ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2015 року Справа № 915/824/15

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль С.М.,

при секретарі Сьяновій О.С.,

з участю представників сторін:

від позивача: Сивоконенко Ю.С., довіреність № 25 від 20.01.2015 ,

від відповідача-1: Кобелянська Н.С., довіреність № 53/18689 від 01.09.2015,

від відповідача-2:Ракета В.С., довіреність № 15-19/5307 від 18.06.2015,

У судовому засіданні приймає участь прокурор Левкович А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 915/824/15

За позовом: Публічного акціонерного товариства "Державна продовольча-зернова корпорація України", 01033, м.Київ, вул.Саксаганського,1,

до відповідача-1: Управління міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області Первомайський МВ УМВС України, 55200, м.Первомайськ, Миколаївська обл., вул. Грушевського,29,

до відповідача-2: Державної казначейської служби України, 01601, м.Київ, вул. Бастіонна,6, в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області, 54055, м.Миколаїв, пр. Леніна, 141-В

За участю Прокуратури Миколаївської області, вул. Спаська,28, .Миколаїв, 54030,

про: стягнення заборгованості за надані послуги, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Державна продовольча-зернова корпорація України" звернулось до господарського суду з позовом до Управління міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області Первомайський МВ УМВС України та Державної казначейської служби України в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області про стягнення заборгованості за надані послуги у розмірі 260832,00 грн., з яких 188000,85 грн. заборгованість за актами здачі-приймання робіт, 67 639,24 грн. індекс інфляції, 5191,91 грн. 3 % річних.

Позивачем пред'явлено позов про стягнення на його користь з відповідача -1 260832,00 грн. витрат понесених за зберігання насіння соняшника.

Представник позивача позовні вимоги підтримав посилаючись на те, що у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем-1 взятих на себе зобов'язань визначених Інструкцією про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої наказом № 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010 та Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов'язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1104 від 19.11.2012 року, а саме відсутністю розрахунку за наданні послуги згідно: акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 0000143 від 30.06.2013 р., акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 0000144 від 30.06.2013 р., акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 0000252 від 31.07.2013 р., акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 0000359 від 31.08.2013 р.,акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 0000795 від 30.09.2013 р.,акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 0000793 від 31.10.2013 р., акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 0000716 від 30.11.2013 р., акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 0000794 від 31.12.2013 р.,акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 0900030 від 31.01.2014 р.,акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 0000047 від 28.02.2014 р., акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 0000077 від 31.03.2014 р.,у відповідача-1 виникла заборгованість перед позивачем на суму 188 000, 85 грн.

Представник відповідача -1 у судових засіданнях заперечив проти позовних вимог позивача зазначивши, що стягувана сума не підтверджена документально, даний спір виник під час розслідування кримінальної справи, договір зберігання не укладався, плата за дану послугу не обумовлювалась.

Представник відповідача-2 у судових засіданнях в задоволенні позовних вимог просив відмовити з огляду на те, що викладені позивачем у позовній заяві вимоги передбачають їх виконання одночасно з двох окремих джерел, зокрема позивач просить стягнути кошти з Первомайського МВ УМВС України, проте вимагає зобов'язати їх перерахувати Головне управління з державного бюджету України.

Прокурор проти позову також заперечив, посилаючись на те, що спірні правовідносини склалися між сторонами в процесі організації та діяльності державного органу, яка пов'язана із збиранням, перевіркою та оцінкою доказів з метою всебічного, повного і об'єктивного з'ясування події кримінального правопорушення, винності конкретної особи у вчинені злочину та інших обставин, що підлягають доказуванню у кримінальній справі, тобто, службова особа відповідача, уповноважена в межах компетенції, передбаченої Кримінально-процесуальним кодексом України та іншими законодавчими актами України на безпосереднє провадження досудового слідства у кримінальній справі, приймаючи постанову про передачу позивачу на відповідальне зберігання насіння соняшника, діяла як носій суб'єктивних прав і обов'язків у сфері державного управління.

Передача службовою особою слідчого органу на зберігання майна позивачеві здійснювалась у зв'язку з виконанням нею своїх службових обов'язків. Виходячи з цього, слідчі органи вступили з позивачем в адміністративні, а не цивільно-правові відносини.

Заслухавши пояснення прокурора, представника позивача та представників відповідача-1,2, суд встановив наступне:

Ухвалою слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 08.07.2013 було накладено арешт на насіння соняшника загальною вагою 605 060 кг (точна вага поміщеного на зберігання насіння після спеціальної обробки складає 599 860 кг). В подальшому позивачу було передано на тимчасове зберігання зазначене насіння соняшника. Підставою передачі зерна стали постанови заступника начальника СВ Первомайського МВ УМВС України в Миколаївській області, винесені при здійсненні досудового розслідування злочину.

На виконання вимог постанови слідчого, Первомайський МВ УМВС України в особі начальника підполковника міліції Примака Івана Анатолійовича 17.06.2013 звернувся з листом за вих. №80, № 81, № 81/1, № 83 до філії ПАТ «ДПЗКУ» «Врадіївський елеватор» з проханням виконати постанови заступника начальника СВ Первомайського МВ УМВС України в Миколаївській області майора міліції Савіної К.В. про визнання речовим доказом та поміщення доказу на тимчасове зберігання.

Відповідно до накладних № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9 від 17.06.2013 року, № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9 від 18.06.2013 року вказані речові докази згідно постанов були прийняті філією ПАТ «ДПЗКУ» «Врадіївський елеватор».

В подальшому дирекція ПАТ ДПЗКУ «Врадіївський елеватор» зверталась листами від 30.07.2013 № 278, 13.09.2013 № 338, 08.01.2014 № 3 до відповідача-1 з пропозицією укласти договір по зберіганню зерна та провести розрахунок зберігання зерна. Проте, керівництвом Первомайського МВ УМВС України в Миколаївській області було надано відповідь дирекції ПАТ ДПЗКУ «Врадіївський елеватор» в якій повідомлено, що Первомайський МВ УМВС України в Миколаївській області не є власником даних речових доказів (зерна), тому не має правових підстав в порядку ЦК України укладати жодних договорів щодо цього майна.

Підставою для поміщення речових доказів, на зберігання, а саме насіння соняшника загальною вагою 605 060 кг (точна вага поміщеного на зберігання насіння після спеціальної обробки складає 599 860 кг), стала постанова слідчого.

Ухвалою слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області Д.А. Панькова від 04.04.2014 р. у справі №484/3043/13-к провадження №1-кс/484/86/14р. задоволено клопотання представника ТОВ «Агрофірма Корнацьких» та скасовано арешт, накладений Ухвалою слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 08.07.2013 р. у кримінальному провадженні № 0000841 на насіння соняшника загальною вагою 605 060 кг. Ухвала підлягала негайному виконанню.

Листом від 07.08.2014 року № 53/5158 в.о. начальника Первомайського МВ УМВС України в Миколаївській області підполковник міліції О.В. Бадера просив на виконання ухвали слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області Д.А. Панькова від 04.04.2014 р. у справі №484/3043/13-к переоформити 599 860,00 кг насіння соняшника на ТОВ «Агрофірма Корнацьких».

Листом вх.№ 50 від 07.04.2014 р. ТОВ «Агрофірма Корнацьких» звернулась до філії ПАТ «ДПЗКУ» «Врадіївський елеватор» із заявою про повернення насіння соняшника.

Позивачем у позовній заяві зазначено, що останній виконав умови ухвали слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області Д.А. Панькова від 04.04.2014 р. у справі №484/3043/13-к та відвантажив насіння соняшника загальною вагою 605 060,00 кг ТОВ «Агрофірма Корнацьких».

Таким чином позивач вказує, що свої зобов'язання по зберіганню речових доказів у кримінальному провадженні № 0000841 виконав в повному обсязі. Так, зокрема останньому було нараховано плату за зберігання відповідно до рахунків № ВЕ-0000164 від 30.06.2013 № ВЕ-0000165 від 30.06.2013, №ВЕ-0000280 від 31.07.2013, №ВЕ-0000382 від 31.08.2013, №ВЕ-0000430 від 30.09.2013, № ВЕ-0000617 від 31.10.2013, №ВЕ-0000740 від 30.11.2013, №ВЕ-0000817 від 30.12.2013, № 27 від 31.01.2014, № 44 від 28.02.2014, №75 від 31.03.2014, загальна сума яких становить 188 000,85 грн.

За твердженням позивача, у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем-1 взятих на себе зобов'язань визначених Інструкцією про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої наказом № 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010 та Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов'язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1104 від 19.11.2012 року, а саме відсутністю розрахунку за наданні послуги згідно: акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 0000143 від 30.06.2013 р., акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 0000144 від 30.06.2013 р., акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 0000252 від 31.07.2013 р., акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 0000359 від 31.08.2013 р.,акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 0000795 від 30.09.2013 р.,акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 0000793 від 31.10.2013 р., акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 0000716 від 30.11.2013 р., акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 0000794 від 31.12.2013 р.,акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 0900030 від 31.01.2014 р.,акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 0000047 від 28.02.2014 р., акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 0000077 від 31.03.2014 р., у відповідача-1 виникла заборгованість перед позивачем на суму 188 000, 85 грн.

З урахуванням приписів ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем за просрочку виконання грошового зобов'язання нарахував відповідачу-1 збитків від інфляції у розмірі 67639,24 грн. та 3 % річних в сумі 5191,91 грн.

Дослідивши надані учасниками докази та оцінивши їх відповідно до ст. 43 Господарсько-процесуального кодексу України, проаналізувавши у відповідності з вимогами чинного законодавства вказані позивачем підстави в обґрунтування заявлених вимог, суд дійшов висновків про відмову в задоволенні позову виходячи з наступного:

Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Відносини із зберігання регулюються главою 66 Цивільного кодексу України (ст.ст.936-978).

Як встановлено ст.936 Цивільного кодексу України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Водночас, договір зберігання між сторонами у справі не укладався, акти здачі - приймання робіт (надання послуг) складені та підписані лише представником позивача. Отже, посилання ПАТ «Державна продовольча-зернова корпорація України» на ст. 625 ЦК України є безпідставним, оскільки Первомайський МВ УМВС України в Миколаївській області не брав на себе жодних зобов'язань по відшкодуванню витрат за зберігання зерна, про що свідчить відсутність укладеного договору та підписаних актів, а плата за дану послугу сторонами не обумовлювалась. Тому відповідач не є таким, що прострочив виконання зобов'язань.

Крім того, зерно було передане на відповідальне зберігання позивачу як речовий доказ згідно постанови заступника начальника СВ Первомайського МВ УМВС України в Миколаївській області слідчого, яка є обов'язковою до виконання.

В даному випадку правовідносини між сторонами у справі склалися в процесі організації та діяльності державного органу, яка пов'язана із збиранням, перевіркою та оцінкою доказів з метою всебічного, повного і об'єктивного з'ясування події кримінального правопорушення, винності конкретної особи у вчинені злочину та інших обставин, що підлягають доказуванню у кримінальній справі, тобто, службова особа відповідача, уповноважена в межах компетенції, передбаченої Кримінально-процесуальним кодексом України та іншими законодавчими актами України на безпосереднє провадження досудового слідства у кримінальній справі, приймаючи постанову про передачу позивачу на відповідальне зберігання насіння соняшнику, діяла як носій суб'єктивних прав і обов'язків у сфері державного управління.

Передача службовою особою слідчого органу на зберігання майна позивачеві здійснювалась у зв'язку з виконанням нею своїх службових обов'язків. Виходячи з цього, слідчі органи вступили з позивачем в адміністративні, а не цивільно-правові відносини.

Крім того, Інструкцією про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженою спільним наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховним Судом України, Державною судовою адміністрацією України від 27.08.2010 № 51/401/649/471/23/125 (далі - Інструкція № 51/401/649/471/23/125), встановлені єдині правила вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів, цінностей та іншого майна на стадії дізнання, досудового слідства і судового розгляду, а також порядок виконання рішень органів досудового слідства, дізнання і суду щодо речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна.

Господарський суд наголошує, що Кримінальним процесуальним кодексом України, Порядком № 1104 та Інструкцією № 51/401/649/471/23/125 не передбачено укладення договорів між органами досудового слідства та підприємствами, установами та організаціями, яким на зберігання передаються речові докази.

Відповідно до положень пункту 14 Інструкції «Про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду», затвердженої спільним наказом від 27.08.2010 № 51/401/649/471/23/125, підставою для поміщення речових доказів на зберігання є постанова працівника органу дізнання, слідчого, прокурора, судді.

Відповідно до пункту 32 Порядком № 1104 фінансування витрат, пов'язаних із зберіганням чи пересиланням речових доказів, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, передбачених для утримання органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, який здійснив пересилання речових доказів або їх передачу на зберігання.

Граничний розмір таких витрат не може перевищувати суми, обчисленої на підставі первинних документів, які підтверджують витрати.

Згідно з пунктом 13 Інструкції № 51/401/649/471/23/125 витрати, пов'язані із зберіганням речових доказів, цінностей та іншого вилученого майна, несе орган, на зберіганні якого знаходиться вилучене майно. У випадках, коли майно передається на зберігання в інші установи, підприємства, організації як таке, що потребує спеціальних умов зберігання, такі витрати покриваються за рахунок держави.

Таким чином, відшкодуванню підлягають виключно витрати пов'язані зі зберіганням майна.

Однак на теперішній час, діючим законодавством України, умови та порядок відшкодування витрат, пов'язаних із зберіганням речових доказів, на даний час не визначені.

За наведених обставин, вимога позивача про зобов'язання відповідача - Управління міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області Первомайський МВ УМВС України, а отже, Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області про стягнення заборгованості за надані послуги у розмірі 260832,00 грн., з яких 188000,85 грн. заборгованість за актами здачі-приймання робіт, 67 639,24 грн. індекс інфляції, 5191,91 грн. 3 % річних, є безпідставною й такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на позивача.

Таким чином, керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення у відповідності зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Сторони, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково у порядку і строки встановлені ст.93 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.М.Коваль

Рішення підписано 07.09.15р.