ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2015 року Справа № 904/8202/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Крутовських В.І. - доповідач,

суддів: Березкіна О.В., Широбокова Л.П.

при секретарі судового засідання Однорог О.В.

Представники сторін:

від відповідача-1: Щербина Є.Є., довіреність №б/н від 03.08.2015 року, представник

Представники позивача та відповідача-2 у судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2014 року у справі №904/8202/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг", м. Дніпропетровськ

до Відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест", м. Дружківка, Донецька область

Відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Армада ЛТД", м. Підгороднє, Дніпропетровський район, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу в сумі 1 209 080 грн. 37 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2014 року у справі №904/8202/14 (судя Красота О.І.) прийнято відмову Товариства з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг" від позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Армада ЛТД". В частині позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Армада ЛТД" провадження у справі - припинено. Позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг" 812 640 грн. 33 коп. - основного боргу, 292 550 грн. 52 коп. - штрафу, 29 873 грн. 41 коп. - 3% річних, 162 537 грн. 62 коп. - інфляційних втрат, 25 952 грн. 16 коп. - судового збору.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест" звернулося до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищезазначене рішення і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг". Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест" понесені витрати на оплату судового збору.

Скаржник не погоджується з мотивами та доказами по справі як Позивача, так і з рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2014 року, вважає його таким, що підлягає скасуванню. З метою недопущення загрози життю та здоров'ю працівників Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест" або вчинення інших посягань на життя чи здоров'я людей, Товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест" було видано наказ від 30.04.2014 року про тимчасове зупинення діяльності до усунення обставин, що перешкоджають здійсненню діяльності підприємства, оскільки підприємство знаходилось в зоні проведення антитерористичної операції, а саме: 86430, Донецька область, м. Єнакієве, проспект Леніна, 132/17. З огляду на те, що Укрпошта в зоні антитерористичної операції припинила своє функціонування, жодної ухвали про призначення справи до розгляду на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест" не надійшло.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що він не погоджується з обставинами, викладеними Відповідачем у апеляційній скарзі, вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим. В обґрунтування своїх доводів апелянт посилається на правову позицію Верховного суду України, наведену у постановах від 29.10.2013 року у справі №7/5005/2240/2012 та від 01.10.2013 року у справі №11/5005/2290/2012.

Правова позиція, наведена у вищезазначених постановах Верховного суду України, ґрунтується на наступних обов'язкових умовах правовідносин сторін у справі: наявність укладеного договору фінансового лізингу; перехід права власності на предмет лізингу за договором фінансового лізингу до лізингоодержувача; розірвання договору фінансового лізингу лізингодавцем; повернення предмета лізингу від лізингоодержувача до лізингодавця.

Однак, правовідносини сторін у справі, що розглядається, відрізняються від правовідносин сторін у вищезазначених постановах Верховного суду України. Ключовими відмінностями, в даному випадку, є відсутність переходу права власності за Договором до лізингоодержувача та не повернення предмета лізингу від лізингоодержувача до лізингодавця.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.04.2015 року у справі №904/8202/14 прийнято та призначено апеляційну скаргу до розгляду колегією суддів у складі: головуючий суддя - Крутовських В.І., судді: Дмитренко Г.К., Прокопенко А.Є..

Розпорядженням секретаря судової палати Кузнецової І.Л. від 13.05.2015 року №460, у зв'язку з перебуванням у відпустці суддів Дмитренко Г.К., Прокопенко А.Є. - членів колегії суддів, справа передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Крутовських В.І. (доповідач), судді: Березкіна О.В., Дармін М.О..

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.05.2015 року справу №904/8202/14 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя: Крутовських В.І., судді: Березкіна О.В., Дармін М.О..

14.05.2015 року на адресу суду надійшло клопотання від Відповідача-1 про перенесення розгляду справи на іншу дату.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.05.2015 року відкладено розгляд справи на 28.05.2015 року.

19.05.2015 року на адресу Дніпропетровського апеляційного господарського суду надійшла постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа від 08.05.2015 року, винесену у ході виконання виконавчого документа: наказ №904/8202/14 від 05.01.2015 року, що видав господарський суд Дніпропетровської області.

Розпорядженням секретаря судової палати Кузнецової І.Л. від 27.05.2015 року, у зв'язку з виходом на роботу суддів Дмитренко Г.К., Прокопенко А.Є. - членів колегії суддів, справа передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Крутовських В.І. (доповідач), судді: Дмитренко Г.К., Прокопенко А.Є..

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.05.2015 року прийнято справу №904/8202/14 до свого провадження колегією суддів у складі: головуючого судді: Крутовських В.І., суддів: Дмитренко Г.К., Прокопенко А.Є..

28.05.2015 року на адресу Дніпропетровського апеляційного господарського суду надійшли клопотання від Відповідача - 1 про відкладення розгляду справи та про залучення у справі другого Відповідача.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.05.2015 відкладено розгляд справи на 16.07.2015 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.07.2015 року продовжено строк розгляду спору до 12.08.2015 року та відкладено розгляд справи на 04.08.2015 року.

16.07.2015 року на адресу суду надійшло клопотання від представника Позивача.

Розпорядженням секретаря судової палати Кузнецової І.Л. від 31.07.2015 року, у зв'язку з відпусткою судді Прокопенко А.Є. - члена колегії суддів, справа передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Крутовських В.І. (доповідач), судді: Дмитренко Г.К., Широбокова Л.П..

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.08.2015 року прийнято справу №904/8202/14 до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Крутовських В.І., судді - Дмитренко Г.К., Широбокова Л.П..

На адресу суду 04.08.2015 року надійшло пояснення від Відповідача-1.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.08.2015 року відкладено розгляд справи на 25.08.2015 року.

Розпорядженням секретаря судової палати Кузнецової І.Л. від 21.08.2015 року, у зв'язку з відпусткою судді Дмитренко Г.К. - члена колегії суддів, справа передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Крутовських В.І. (доповідач), судді: Березкіна О.В., Широбокова Л.П..

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25.08.2015 року прийнято справу №904/8202/14 до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Крутовських В.І., судді - Березкіна О.В., Широбокова Л.П..

На адресу Дніпропетровського апеляційного господарського суду 25.08.2005 року надійшло клопотання про відкладення від представника Позивача.

25.08.2015 року на адресу суду надійшло:

- доповнення до відзиву на апеляційну скаргу від представника Позивача;

- доповнення до пояснень від Відповідача-1.

У судове засідання 25.08.2015 року представники Позивача та Відповідача-2 не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, відповідно до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України 20.02.2013 року №28.

У судовому засіданні 25.07.2015 року було оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Відповідача-1, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, приймаючи до уваги наступне.

15.08.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг" (далі - Лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест" (далі - Лізингоодержувач) був укладений Договір фінансового лізингу №52ФЛ-12 (далі - Договір лізингу) (а.с. 12, том 1), відповідно до пункту 1.1 якого Лізингодавець передає на умовах фінансового лізингу у платне користування предмет лізингу, а Лізингоодержувач приймає предмет лізингу та зобов'язується сплачувати лізингові платежі на умовах Договору лізингу. Найменування, марка, Модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість майна на момент укладенні Договору лізингу наведені в Додатку №1 "Специфікація".

Строк користування Лізингоодержувачем предметом лізингу починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі предмета лізингу та не може бути менше одного року (пункт 1.2 Договору лізингу).

Відповідно до пункту 2.2 Договору лізингу, його ціна становить гривневий еквівалент вартості майна у Євро, виходячи з розрахунку, наведеного у пункті 2.2.2 Договору лізингу.

Пунктом 2.2 Договору лізингу передбачено, що його ціна становить гривневий еквівалент 214 500,00 Євро, що розраховується із суми в гривнях за курсом продажу Євро, встановленим у міжбанківській інформаційній системі "УкрДілінг", сформованим на 16:00 за Київським часом на дату, що передує даті укладення Договору лізингу, та становить 2 143 133 грн. 85 коп., у тому числі ПДВ. Ціна Договору підлягає перерахунку за міжбанківським курсом на дату, що передує даті підписання акту приймання-передачі майна, відповідно до умов пункту 2.2.2 Договору лізингу.

Пунктом 2.3 Договору лізингу передбачено, що за надання предмету лізингу у фінансовий лізинг, Лізингоодержувач сплачує Лізингодавцю одноразову комісію, яка є першим лізинговим платежем, в розмірі 1 відсоток від ціни Договору лізингу. Комісія сплачується Лізингоодержувачем на поточний рахунок Лізингодавця в національній валюті за міжбанківським курсом на дату, що передує даті фактичної оплати у строк до 21.08.2012 року.

Пунктом 3.1 Договору лізингу сторони погодили, що усі платежі за Договором лізингу Лізингоодержувач зобов'язаний здійснювати в національній валюті України (гривнях) відповідно до умов Договору лізингу та Додатку №2 "Графік внесення лізингових платежів" до Договору лізингу шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Лізингодавця, вказаний у Договорі лізингу.

Відповідно до пункту 3.2. Договору лізингу - авансовий платіж Лізингоодержувача в рахунок оплати майна складає 30% від ціни Договору лізингу та складає 64 350,00 Євро, та підлягає сплаті в термін до 21.08.2012 року. Сума авансового платежу у гривнях обчислюється виходячи з міжбанківського курсу фактичної оплати.

Пункт 3.3 Договору лізингу передбачає, що розмір, склад, терміни сплати лізингових платежів встановлюються в графіку. Сума чергового лізингового платежу є гривневим еквівалентом відповідної суми (в Євро), зазначеної в графіку, виходячи з міжбанківського курсу на дату, що передує даті сплати Лізингоодержувачем чергового Лізингового платежу, зазначеного в графіку. Такий порядок застосовується до усіх лізингових платежів та будь-яких інших сум, які підлягають сплаті або залишаються несплаченими, згідно з Договором лізингу.

Пунктом 3.4 Договору лізингу встановлено, що лізингові платежі складаються з:

- 3.4.1. Суми, яка відшкодовує частину вартості майна, яка є гривневим еквівалентом суми, визначеної в графіку, помноженої на фіксований міжбанківський курс акту приймання-передач;

- 3.4.2. Комісії за користування, що розраховується як різниця суми лізингового платежу та суми, яка компенсує частину вартості майна, яка не може бути меншою за 1 гривню.

Передача Лізингодавцем і прийом Лізингоодержувачем майна в лізинг здійснюється на підставі акту приймання-передачі майна за адресою, визначеною Лізингоодержувачем у відповідному листі-повідомленні, направленому Лізингодавцю. Строк поставки: 7 (сім) робочих днів з моменту отримання Лізингодавцем листа-повідомлення. У випадку неотримання Лізингодавцем вказаного листа-повідомлення впродовж 45 календарних днів з моменту укладення цього Договору. Сторони вважають строк поставки таким, що настав. При цьому, Лізингодавець здійснює поставку предмета лізингу за юридичною адресою Лізингоодержувача, вказаною у Договорі, надіславши Лізингоодержувачу відповідне письмове повідомлення, а Лізингоодержувач не має права відмовитися від приймання предмета лізингу та підписання акту приймання-передачі. Майно вважається переданим Лізингоодержувачу з дати підписання акта приймання-передачі майна (пункт 4.2 Договору лізингу). Пунктом 11.1 Договору лізингу встановлено, що його строк з 15.08.2012 року по 20.09.2013 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами всіх зобов'язань за Договором лізингу. Зазначений строк може бути змінений відповідно до умов Договору лізингу.

В Додатку №1 до Договору лізингу (Специфікації майна) сторони погодили найменування майна, дані технічного паспорту та його вартість, а саме: Бульдозер Liebherr PR734, Сер. №VAUZ0724JZT010167, 2008 р.в., 214 500,00 Євро з ПДВ. (а.с. 15, том. 1).

Додатком №2 до Договору лізингу сторони погодили графік внесення лізингових платежів на період дії Договору лізингу, а саме з 20.09.2012 року по 20.09.2013 року. (а.с.16, том 1).

Відповідно до Акту приймання-передачі (Додаток №3 до Договору лізингу) Позивач передав, а Відповідач-1 прийняв предмет лізингу (а.с. 17, том. 1), найменування, дані технічного паспорту та вартість якого наведені в специфікації майна.

Відповідачем-1 було порушено своє зобов'язання зі сплати лізингових платежів та комісії, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 812 640 грн. 33 коп..

03.04.2014 року Позивач направив на адресу Відповідача-1 повідомлення про розірвання договору з вимогами сплати заборгованості по лізинговим платежам та повернення майна, яке Відповідач-1 отримав 11.04.2014 року (а.с.18-20, том 1).

Відповідач-1 відповіді на повідомлення та доказів сплати належних до сплати лізингових платежів та додаткових нарахувань не наддав.

Частинами 1, 2 статті 193 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів (частина 1 статті 292 Господарського кодексу України).

Частиною 3 статті 292 Господарського кодексу України передбачено, що об'єктом лізингу може бути нерухоме і рухоме майно, призначене для використання як основні фонди, не заборонене законом до вільного обігу на ринку і щодо якого немає обмежень про передачу його в лізинг.

Частина 2 статті 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачає, що за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Частиною 1 статті 806 Цивільного кодексу України визначено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів (частина 2 статті 7 Закону України "Про фінансовий лізинг").

Згідно частини 3 статті 7 Закону України "Про фінансовий лізинг", відмова від договору лізингу є вчиненою з моменту, коли інша сторона довідалася або могла довідатися про таку відмову.

Приписами частини 1 статті 10 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що лізингодавець має право інвестувати на придбання предмета лізингу як власні, так і залучені та позичкові кошти; здійснювати перевірки дотримання лізингоодержувачем умов користування предметом лізингу та його утримання; відмовитися від договору лізингу у випадках, передбачених договором лізингу або законом; вимагати розірвання договору та повернення предмета лізингу у передбачених законом та договором випадках; стягувати з лізингоодержувача прострочену заборгованість у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; вимагати від лізингоодержувача відшкодування збитків відповідно до закону та договору; вимагати повернення предмета лізингу та виконання грошових зобов'язань за договором сублізингу безпосередньо йому в разі невиконання чи прострочення виконання грошових зобов'язань лізингоодержувачем за договором лізингу.

Стаття 16 Закону України "Про фінансовий лізинг", сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Частиною 2 статті 806 Цивільного кодексу України встановлено, що до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Частина 1 статті 807 Цивільного кодексу України - предметом договору лізингу може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками, віднесена відповідно до законодавства до основних фондів.

Статтею 762 Цивільного кодексу України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. А пунктом 3 цієї ж статті унормовано, що договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном.

Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (частина 3 статті 6 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Стаття 524 Цивільного кодексу України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

За статтею 533 Цивільного кодексу України, грошове зобов'язання має бути виконане в гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено еквівалент в іноземній валюті, сума що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок не встановлений договором або законом, чи іншим нормативно-правовим актом.

Частиною 2 статті 198 Господарського кодексу України передбачено, що грошові зобов'язання учасників господарських відносин повинні бути виражені і підлягають оплаті у гривнях. Грошові зобов'язання можуть бути виражені в іноземній валюті лише у випадках, якщо суб'єкти господарювання мають право проводити розрахунки між собою в іноземній валюті відповідно до законодавства. Виконання зобов'язань, виражених в іноземній валюті, здійснюється відповідно до закону.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Армада ЛТД" і Товариством з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг" 15.08.2012 року був укладений Договір поруки, згідно з яким Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Армада ЛТД" зобов'язалось відповідати перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг" за виконання зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест" по Договору фінансового лізингу №52Фл-12 від 15.08.2012 року, укладеному між Позивачем та Відповідачем-1.

Згідно пункту 2.1 вказаного Договору Поручитель відповідає перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг" за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест" за основним Договором по оплаті лізингових платежів на суму 10 000,00 грн..

Товариством з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг" 20.11.2014 року звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з заявою про відмову від позовних вимог про стягнення грошових коштів відповідно другого Відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Армада ЛТД" та проханням до суду припинити провадження у справі в цій частині на підставі пункту 4 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд Дніпропетровської області при винесенні рішення прийняв відмову Товариства з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг" від позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Армада ЛТД" та припинив провадження у справі в частині позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Армада ЛТД", повністю стягнув суму лізингових платежів, штрафа, річних і інфляційних втрат з Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест".

Пункт 4 статті 80 Господарського процесуального кодексу України передбачає можливість відмови Позивача від позову і прийняття відмови господарським судом.

По даній справі Позивач звільнив Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Армада ЛТД" від відповідальності без будь-яких обґрунтувань і відніс його позовну суму на Відповідача-1 (не зменшуючи суму позову), тому колегія апеляційного суду вважає, що в даній частині рішення господарського суду підлягає скасуванню.

Відповідач-2 повинен нести солідарну відповідальність з Відповідачем-1 в частині стягнення 10 000,00 грн. на підставі Договору поруки, укладеному між Позивачем і Відповідачем-2 від 15.08.2012 року.

Позивач правомірно вказує на невиконання Відповідачем-1 зобов'язань за Договором лізингу зі сплати лізингових платежів, які підлягають до стягнення у сумі 812 640,33 грн. з огляду на відсутність доказів виконання вказаного зобов'язання.

У зв'язку з невиконанням Відповідачем-1 взятих на себе за Договором лізингу зобов'язань зі сплати лізингових платежів Позивач розрахував штраф, 3% річних та інфляційні втрати.

Частиною 1 статті 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пунктом 8.1 Договору лізингу передбачено, що у випаду, якщо Лізингоодержувач порушить строк оплати будь-якого Лізингового платежу, кий встановлений в графіку, Лізингоодержувач сплачує Лізингодавцю штраф у розмірі 0,2% від суми простроченого Лізингового платежу за кожен випадок порушення строків оплати Лізингового платежу. Кожним випадком порушення Лізингоодержувачем строків оплати Лізингового платежу є, зокрема, кожен день прострочення оплати лізингового платежу.

Перерахувавши розрахунок штрафу, який надав Позивач колегія суддів дійшла до висновку, що він є не вірний і до стягнення підлягає штраф у сумі 287550,52 грн..

Стаття 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити борг з врахуванням встановлених індексів інфляції, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Перерахувавши розрахунок 3% річних, який надав Позивач колегія суддів дійшла до висновку, що він є завищеним та підлягає до стягнення у сумі 29275,25 грн..

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест" 15.08.2012 року було укладено Договір фінансового лізингу №52 ФЛ-12 відповідно до якого сторони встановили, що предмет визначений в євро, виходячи з гривневого еквівалента (214 500 євро на час оформлення Договору склало - 2143133 грн. 85 коп.). У графіку внесення лізингових плат сторони також визначили їх розмір, виходячи із суми в євро в перерозрахунку на гривневий еквівалент.

Крім того, сторони в пунктах 3.3 та 3.3.1 Договору обумовили, що розмір, склад, терміни сплати Лізингових платежів встановлюються в Графіку. Сума чергового Лізингового платежу є гривневим еквівалентом відповідної суми (в Євро), зазначеної в Графіку, виходячи з міжбанківського курсу на дату, що передує даті сплати Лізингоодержувачем чергового Лізингового Платежу, зазначеного в Графіку (надалі - міжбанківський курс Графіку). Такий порядок застосовується до усіх Лізингових платежів та будь-яких інших сум, які підлягають сплаті або залишаються несплаченими, згідно з Договором. У випадку, якщо Лізингоодержувач здійснить оплату Лізингового платежу після строку його оплати, вказаного в Графіку, і на дату фактичної оплати Лізингового платежу міжбанківський курс фактичної оплати Лізингового платежу буде більшим, ніж міжбанківський курс Графіку, Лізингоодержувач зобов'язаний здійснити оплату такого Лізингового платежу, виходячи з міжбанківського курсу фактичної оплати.

З урахуванням викладеного, оскільки розрахунок заборгованості вироблявся між сторонами з урахуванням міжбанківського курсу євро, у Позивача відсутня підстава для стягнення інфляції, так як перерахунок євро по міжбанківському курсу компенсує Позивачу інфляційні втрати.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано задовольнив вимоги Позивача в частині інфляційних втрат.

Суддею першої інстанції неправомірно прийнято відмову Товариства з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг" від позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Армада ЛТД" так, як відповідно до частини 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України Позивач не відмовлявся від позовних вимог, а тільки намагається звільнити Відповідача-2 від плати по Договору поруки, тому заява не підлягає задоволенню.

Згідно зі статтею 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З вищевикладеного вбачається, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі відносяться на Позивача та Відповідача-1 пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2014 року у справі №904/8202/14 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2014 року у справі №904/8202/14 скасувати частково.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест", м. Дружківка і Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Армада ЛТД", м. Підгороднє на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг", м. Дніпропетровськ - 10 000,00 грн..

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест", м. Дружківка на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг", м. Дніпропетровськ - 802 640,33 грн. лізингові плати, 287550,52 грн. штрафу, 29275,25 грн. річних, 22 589,42 грн. судовий збір за розгляд позовної заяви.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг", м. Дніпропетровськ на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест", м. Дружківка судовий збір за розгляд апеляційної скарги у сумі 913,50 грн..

У відповідності статті 122 Господарського процесуального кодексу України припинити виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 05.01.2015 року у справі №904/8202/14, який виданий на виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2014 року.

Видачу наказу доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцятиденного строку з дати її прийняття.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 31.08.2015 року.

Головуючий суддя В.І. Крутовських

Суддя О.В. Березкіна

Суддя Л.П. Широбокова