ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.09.2015 Справа № 905/1147/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Левшиної Я.О., при секретарі судового засідання Рильцовій Є.Ю., розглянувши матеріали

за позовною заявою: ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ БАНК», м. Дніпропетровськ

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Маріуполь, Донецька область

про стягнення заборгованості за договором №Б/Н від 19.02.2013р. в розмірі 88772,44грн. (49000,00грн заборгованість з кредитом, 24978,88грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 11706,56грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 3087,00грн - заборгованість по комісії за користування кредитом)

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 (довіреність №3052-К-О);

від відповідача: не зявився

Відповідно до вимог ст.ст.4-4, 81 ГПК України судовий розгляд здійснювався з фіксацією у протоколі судового засідання.

У судовому засіданні 02.09.2015р. суд виходив до нарадчої кімнати для прийняття рішення.

СУТЬ СПРАВИ:

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АКЦЕНТ БАНК», м. Дніпропетровськ звернулось до господарського суду Донецької області із позовом до Фізичої особи-підприємця ОСОБА_1, м. Маріуполь, Донецька область про стягнення заборгованості за договором №Б/Н від 19.02.2013р. в розмірі 88772,44грн. (49000,00грн заборгованість з кредитом, 24978,88грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 11706,56грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 3087,00грн - заборгованість по комісії за користування кредитом)

Відповідно до довідки про автоматичний розподіл справ між суддями, позовну заяву призначено до розгляду судді Левшиній Я.О.

Господарський суд Донецької області ухвалою від 29.07.2015 року згідно приписів ч.1 ст. 64 Господарського процесуального кодексу України порушив провадження у справі № 905/1147/15.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на невиконання відповідачем зобов'язань за договором №Б/Н від 19.02.2013р. з повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування ними та комісійної винагороди, у звязку з чим нараховує до стягнення штрафні санкції.

Нормативно позивач обґрунтовує свої вимоги, посилаючись на ст. ст. 526, 527, 530, 610 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 1, 15, 49, 54-57, 64 Господарського процесуального кодексу України.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав (у копіях): заявку про отримання процесуальних документів в електронному вигляді від 10.06.2015р.; акт звірки заборгованості за кредитним договором №Б/Н від 19.02.2013р.; довіреність №277-О від 11.11.2013р. на представника позивача; довідку з ЄДРПОУ стосовно статусу та місцезнаходження позивача; свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи підприємця ОСОБА_1 №313106; свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ БАНК»; банківську ліцензію №16 від 09.10.2009р.; довіреність №986 від 25.12.2012р. на представництво інтересів позивача ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИМ БАНКОМ «ПРИВАТБАНК; дозвіл №16-3 на право здійснення операцій, визначених п.п. 1-4 ч. 2, 4 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» з додатком; Статут ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ БАНК»; заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 19.02.2013р.; витяг із «Умов та правил надання банківських послуг»; витяг із «Тарифів Банку»; довідку про розміри встановлених кредитних лімітів №08.7.0.0.0/04 від 10.06.2015р.; розрахунок заборгованості за договором №Б/Н від 19.02.2013р.; банківську виписку по рахунку № 8304 з 04.03.2014р. по 06.03.2015р.; претензію №30219А32МS024 від 09.02.2015р.

Під час розгляду справи позивачем були надані додаткові документи для долучення до матеріалів справи, а саме: заява про долучення документів до матеріалів справи б/н б/д; банківську виписку по рахунку №5713 з 19.02.2013р. по 12.08.2015р.; банківську виписку по рахунку №5591 з 19.02.2013р. по 12.08.2015р.; пояснення б/н б/д стосовно періодів нарахування заборгованості за кредитом, заборгованості за відсотками за користування кредитом, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, заборгованості по комісії за користування кредитом; меморіальні ордери: №0XR5 від 21.06.2013р. на суму 18500,00грн., №0IUH від 18.07.2013р. на суму 2000,00грн., №4ЕРВ від 16.10.2013р. на суму 28500,00грн.; витяг з ЄДРПОУ стосовно статусу та місця проживання відповідача; банківська виписка по рахунку №8304 з 19.02.2013р. по 12.08.2015р.

Відповідач у судові засідання без пояснення причин не з'являвся, своєї позиції до відома суду не довів та не надав витребуваних документів.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії за електронним запитом №20984162 від 06.08.2015р., відповідач зареєстрований за адресою, вказаною у позовній заяві, а саме: 87520, Донецька область, м. Маріуполь, Іллічівський район, провулок Ключовий, 41(а.с. 63-64).

Відповідно до п. 3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011р. особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Суд вважає за можливе розглянути спір в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а відсутність належним чином повідомленого відповідача та ненадання ним певних документів у світлі приписів ст.ст. 4-3, 22, 33 та 77 цього Кодексу істотним чином не впливають на таку кваліфікацію і не можуть вважатися належною підставою для подальшого відкладання розгляду справи.

Відповідачу було надано достатньо часу для формування і доведення до відома суду своєї позиції по суті заявлених вимог з наданням підтверджуючих доказів (у разі наявності), а встановлення правової визначеності довкола заявлених вимог не може перебувати у залежності від бажання відповідача здійснювати свої процесуальні права.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

19.02.2013р. між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - клієнт) та ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «АКЦЕНТ БАНК» було підписано заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, за змістом яких клієнт просить банк відкрити поточний та картковий рахунки.

З підписанням вищевказаної заяви клієнт погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг (знаходяться на сайті банку www.pb.ua), Тарифами банку, які разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування. Своїм підписом клієнт приєднався та зобовязався виконувати умови, викладені в Умовах і правилах надання банківських послуг, ОСОБА_3 договорі банківського обслуговування в цілому.

Відповідно до п.3.11.1.5 Умов обслуговування кредитних лімітів на поточних рахунках корпоративних клієнтів, викладених в п.3.11 Умов та правил надання банківських послуг, кредитний ліміт є сумою грошових коштів, в межах якої банк здійснює оплату розрахункових документів клієнта понад залишок грошових коштів на його поточному рахунку. За змістом п.п.3.11.1.1, 3.11.1.3, кредитний ліміт на поточний рахунок (далі - кредит) надається на поповнення обігових коштів та здійснення поточних платежів клієнта в межах кредитного ліміту в обмін на зобов'язання клієнта з повернення кредиту, сплати відсотків та винагороди.

Проведення платежів клієнта в порядку обслуговування кредитного ліміту провадиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до Умов та Правил надання банківських послуг, зокрема, в формі заяви про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів та відбитку печатки (п.3.11.1.8).

Пунктом 3.11.2.2 визначений перелік обов'язків клієнта, серед яких - сплатити відсотки за весь час фактичного користування кредитом (п.п.3.11.2.2.2), здійснювати погашення кредиту, отриманого в межах встановленого ліміту, не пізніше строку завершення періоду безперервного користування кредитом - період часу не більше 35 днів, протягом якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку (п.п.3.11.2.2.3, 3.11.1.11).

За змістом п.3.11.2.2.8, клієнт доручає банку списувати грошові кошти з усіх своїх поточних рахунків, відкритих як на момент початку обслуговування банком ліміту клієнта, так і відкритих після цього, в валюті кредиту для виконання зобов'язань з погашення кредиту та відсотків за його використання.

Відповідно до підпункту 4 п.3.11.2.1.4 за рахунок грошових коштів, які надійшли на поточний рахунок клієнта, в першу чергу здійснюється погашення заборгованості за відсотками, розрахованими відповідно до п.п.3.11.4.1, 3.11.4.2, згідно з якими за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт сплачує банку відсотки, виходячи з відсоткової ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована ставка).

Порядок розрахунку відсотків встановлений п.п.3.11.4.1.1-3.11.4.2 Умов обслуговування кредитних лімітів на поточних рахунках корпоративних клієнтів. Так, за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнуління дебетового сальдо в одну з дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця (період, в який дебетове сальдо підлягає обнулінню), розрахунок відсотків здійснюється за процентної ставкою в розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. При необнулінні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, клієнт сплачує банку за користування кредитом проценти в розмірі 24% річних, починаючи з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню. В разі непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнулінню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними.

Згідно з п.3.11.4.4, клієнт сплачує банку винагороду за використання ліміту відповідно до п.п.3.11.1.6, 3.11.2.3.2 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому Умовами та правилами надання банківських послуг.

За умовами п.3.11.4.1.3, при порушенні клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань клієнт сплачує банку проценти за користування кредитом в розмірі 56% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

Відповідно до п.3.11.5.1., при порушенні клієнтом будь-якого зобов'язання зі сплати процентів за користування кредитом, строків повернення кредиту, винагороди, клієнт сплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, в % річних від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. При цьому, нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбачений п.3.11.5.1-3.11.5.3 здійснюється протягом 3 років від дня, коли зобов'язання мало бути виконано клієнтом (п.3.11.5.4 Умов та правилами надання банківських послуг).

Надавши правову кваліфікацію відносинам, що склались між сторонами, суд робить висновок, що вони пов'язані з овердрафтовим кредитуванням рахунку відповідача та підпадають під правове регулювання норм §2 глави 71 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст.345-346 ГК України.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст.ст. 525, 526 ЦК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

З огляду на неналежне виконання клієнтом взятих на себе зобов'язань, банк звернувся до клієнта з претензією №30219А32МS024 від 09.02.2015р., в якій повідомив про наявність заборгованості в сумі 85094,60грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 49000,00грн., заборгованості за відсотками в сумі 23606,88грн., заборгованості за комісією в сумі 2647,10грн. та пені в сумі 9840,62грн., яку запропонував негайно погасити. Зазначена претензія наразі клієнтом в повному обсязі не виконана, доказів протилежного під час судового розгляду справи № 905/1147/15 не надано.

Як зазначає позивач, станом на 06.03.2015р. у клієнта наявна заборгованість за кредитом в сумі 49000,00грн., заборгованість за відсотками в сумі 24978,88рн., заборгованість за комісією в сумі 3087,00грн.

Матеріалами справи доведено, що банком належним чином виконані умови договору щодо надання кредитних коштів, що підтверджено відповідними виписками з банківського рахунку та меморіальними ордерами №0XR5 від 21.06.2013р., №0IUH від 18.07.2013р., №4ЕРВ від 16.10.2013р., які наявні в матеріалах справи.

На вимогу суду позивачем до матеріалів справи №905/1147/15 надані документи первинного бухгалтерського обліку (виписки з відповідних рахунків другого класу Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України), які відповідно до ст.ст.1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підтверджують наявність у відповідача заборгованості у вищевказаних сумах.

Отже, беручи до уваги, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 49000,00грн., заборгованості за відсотками в сумі 24978,88рн., заборгованості за комісією в сумі 3087,00грн. є правомірними та доведені належним чином, вони підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст.611, 612 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав у строк, встановлений договором або законом.

Особливості регулювання відповідальності за порушення грошових зобовязань у відносинах субєктів господарювання визначаються приписами статей 534, 549-552 ЦК України, статей 229-234 ГК України та статей Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань.

Щодо позовних вимог в частині стягнення пені у розмірі 11706,56грн. суд приходить до висновків про часткове задоволення позову в цій частині.

Як встановлено судом пеня нарахована позивачем за період 16.10.2013р. -06.03.2015р. (а.с. 68).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014р. №1669-VII на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Пунктом 5 ст. 11 Прикінцеві та перехідні положення цього Закону Кабінету Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону доручено затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року N 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

П. 1 Розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. N 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» встановлено, що на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком, до п.п. 20 розділу 1 включено м. Маріуполь (Маріупольська міська рада).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. N 1079-р дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. N 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» зупинено.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015р. у справі №826/18327/14 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тар Альянс» до Кабінету Міністрів України визнано нечинним розпорядження Кабінету Міністрів України № 1079-р від 05.11.2014р. «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України» від 30.10.2014р. № 1053-р».

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015р. постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015р. у зазначеній адміністративній справі залишена без змін і набрала законної сили відповідно до ст. 254 КАС України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України К/800/19383/15 від 28.07.2015р. постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015р. скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Таким чином, на даний час дія розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014р. № 1053-р зупинена на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України №1079-р від 05.11.2014р., однак вона не скасована і не визнана незаконною (недійсною).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України. Закріплене в ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» право суб'єкта господарювання, який проводив та/або проводить свою господарську діяльність на території, де проводилась або проводиться антитерористична операція, бути звільненим від відповідальності за несвоєчасне повернення кредиту на період проведення антитерористичної операції не може бути ілюзорним, носити декларативний характер. Зазначене право повинно бути гарантованим, незалежно від того, що державним органом повною мірою не забезпечено передумови виконання зазначеного Закону і з цієї причини не може бути відмовлено судом в захисті законного права відповідача.

Крім того, статтею 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» встановлено, що районом проведення антитерористичної операції є визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

Відповідно до рішення РНБО України від 13.04.2014р., введеного в дію Указом Президента України від 14.04.2014р. № 405/2014, Антитерористичним центром при Службі безпеки України, видано наказ від 07.10.2014р. № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», згідно з яким визначено районом проведення антитерористичної операції Донецьку та Луганську області з 07.04.2014р., тобто факт проведення на території Донецької області в цілому антитерористичної операції є доведеним.

Отже, проведення з 07.04.2014р. антитерористичної операції на території Донецької області, до складу якої відноситься м. Маріуполь, визначено компетентним органом у сфері боротьби з тероризмом.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: 87520, Донецька область, м. Маріуполь, Іллічівський район, провулок Ключовий, 41(а.с. 63-64).

Отже, з урахуванням вищевикладеного та визначеної компетентним органом території проведення антитерористичної операції та терміну її проведення, норми ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» щодо введення мораторію на нарахування пені підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

З огляду на викладене, обгрунтованим можна вважати нарахування позивачем пені лише за період до 14.04.2014 року, отже позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню та підлягають стягненню за період з 16.10.2013р. по 13.04.2014 року (включно) у розмірі 298,19грн. В решті вимог про стягнення пені суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст.49 ГПК України, судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 525, 526, 611, 612, §2 Глави 71 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст. 33-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ БАНК», м. Дніпропетровськ до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Маріуполь, Донецька область про стягнення заборгованості за договором №Б/Н від 19.02.2013р. в розмірі 88772,44грн. (49000,00грн заборгованість з кредитом, 24978,88грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 11706,56грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 3087,00грн - заборгованість по комісії за користування кредитом) задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (87520, Донецька область, м. Маріуполь, Іллічівський район, провулок Ключовий, 41, реєстраційний номер 4) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦЕНТ БАНК (49074, Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Батумська, 11, ідентифікаційний код 14360080) заборгованість з кредитом у сумі 49000,00грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 24978,88грн., пеню за несвоєчасність виконання зобовязань у сумі 298,19грн., заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 3087,00грн., а також відшкодування сплаченого судового збору в розмірі 1592,21грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог в частині стягнення пені у розмірі 11408,37грн. відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

У судовому засіданні 02.09.2015р. проголошено та підписано повний текст рішення.

Суддя Я.О. Левшина