РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2015Справа №910/16940/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський завод промислового машинобудування"

до Публічного акціонерного товариства "Банк "Морський"

про розірвання кредитного договору

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: Єрмакова К.Ю., Дорошенко О.О.;

від відповідача: Шерегі В.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Миколаївський завод промислового машинобудування" (далі-позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Банк "Морський" (далі-відповідач) про розірвання кредитного договору № 1810812-КЮ від 02.08.2012, додатку №1 до кредитного договору № 1810812-КЮ від 02.08.2012, додаткової угоди №1 від 20.03.2013 до кредитного договору № 1810812-КЮ від 02.08.2012 та додатку №2 від 31.01.2014 до кредитного договору № 1810812-КЮ від 02.08.2012, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Банк "Морський" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Миколаївський завод промислового машинобудування".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у Публічного акціонерного товариства "Банк "Морський" відкликано та анульовано банківську ліцензію та генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій, а також припинено участь відповідача у системі електронних платежів, що унеможливлює подальше виконання позивачем своїх зобов'язань за кредитним договором № 1810812-КЮ від 02.08.2012 перед відповідачем.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.07.2015 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 10.08.2015 за участю представників сторін, яких зобов'язано виконати вимоги суду.

У судовому засіданні 10.08.2015 представник відповідача заявив клопотання про заміну відповідача по справі, зокрема, просив суд замінити Публічне акціонерне товариство "Банк "Морський" на належного відповідача по справі №910/16940/15 про розірвання кредитного договору №1810812-КЮ від 02.08.2012, а саме, на Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКОПІК-Україна», обґрунтовуючи тим, що відповідно до договору відступлення права вимоги від 16.06.2014, Публічне акціонерне товариство "Банк "Морський" відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКОПІК - Україна» прийняло право грошової вимоги за зобов'язаннями, що виникають з кредитного договору № 1810812-КЮ від 02.08.2012, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Банк "Морський" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Миколаївський завод промислового машинобудування".

Суд відклав розгляд клопотання про заміну відповідача у справі на наступне судове засідання.

У судовому засіданні 10.08.2015 оголошувалась перерва до 20.08.2015 у порядку ст.77 ГПК України.

20.08.2015 через загальний відділ діловодства суду від представника позивача надійшли письмові пояснення, у яких Товариство з обмеженою відповідальністю "Миколаївський завод промислового машинобудування" заперечує проти задоволення клопотання про заміну відповідача по справі - Публічного акціонерного товариства "Банк "Морський" на Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКОПІК - Україна», обґрунтовуючи тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Миколаївський завод промислового машинобудування" не отримував жодного повідомлення щодо відступлення права вимоги, ані від Публічного акціонерного товариства "Банк "Морський", ані від Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОПІК - Україна».

Представник відповідача у судовому засіданні 20.08.2015 надав заперечення на позовну заяву, у яких просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог і зазначив, що позивачем не наведено обставин, підтверджуючих порушення співвідношення майнових інтересів сторін спірного кредитного договору, не надано жодного належного та допустимого доказу наявності обставин з якими закон пов'язує можливість розірвання договору на підставі ст. 652 Цивільного кодексу України, при цьому, позов пред'явлено до неналежного відповідача.

Розглянувши подане відповідачем клопотання про заміну відповідача у справі, суд відмовив у його задоволенні.

Розгляд справи відкладався через нез'явлення повноважного представника позивача та неналежне виконання сторонами вимог суду.

У даному судовому засіданні представники позивача підтримали заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 03.09.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

02.08.2012 між Публічним акціонерним товариством "Банк "Морський" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Миколаївський завод промислового машинобудування" укладено Кредитний договір №1810812-КЮ, умовами якого передбачено, що відповідач надає позивачу на умовах даного договору, а позивач зобов'язується прийняти, використовувати, повернути відповідачу грошові кошти, видані у формі відновлювальної відкличної кредитної лінії для ведення фінансової, господарської та іншої статутної діяльності, в тому числі на поповнення оборотних коштів і придбання обладнання, з кредитним лімітом в сумі 1 000 000,00 доларів США і сплатити проценти за користування кредитом в порядку і на умовах, визначених даним договором.

Відповідно до п. 1.4.1 договору, проценти за користування кредитом розраховуються у розмірі 14% річних з дня укладення кредитного договору.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що у зв'язку з анулюванням банківської ліцензії відповідача, окупацією території України, де перебуває відповідач, сталася істотна зміна обставин, що унеможливлює виконання кредитного договору на умовах, які було досягнуто сторонами при його укладенні, а тому на підставі ст. 652 ЦК України позивач звернувся до суду з вимогою розірвати укладений договір.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Як встановлено статтею 188 Господарського кодексу України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Частиною 1 статті 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

В свою чергу, частиною 1-2 статті 652 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Таким чином, законодавство чітко визначає порядок внесення змін до договору, та передбачає, що таке внесення має відбуватися лише за згодою сторін угоди, а у випадку, коли певної згоди не досягнуто, заінтересована сторона вправі звернутися до суду, при умові одночасного існування чотирьох умов.

Судом встановлено, що позивач не звертався до відповідача з пропозицією внести зміни до договору, та відповідно не має відмови відповідача на пропозицію про внесення змін до кредитного договору у зв'язку з істотною зміною обставин.

Тобто, між сторонами не було вчинено необхідного переліку дій, що встановлені законодавством, та які обов'язково мають передувати зверненню до суду заінтересованої сторони з позовом про внесення змін до договору за рішенням суду.

При цьому, суд відзначає, що посилання позивача на постанову Верховного Суду України щодо відсутності обов'язку надсилання іншій стороні пропозиції про розірвання договору, яка викладена у рішенні від 19.09.2011 №3-74гс11, не є коректним, оскільки предметом перегляду у вказаній справі було неоднакове застосування судами статті 651 Цивільного кодексу України, в той час як підставою позову у даній справі є стаття 652 Цивільного кодексу України.

Як вбачається з позовної заяви, позивач обґрунтовує істотну зміну обставин, що унеможливлюють виконання кредитного договору, саме тим, що у Публічного акціонерного товариства "Банк "Морський" відкликано та анульовано банківську ліцензію та генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій, а також припинено участь відповідача у системі електронних платежів.

Разом з тим, позивачем не надано доказів, що виконання договору на існуючих умовах, зокрема щодо сплати кредитних платежів та відсотків за користування, порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Позивач, у відповідності до положень кредитного договору отримував кредитні кошти та використовував їх у своїй підприємницькій діяльності, а відключення банку від системи електронних платежів не позбавляє позивача проводити оплату коштів у будь-яких інших незаборонений спосіб.

Таким чином, відсутні одночасно чотири умови, які визначені статтею 652 ЦК України, за наявності яких можлива істотна зміна обставин та можливість розірвання спірного договору.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого позову та про відсутність підстав для розірвання спірного договору та додаткових угод, відповідно у задоволенні позову суд відмовляє.

Витрати по сплаті судового збору відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 08.09.2015.

Суддя Бондарчук В.В.