ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.15 р. Справа № 914/2613/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Фреш, м. Львів

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Львів

про стягнення 2 584, 34 грн.

Суддя Манюк П.Т.

При секретарі Підкостельній О.П.

Представники:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

Розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фреш до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 4 497, 13 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 31.07.2015 р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні на 17.08.2015 р.

Розгляд справи відкладався з підстав зазначених у відповідній ухвалі суду.

В судові засідання представник позивача не зявився, однак 28.08.2015 р. подав клопотання про зменшення позовних вимог, в якому просив стягнути з відповідача 614, 63 грн. основного боргу, 1 873, 12 грн. інфляційних втрат та 99, 59 грн. 3% річних.

Відповідач вимог суду, зазначених в ухвалах про порушення справи та про відкладення справи не виконав, витребуваних доказів не подав, явки свого представника в засідання суду не забезпечив. Ухвали про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи скеровувалися відповідачу, відповідно до вимог ст. 64 ГПК України за адресою вказаною у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи в порядку ст. 75 ГПК України, суд встановив наступне:

Товариство з обмеженою відповідальністю Фреш (надалі - позивач) звернулося в господарський суд з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - відповідач) про стягнення 2 584, 34 грн. (з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог).

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що в період з 20.08.2012 р. по 20.03.2013 р. відповідно до видаткових накладних від 20.08.2012 р. № НОМЕР_1, від 20.08.2012 р. № БЧ10051210, від 21.08.2012 р. № НОМЕР_2, від 03.09.2012 р. № НОМЕР_3, від 05.09.2012 р. № НОМЕР_4, від 01.10.2012 р. № НОМЕР_5, від 22.10.2012 р. № НОМЕР_6, від 05.11.2012 р. № НОМЕР_7, від 05.11.2012 р. № НОМЕР_8, від 17.12.2012 р. № НОМЕР_9, від 26.12.2012 р. № НОМЕР_10, від 28.01.2013 р. № 790, від 13.02.2013 р. № 1742, від 06.03.2013 р. № 2655, від 06.03.2013 р. № 2656, від 06.03.2013 р. № 2661, 06.03.2013 р. № 2662, від 20.03.2013 р. № 3311 позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 9 998, 71 грн.

Відповідач свої зобовязання щодо оплати поставленого позивачем товару виконав частково в розмірі 7 474, 29 грн., в результаті чого у нього виникла заборгованість в сумі 2 524, 42 грн.

28.02.2014 р. позивачем на адресу відповідача була направлена вимога № 10 про погашення заборгованості в розмірі 2 524, 42 грн., яка залишена останнім без відповіді та задоволення, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

На час розгляду справи в суді заборгованість відповідача перед позивачем складає 614, 63 грн., яку останній просить стягнути з відповідача на свою користь (згідно з клопотанням про зменшення позовних вимог).

Крім, стягнення основного боргу, позивач, на підставі ст. 625 ЦК України, просить стягнути з відповідача інфляційні втрати в розмірі 1 873, 12 грн. та 3% річних в розмірі 99, 59 грн.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи із наступних мотивів.

Відповідно до статті ст. 526 ЦК України, 193 Господарського кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як встановлено судом, в період з 20.08.2012 р. по 20.03.2013 р. позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 9 998, 71 грн.

Відповідно до ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідач свої зобовязання щодо оплати поставленого позивачем товару виконав частково в розмірі 7 474, 29 грн., в результаті чого у нього виникла заборгованість в сумі 2 524, 42 грн.

28.02.2014 р. позивачем на адресу відповідача була направлена вимога № 10 про погашення заборгованості в розмірі 2 524, 42 грн., яка залишена останнім без відповіді та задоволення, у звязку з чим позивач був змушений звернутися з позовом до суду.

На час розгляду справи в суді заборгованість відповідача перед позивачем складає 614, 63 грн., оскільки 28.07.20015 р. (після звернення позивача з позовом до суду) відповідачем заборгованість погашено частково у розмірі 1 909, 79 грн., у звязку з чим позивачем подано клопотання про зменшення позовних вимог.

Зважаючи на те, що представник відповідача в судові засідання не зявився, доказів погашення вказаної заборгованості за поставлений йому товар не представив, тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в розмірі 614, 63 грн. підлягають до задоволення.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем було нараховано відповідачу 3 % річних в розмірі 99, 59 грн. та втрати від інфляції в розмірі 1 873, 12 грн., які суд вважає, що їх розрахунок проведено правильно, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Оскільки спір виник через неправомірні дії відповідача, судовий збір покладається на нього повністю.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 ГПК України, суд ,-

в и р і ш и в:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (79032, м. Львів, вул. Шафарика, 8/6, ідентифікаційний код НОМЕР_11) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фреш» (79024, м. Львів, вул. Промислова, 53, ) суму у розмірі 4 414, 34 грн. з них:

- 614, 63 грн. основної заборгованості;

- 1 873, 12 грн. інфляційних втрат;

- 99, 59 грн. 3% річних;

- 1 827, 00 грн. судового збору.

3. Наказ видати відповідно ст.116 ГПК України.

Повне рішення складено 04.09.2015 року.

Суддя Манюк П.Т.