КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2015 р. Справа№ 910/17529/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Руденко М.А.

за участю представників:

від позивача - Махинич Я.В., довіреність № 01-7323/08 від 19.05.2015;

від відповідача - представник не прибув;

розглянувши апеляційну скаргу Державної служби України з надзвичайних ситуацій на ухвалу господарського суду міста Києва від 10.07.2015 про повернення позовної заяви у справі № 910/17529/15 за позовом Державної служби України з надзвичайних ситуацій до Громадської організації Українська Рада Миру про стягнення 83 896,07 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державна служба України з надзвичайних ситуацій звернулася до господарського суду міста Києва з позовом до Громадської організації Українська Рада Миру про стягнення 83 896,07 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.06.2015 у справі № 910/17529/15 позовну заяву Державної служби України з надзвичайних ситуацій повернуто на підставі п. п. 4,6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України (несплата судового збору у передбаченому законом розмірі та відсутність опису вкладення у цінний лист).

Позивачем, після усунення вказаних недоліків позовної заяви, було подано її повторно до господарського суду міста Києва.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.07.2015 у справі № 910/17529/15 позовну заяву Державної служби України з надзвичайних ситуацій повернуто на підставі п. 3 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

При прийнятті вищезазначеної ухвали суд виходив з того, що оскільки у позовній заяві не вказано доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, відсутній обгрунтований розрахунок стягуваної суми, наведене є підставою для повернення даного позову без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду міста Києва від 10.07.2015 скасувати, а справу № 910/17529/15 передати на розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку щодо наявності підстав для повернення позовної заяви.

Представник апелянта - позивача у справі в судовому засіданні 02.09.2015 надав пояснення, якими підтримав апеляційну скаргу.

Відповідач не скористався правом на участь свого представника в судовому засіданні, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до пункту 2.6.15. Інструкції з діловодства в господарських судах України на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправлення, підпис працівника, який її здійснив, та може містити відмітку про отримання копії процесуального документа уповноваженим представником адресата.

Дана відмітка є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам та іншим учасникам судового процесу.

Водночас до повноважень господарських судів не віднесено з'ясування фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи. Про це Вищим господарським судом України зазначалося і в інформаційних листах від 02.06.2006 N 01-8/1228 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році" (пункт 4), від 14.08.2007 N 01-8/675 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2007 року" (пункт 15), від 18.03.2008 N 01-8/164 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2007 році" (пункт 23).

У першому з названих листів викладено й правову позицію, згідно з якою примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками "адресат вибув", "адресат відсутній" і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутнім в даному судовому засіданні від відповідача до суду не надійшло.

Слід також зазначити, що явка представників сторін не визнавалася обов'язковою, певних пояснень суд не витребував.

У будь-якому разі відкладення розгляду справи не можливе через сплив 15-ти денного строку, встановленого ч. 2 ст. 102 Господарського процесуального кодексу України для розгляду апеляційних скарг на ухвали господарського суду.

За наведених обставин, апеляційна скарга розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Частиною 5 статті 106 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду скасуванню з наступних підстав.

Предметом спору у даній справі є вимоги Державної служби України з надзвичайних ситуацій до Громадської організації Українська Рада Миру про стягнення заборгованості за комунальні послуги та податку на землю в сумі 83 896,07 грн.

Як вже зазначалось, позивачу вперше було повернуто позовну заяву, у зв'язку зі сплатою ним судового збору у розмірі меншому ніж передбачено законом та відсутністю опису вкладення у цінний лист (п. п. 4,6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України).

Інших підстав повернення позовної заяви Державної служби України з надзвичайних ситуацій в ухвалі господарського суду міста Києва від 25.06.2015 у справі № 910/17529/15 не зазначено.

Позивач, усунувши вказані недоліки, повторно звернувся з позовом до суду.

Позовна заява вдруге була повернута позивачу, проте вже з інших підстав.

Разом з тим, згідно п. 3.7 Постанові Пленуму від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" недопустимим є повернення позовної заяви з підстав, які мали місце й при первісному зверненні з позовом, але не були встановлені й зазначені судом як підстави для повернення первісно поданої позовної заяви.

Отже, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про повернення позовної з підстав, які не були ним зазначені при первісному поверненні.

Крім цього, оскаржувана ухвала є також необґрунтованою і з інших підстав.

Відповідно до п. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо, у позовній заяві не вказано обставин, на яких грунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обгрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначив про відсутність доказів, які б підтверджували наявність заявленої до стягнення заборгованості.

Разом з тим, позивачем було додано до позовної заяви, договори, документи, що підтверджують отримання комунальних послуг відповідачем, претензії, та інш.

Навіть відсутність документів, які підтверджують заборгованість відповідача, не є підставою для повернення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя при підготовці справи до розгляду може зобов'язати сторони, інші підприємства, установи, організації, державні та інші органи, їх посадових осіб виконати певні дії (звірити розрахунки, провести огляд доказів у місці їх знаходження тощо); витребувати від них документи, відомості, висновки, необхідні для вирішення спору.

Також, за приписами ст. 38 Господарського процесуального кодексу України у разі, якщо подані сторонами докази є недостатніми, господарський суд зобов'язаний витребувати від підприємств та організацій незалежно від їх участі у справі документи і матеріали, необхідні для вирішення спору.

Отже, якщо у позовній заяві є посилання на докази, що підтверджують викладені обставини, але самі докази до позовної заяви не додані, така заява не може бути повернена з посиланням на ст. 63 Господарського процесуального кодексу України. У цьому випадку суддя в процесі підготовки справи до розгляду ухвалою витребовує необхідні докази від сторін, а у разі необхідності і у інших осіб.

Наведена позиція викладена у п. 3.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 № 18.

Крім цього, у п. 3.3 даної постанови також зазначено, що суд не вправі повернути позовну заяву на підставі пункту 3 частини першої статті 63 Господарського процесуального кодексу України з мотиву неподання документів, що є доказами, або подання не засвідчених належним чином копій документів, оскільки позивач може їх подавати до закінчення розгляду справи.

З огляду на викладене, наведені обставини не можуть бути підставою для повернення позовної заяви.

Отже, у випадку неподання позивачем певних доказів суд мав їх витребувати від сторін або інших осіб.

Судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали наведеного не було враховано.

Крім цього, суд першої інстанції, зазначаючи в ухвалі про відсутність розрахунку суми заборгованості, не прийняв відповідний розрахунок позивача, оскільки, у суду виникли сумніви щодо наявності повноважень у особи, якою було його підписано.

Разом з тим, чинним господарсько-процесуальним законодавством не передбачено обов'язкового підписання розрахунку суми заборгованості, тому відповідно підстав не приймати зазначений документ через його підписання не уповноваженою особою у місцевого господарського суду не було.

У даному випадку, оскільки особою, якою було підписано позовну заяву, надано належні докази на підтвердження своїх повноважень, а зазначений розрахунок є додатком до позову, висновок суду щодо неприйняття розрахунку є необґрунтованим.

Слід також зазначити, що наведений розрахунок містить як визначення сум боргу, так і періоди, за які виникла дана заборгованість.

Отже, висновок суду про не зазначення позивачем сум комунальних послуг та податку на землю, які не були оплачені відповідачем, а також не визначення періоду заборгованості є неправильним.

Так, місцевий господарський суд вдався до суто формального тлумачення пункту 3 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України та дійшов безпідставного висновку про наявність процесуальних підстав для повернення позовної заяви без розгляду, чим всупереч приписам статті 19 Конституції України, обмежив позивача у здійсненні прав, передбачених частиною 3 статті 129 Конституції України.

З урахуванням викладеного, оскаржувана ухвала не може бути визнана законною та обґрунтованою, оскільки застосування в даному випадку місцевим господарським судом пункту 3 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України є неправомірним.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов необґрунтованих висновків про наявність підстав для повернення позовної заяви Державної служби України з надзвичайних ситуацій без розгляду на підставі пункту 3 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 7 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Тому, ухвала господарського суду першої інстанції підлягає скасуванню та відповідно справа № 910/17529/15 - передачі на розгляд до господарського суду.

Пунктом 10 частини 2 статті 105 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у постанові в разі скасування чи зміни рішення повинно бути зазначено, зокрема, про новий розподіл судових витрат.

Відповідно до Закону України "Про судовий збір" позивачем за подання до суду апеляційної скарги було сплачено судовий збір у сумі 609 грн. 00 коп.

Згідно ч. 1, ч. 3, ч. 4 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує судовий збір за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 4.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині сьомій статті 106 Господарського процесуального кодексу України або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу з числа зазначених у частині четвертій статті 111-13 ГПК з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідних апеляційної та/або касаційної скарг, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, під час розподілу судових витрат після розгляду даної справи по суті суд першої інстанції повинен вирішити питання щодо розподілу судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги з урахуванням вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної служби України з надзвичайних ситуацій на ухвалу господарського суду міста Києва від 10.07.2015 про повернення позовної заяви у справі № 910/17529/15 задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 10.07.2015 у справі № 910/17529/15 скасувати.

3. Справу № 910/17529/15 передати на розгляд до господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку та строки.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Дідиченко

М.А. Руденко