днів з дати їх складання, не можуть бути підставою для формування податкового кредиту; що починаючи з жовтня 2014 року позивач припинив виставляти відповідачеві податкові накладні, тому відповідач був змушений заявляти до податкового кредиту суми ПДВ на підставі заяв про відмову постачальника надати податкову накладну; що за даними відповідача протягом з 1 січня по 30 червня 2015 року позивач не зареєстрував в ЄРПН податкові накладні за договорами, укладеними між сторонами, на загальну суму 10786367 грн 59 коп., у звязку з чим відповідач втратив право на податковий кредит на суму 9835 грн 48 коп., що є збитками відповідача.

Як вже зазначалось, Форма типового договору про постачання електричної енергії міститься в додатку №3 до Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України №28 від 31.07.1996.

Судом проаналізовано зміст договору про постачання електричної енергії №98 від 01.03.2015 і встановлено, що запропонована позивачем редакція в цілому відповідає змісту типового договору.

Зобовязання сторін під час виконання умов договору регламентовані розділом 2, п.2.1 якого визначені як загальні обовязки щодо вирішення сторонами усіх спірних питань, що не обумовлені договором Під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобовязуються керуватися електричною енергією, затвердженими в установленому порядку, так і обовязки постачальника (пп.2.2.1-2.2.4 п.2.2 договору) та обовязки споживача (пп.2.3.1-2.3.23 п.2.3 договору) при користуванні електричною енергією.

Відповідальність сторін договору передбачена розділом 4 договору та передбачає умови як загальної відповідальності сторін за невиконання або неналежне виконання зобовязань за договором у порядку, визначеному чинним законодавством (п.4.1-4.2 договору), так і відповідальність окремо постачальника електричної енергії (п.4.3 договору) та відповідальність споживача (п.4.4 договору).

Запропонована відповідачем умова, що міститься у спірному пп.2.2.5 п.2.5 договору, має на меті унеможливити ймовірні збитки, які можуть бути завдані відповідачеві через недобросовісні дії позивача у звязку з несвоєчасним наданням податкових накладних.

Таким чином, спірна умова, викладена відповідачем у пп. 2.2.5 п.2.5 договору від 01.03.2015 №98, фактично має регулювати відносини у відповідності до норм податкового законодавства України.

Крім того, ця умова жодним чином не передбачена типовим договором, затвердженим Правилами, та не є конкретизацією типового договору.

Суд погоджується з доводами позивача, викладеними у запереченнях на відзив, відносно того, що пропозиція відповідача щодо включення спірної умови до договору відноситься виключно до сфери регулювання відносин між платниками податків згідно з нормами Податкового кодексу України та ніяким чином не відноситься до предмету договору про постачання електроенергії.

Враховуючи викладені приписи законодавства та обставини справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовної вимоги позивача про виключення з договору про постачання електричної енергії №98 від 01.03.2015 пп.2.2.5 п.2.5 розділу 2 у редакції протоколу розбіжностей відповідача та про її задоволення.

Судовий збір покладається на відповідача, згідно ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання до ОСОБА_3 акціонерного товариства Краснодонвугілля задовольнити повністю.

2. Врегулювати спір, що виник між Товариством з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання та ОСОБА_3 акціонерним товариством Краснодонвугілля при укладенні договору про постачання електричної енергії №98 від 01.03.2015, шляхом виключення з договору пп.2.2.5 п.2.5 розділу 2 у редакції протоколу розбіжностей ОСОБА_3 акціонерного товариства Краснодонвугілля.

3. Стягнути з ОСОБА_3 акціонерного товариства Краснодонвугілля, вул.Енергетиків, б.5, м.Сєвєродонецьк Луганської області, ідентифікаційний код 32363486, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання, кв.Гайового, б.35-А, м.Луганськ, ідентифікаційний код 31443937; фактична адреса: вул.Горького, б.12, м.Старобільськ Луганської області, витрати зі сплати судового збору в сумі 1218 грн 00 коп., про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 04.09.2015.

Суддя С.В. Масловський