ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2015 р. Справа № 909/231/15

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого-судді Бойко С. М.

суддів: Марко Р. І.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання -

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_2

від відповідача-1 - ОСОБА_3

від відповідача-2 - ОСОБА_4

від відповідача-3 - не з"явився

розглянув апеляційні скарги: ОСОБА_5 комітету ОСОБА_6 міської ради та Фінансового управління виконавчого комітету ОСОБА_6 міської ради

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 27 квітня 2015 року, в справі за №909/231/15 суддя Фанда О. М.

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Арсенал Сіті", вул. Національної Гвардії, 3а, м. Івано - Франківськ, 76005

до відповідача-1: виконавчого комітету ОСОБА_6 міської ради, вул. М. Грушевського, 21, м. Івано - Франківськ, 76004

до відповідача -2: фінансового управління виконавчого комітету ОСОБА_6 міської ради, вул. Дністровська, 28, м. Івано - Франківськ, 7600

до відповідача-3: ОСОБА_6 міської ради, вул. М.Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ, 76004

про спонукання до укладення договору про пайову участь в редакції позивача, а також про спонукання до укладення додаткового договору до договору про співпрацю в редакції позивача та акту виконання умов договору,

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 27.04.2015 року, в справі за №909/231/15, задоволено позов товариства з обмеженою відповідальністю "Арсенал Сіті" до відповідачів,1,2,3: виконавчого комітету ОСОБА_6 міської ради, фінансового управління виконавчого комітету ОСОБА_6 міської ради, ОСОБА_6 міської ради про спонукання до укладення договору про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста в редакції позивача.

При цьому рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що можливість розгляду судом цих спорів обумовлено обов'язковим характером даного виду договорів відповідно до частини 2 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", за змістом якої замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту.

Суд першої інстанції свій висновок мотивує і тим, що примусовий порядок укладення господарських договорів за рішенням суду регулюється статтею 187 Господарського кодексу України та статтею 649 Цивільного кодексу України, виходячи зі змісту яких і принципу свободи договору, спонукання до укладення договору, якщо одна зі сторін ухиляється від його укладення є переддоговірним спором.

Одночасно судом першої інстанції прийнято рішення про спонукання до укладення додаткового договору щодо припинення дії Договору про співпрацю (нова редакція) від 21 листопада 2007 року (далі - Договір про співпрацю) в частині виконаних зобовязань, з моменту укладення цього Додаткового правочину з Додатком № 1 до нього, з актом виконаних зобовязань за договором про співпрацю від 21 листопада 2007 року, оскільки позивачем передано 7 % (13 630,71 м. кв.) житлової площі для забезпечення житлом військовослужбовців та членів їх сімей, які перебувають на квартирному обліку ОСОБА_6 гарнізону, що станом на момент складення Акту в грошовому еквіваленті становить 75 268780,62 грн.(сімдесят пять мільйонів двісті шістдесят вісім тисяч сімсот вісімдесят гривень, шістдесят дві копійки).: споруджено зовнішні інженерні мережі поза межами земельної ділянки, належної йому на праві користування згідно Договору оренди землі від 10.01.2007 року, що підтверджується Технічними умовами № 9 від 12 січня 2008 року на підключення до систем водопроводу та каналізації м. Івано-Франківськ та Технічними умовами № 1 від 12 грудня 2008 року на підключення до дощової системи каналізації м. Івано-Франківськ, а також Декларацією про готовність обєкта до експлуатації № ІФ 65 від 19 лютого 2015 року. Загальна вартість інженерних мереж визначена Декларацією про готовність обєкта до експлуатації № ІФ 65 від 19 лютого 2015 року та складає 20 571 864,00 грн. (двадцять мільйонів пятсот сімдесят одна тисяча вісімсот шістдесят чотири гривні) на момент видачі Декларації, які не зараховані в якості пайової участі у звязку із змінами в чинному законодавстві України:

В апеляційній скарзі виконавчого комітету ОСОБА_6 міської ради, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції, та прийняти нове, яким в задоволені позовних вимог відмовити. При цьому апелянт вказує, що судом не визначено яким чином відповідачі ухилялись від укладення договору про пайову участь. На думку апелянтів, судом безпідставно в договорі зараховано сплату пайового внеску шляхом включення передачі житлової площі військовослужбовцям та членам їх сімей на суму 75 268 780, 62 грн. Окрім того, відповідачем заперечується порядок укладення додатку до договору про співпрацю від 21 листопада 2007 року.

В апеляційній скарзі фінансового управління виконавчого комітету ОСОБА_6 міської ради, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції, та прийняти нове, яким в задоволені позовних вимог відмовити. при цьому апелянт вказує, що не визнає те, що договір про співпрацю від 21.11.2007 року є по свої суті договором про пайову участь. Апелянт вважає, що укладений судом першої інстанції договір не відповідає вимогам законодавства України.

У відзиві на апеляційні скарги позивач заперечив доводи апелянтів, просив рішення господарського суду Івано-Франківської області від 27.04.2015 року, в справі за №909/231/15 залишити без змін. При цьому вказав, що договір про співпрацю від 21.11.2007 року за своєю суттю є договором про пайову участь, а відтак відповідно до ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» повинен бути приведений у відповідність з чинним законодавством.

Представники сторін в судових засіданнях підтримали свої позиції, надавши додаткові усні та письмові пояснення.

Представник ОСОБА_6 міської ради в судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини неявки, хоча належним чином повідомлялися про час і місце слухання справи, а тому їх неявку суд розцінює як без поважних причин і вважає за можливе розглянути спір за наявних в справі доказів про права і обовязки сторін.

Розглянувши наявні в справі матеріали, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних правових підстав.

Як встановлено судами, 18.01.2006 року та 16.11.2006 року між виконавчим комітетом ОСОБА_6 міської ради в особі міського голови були укладені договори про співпрацю. Рішенням ОСОБА_6 міської ради від 29. 08. 2006 року та від 07.12.2006 року затверджені Положення про пайову участь замовників будівництва у формуванні цільового фонду соціально-економічного розвитку міста, які і унормовували процедуру укладення даного виду договору, розрахунок та сплату розміру пайової участі.

21.11.2007 р. між відповідачем-3 ОСОБА_6 міською радою та позивачем-ТОВ «Арсенал Сіті» (до перейменування - МАОДОТ-1) укладено Договір про співпрацю в новій редакції(а.с.23-25, т.1).

Судами встановлено, а відповідачами не спростовано, що цей договір про пайову участь замовників будівництва у розвитку соціальної інфраструктури міста укладено між сторонами згідно зі ст.648 ЦК України, а саме на підставі обов'язкового для сторін правового акту органу місцевого самоврядування рішення ОСОБА_6 міської ради від 07.12.2006, яким затверджено Положення про пайову участь замовників будівництва у формуванні цільового фонду соціально-економічного розвитку міста.

За умовами цього договору, п.2.4.2.позивач як замовник будівництва (комплексної забудови) прийняв на себе зобовязання щодо пайової участі в спорудженні та розвитку інженерно-транспортної інфраструктури, що розміщується за та в межах житлового мікрорайону вулиць: ОСОБА_7, ОСОБА_8, О.Сорохтея, Національної Гвардії.

Отже, зі змісту договору вбачається, що даним договором врегульовані правовідносини між ОСОБА_6 міською радою та позивачем щодо участі останнього в розвитку інфраструктури міста ОСОБА_6.

За п.2.4.4. цього ж договору розмір пайової участі склав 10%(орієнтовно 16 500 метрів квадратних) житлової площі з розподілом її за цільовим використанням: 7% житлової площі будівель для забезпечення житлом військовослужбовців та членів їх сімей, що перебувають на квартирному обліку; 3 % - ОСОБА_6 міській раді, виділяючи житло поетапно, пропорційно до введення у експлуатацію(п. 2.4.3. Договору про співпрацю); зобовязання щодо фінансування, будівництва, введення в експлуатацію та передачу в комунальну власність загальноосвітньої школи на сімсот місць та двох дитячих закладів дошкільного виховання на девяносто місць в кожному (п. 2.4.5. Договору про співпрацю від 21.11.2007 р.); зобовязання щодо забезпечення належних умов для проживання громадян, благоустрою території (в тому числі будівництво дитячих майданчиків орієнтовною площею 3 893 м. кв. та спортивних майданчиків орієнтовною площею 2 470 м. кв.), створення за власний кошт та рахунок юридичних осіб, які виконують функції щодо благоустрою території (п. 2.4.6. Договору про співпрацю).

В цей спосіб сторони погодили розмір пайового внеску.

За п.5.3. цього ж договору відповідальність сторін за невиконання умов договору настає згідно встановленої чинним законодавством України та згідно п.6.2 цього договору у випадку невиконання умов цього договору ОСОБА_6 міська рада має право на розірвання договору в односторонньому порядку.

За умовами вищезазначеного Договору (п. 4.1.) він набуває чинності з дати прийняття рішення ОСОБА_6 міської ради і діє 6 календарних років до моменту повного виконання умов Договору.

Здійснюючи правову кваліфікацію договору про співпрацю, апеляційний суд приходить до висновку, що цей договір- є договором про пайову участь та укладений між сторонами згідно зі ст.648 ЦК України, а саме на підставі обов'язкового для сторін правового акту органу місцевого самоврядування рішення ОСОБА_6 міської ради від 07.12.2006, яким затверджено Положення про пайову участь замовників будівництва в формуванні цільового фонду соціально-економічного розвитку міста.

Тобто договір від 21.11.2007 року не укладався в силу прямої вказівки закону та вміщував всі необхідні істотні умови договору для даного виду договорів та є укладеним між позивачем та органом місцевого самоврядування.

Дійсність цього договору в установленому законом порядку відповідачами не спростована.

На виконання умов вищезазначеного договору між виконавчим комітетом ОСОБА_6 ради (уповноваженим органом ОСОБА_6 міської ради) та позивачем складено Акт від 29 вересня 2009 року(а.с.27,т.1) про часткове виконання договору від 16.11.2006 року в новій редакції від 21.11.2007 року, за змістом якого вбачається, що на виконання умов укладеного договору про співпрацю(п.2.4.4) позивачем перераховано 2 млн.грн., що дорівнює 1027 кв.м. житлової площі з урахуванням вартості 1 кв.м. житла, встановленої Мінбудом для Івано-Франківської області та погоджено виконавчим комітетом Івано-Франківської області про передачу 7% житлової площі, що складе 13 630,71 кв.м. вартістю 39 774 226,82 грн.

За таких обставин, оскільки частина об'єкта комплексної забудови введена в експлуатацію, позивачем передано 7 % (13 630,71 м. кв.) житлової площі для забезпечення житлом військовослужбовців та членів їх сімей, які перебувають на квартирному обліку ОСОБА_6 гарнізону, що станом на момент складення Акту в грошовому еквіваленті становить 75 268780,62 грн.(сімдесят пять мільйонів двісті шістдесят вісім тисяч сімсот вісімдесят гривень, шістдесят дві копійки): споруджено зовнішні інженерні мережі поза межами земельної ділянки, належної йому на праві користування згідно Договору оренди землі від 10.01.2007 року, що підтверджується Технічними умовами № 9 від 12 січня 2008 року на підключення до систем водопроводу та каналізації м. Івано-Франківськ та Технічними умовами № 1 від 12 грудня 2008 року на підключення до дощової системи каналізації м. Івано-Франківськ, а також Декларацією про готовність обєкта до експлуатації № ІФ 65 від 19 лютого 2015 року. Загальна вартість інженерних мереж визначена Декларацією про готовність обєкта до експлуатації № ІФ 65 від 19 лютого 2015 року та складає 20 571 864,00 грн. (двадцять мільйонів пятсот сімдесят одна тисяча вісімсот шістдесят чотири гривні) на момент видачі Декларації, вісімсот шістдесят чотири гривні) на момент видачі Декларації.

Отже, судом встановлено, а позивачем доведено про часткове виконання ним умов договору від 21.11.2007 року. Зясування обставин по справі щодо виконання частини договірних відносин позивачем впливає на розмір пайових внесків в звязку з приведенням умов цього договору у відповідність із Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

За змістом положень ст. 599 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Строк виконання певної частини зобовязань замовником будівництва щодо сплати пайових внесків за договором від 21.11.2007 р. настав до набрання чинності Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», передбачена необхідність внесення змін до договорів, укладених до введення в дію цього Закону незалежно від волі сторін та стосується визначення зобовязань забудовника, а не тих зобовзань, що виконані.

При цьому, можливість розгляду судом цих спорів обумовлюється обов'язковістю договору.

Тобто, відсутні правові підстави в судовому порядку сторін спонукати до укладення договору щодо припинення частини виконаних зобовязань. А тому, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, про відсутність підстав для задоволення позову в частині спонукання відповідачів до укладення договору та акту про часткове виконання позивачем зобовязань по сплаті пайових внесків за договором від 21.11.2007 року.

З цих підстав рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню, відповідно і-відмові в позові в цій частині вимоги.

12 березня 2011 року набув чинності Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» (ч. 3 ст. 40 цього Закону набула чинності з 1 січня 2013 року).

Відповідно до вимог ст. 40 зазначеного Закону порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності.

Встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати:

1) 10 % загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта для нежитлових будівель та споруд;

2) 4 % загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта для житлових будинків.

Органам місцевого самоврядування забороняється вимагати від замовника будівництва надання будь-яких послуг, у тому числі здійснення будівництва об'єктів та передачі матеріальних або нематеріальних активів (зокрема житлових та нежитлових приміщень, у тому числі шляхом їх викупу), крім пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, передбаченої цією статтею, а також крім випадків, визначених ч. 5 ст. 30 цього Закону.

Згідно з п.7 Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» якщо договором про пайову участь, який укладений до набрання чинності цим Законом, передбачена сплата пайової участі замовником будівництва (повністю або частково) в обсягах інших, ніж визначено цим Законом, такий договір підлягає приведенню у відповідність із цим Законом. Будь-які рішення органів місцевого самоврядування про надання замовником будівництва будь-яких послуг, передачу активів у будь-якій формі (матеріальній чи нематеріальній), передачу частини (відсоткової частки) площ прийнятих в експлуатацію об'єктів містобудування, крім пайової участі відповідно до цього Закону, прийняті до набрання чинності цим Законом, підлягають приведенню у відповідність із цим Законом.

Наведена норма не містить застереження про те, що її дія поширюється лише на договори, строк виконання зобовязання за якими не настав.

Аналіз зазначених норм матеріального права з урахуванням установлених судом обставин справи дає підстави для висновку, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин п.7 Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив із того, що як вбачається з аналізу умов Договору від 21.11.2007, останній відповідно до вимог законодавства, чинного на момент його укладення, передбачав участь забудовника (відповідача) у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста як коштами, так і шляхом передачі відповідних площ, що не суперечило на той час діючому законодавству.

Необхідність внесення змін до Договору від 21.11.2007 року передбачена законом незалежно від волі сторін у звязку з набранням чинності Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», яким встановлено необхідність приведення у відповідність до вимог цього Закону раніше укладених договорів про сплату пайової участі замовником будівництва щодо визначення зобовязань забудовника виключно у грошовій формі. Укладення нової редакції договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту в редакції запропонованій позивачем з врахуванням виконаного є правильним та таким, що ґрунтується на вимогах діючого законодавства та встановлених обставин по справі.

Примусовий порядок укладення господарських договорів за рішенням суду регулюється статтею 187 Господарського кодексу України та статтею 649 Цивільного кодексу України, виходячи зі змісту яких і принципу свободи договору, переддоговірні спори поділяються на спори про спонукання до укладення договору, якщо одна зі сторін ухиляється від його укладення, та на спори з умов договору, коли сторони не врегулювали розбіжності щодо його умов. При цьому, можливість розгляду судом цих спорів обумовлюється обов'язковістю договору (за державним замовленням, на підставі правового акту органу державної влади чи місцевого самоврядування та в інших випадках, встановлених законом).

Необхідною підставою для укладення договору за рішенням суду є наявність відповідного переддоговірною спору між сторонами. При цьому підлягає застосуванню законодавство, яке є чинним на момент виникнення переддоговірного спору та його вирішення в судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно п.п. 1, 2 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У відповідності до ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до ст.627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.ч. 2-5 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 179 Господарського кодексу України (далі - ГК України), укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Господарський Кодекс України ч.ч. 1-3, 5 ст. 180 передбачає, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України.

У відповідності до частини 2 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту.

В свою чергу, в частині 9 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Крім цього, згідно ст.27-1 Закону України "Про планування і забудову територій", замовник, який має намір здійснити будівництво обєкта містобудування у населеному пункті, зобовязаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Невід'ємною частиною договору є розрахунок величини пайового внеску (участі) замовника у створення інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту. Пайовий внесок сплачується в повній сумі єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором. Граничний термін сплати пайового внеску не повинен перевищувати одного місяця після прийняття об'єкта містобудування в експлуатацію.

Рішенням ОСОБА_6 міської ради, яке прийнято на 21 сесії шостого демократичного скликання від 26.02.2012 № 699-21 "Про Положення "Про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста", з метою впорядкування зарахування і використання пайової участі замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста, затверджено нову редакцію Положення "Про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста" (далі - Положення), яка є чинною та застосовується судом на час виникнення між сторонами спору.

Згідно п. 4.1 Положення від 28.02.2012 р. № 699-21, ОСОБА_6 міську раду в питаннях, пов'язаних із укладенням остаточних договорів про пайову участь, представляє ОСОБА_5 комітет ОСОБА_6 міської ради.

Підготовку проектів Договорів, підписаних зі сторони замовника, винесення їх на розгляд ОСОБА_5 комітету ОСОБА_6 міської ради, а також, в разі узгодження виконкомом, підписання зі своєї сторони трьохстороннього Договору, проводить фінансове управління та уповноважена особа від виконавчого комітету міської ради (п. 4.2. цього Положення).

Договір про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста укладається між ОСОБА_5 комітетом міської ради в особі першого заступника міського голови, фінансовим управлінням виконавчого комітету міської ради в особі начальника та замовника будівництва, який скріплюється печатками трьох сторін (п. 7. 2. Положення).

Отже, ці два органи місцевого самоврядування є належними(уповноваженими) сторонами на укладення даного виду договору.

Відповідно до п. 1.4. зазначеного Положення, у разі якщо Замовник не звернувся про укладення Договору та не підписав у встановлені терміни, ОСОБА_5 комітет та/або Фінансове управління вправі подати позовну заяву про укладення Договору в судовому порядку. В даному випадку до суду звернувся Замовник, право на звернення якого є конституційним правом і ніким не може бути обмежене.

Як встановлено судами позивач листом за № 129 від 28.10.2014 р.(а.с.46) направив відповідачу-1 пропозицію про укладення договору про пайову участь з врахуванням укладеного договору про співпрацю(договору про пайову участь нова редакція від 21.11.2007 р.).

У відповідь на цей Лист виконавчим комітетом ОСОБА_6 ради 18.11.2014 року за номером 4368/01-27/48 направлено Проект договору (проте не підписаний виконавчим комітетом та фінансовим управлінням виконавчого комітету ОСОБА_6 міської ради) з додатком до договору розрахунком розміру пайової участі на комплексну забудову житлового мікрорайону. За умовами проекту договору(а.с.49, т.1) відповідач-1 розмір пайового внеску визначив в сумі 42 780 588,05 грн.

Відповідач ОСОБА_6 міська рада відповіді на дану пропозицію не надала, договір уповноважені особи не підписали, що і стало причиною звернення позивача з даним позовом до суду.

Однак, запропонований проект змін до Договору про співпрацю, а саме проект Договору про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста не було затверджено, а Договір про співпрацю залишився діючим в попередній редакції. За результатами діяльності Робочої групи, листування позивача з відповідачами ОСОБА_5 комітетом ОСОБА_6 міської ради та відповідачем ОСОБА_6 міською радою спільної згоди щодо вирішення ситуації досягнуто не було.

У відповідь на вищевказаний лист ОСОБА_5 комітет ОСОБА_6 міської ради листом № 4368/01-27/48 від 18 листопада 2014 року направив позивачу примірники проекту Договору про пайову участь з Додатками розрахунку розміру пайового внеску.

Як вбачається зі змісту проекту договору про пайову участь, зокрема розділу 3, строк розрахунку розміру пайового внеску визначений в п.3.3., з урахуванням факту спорудження та введення позивачем в експлуатацію зовнішніх інженерних мереж, що і є попередньою оплатою. З урахуванням цього в даному проекті договору не визначено строку сплати попереднього розміру пайового внеску, оскільки на даний момент він є сплаченим шляхом спорудження зовнішніх інженерних мереж.

За наведених обставин, заперечення відповідачів щодо позовних вимог в частині укладення договору про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста в редакції позивача є не обгрунтованими.

Згідно з частиною 1 статті 187 ГК України спори, які виникають при укладенні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону або в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше (ч. 2 ст. 187 ГК України).

За змістом ст. 30 ЗУ Про регулювання містобудівної діяльності, де зазначається, якщо технічними умовами передбачається необхідність будівництва замовником інженерних мережа або обєктів інженерної інфраструктури (крім мереж, призначених для передачі та розподілу електричної енергії, трубопроводів, призначених для розподілу природного газу, транспортування нафти та природного газу) поза межам його земельної ділянки, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту зменшується на суму їх кошторисної вартості, а такі інженерні мережі та/або обєкти передаються у комунальну власність.

У разі, якщо кошторисна вартість будівництва інженерних мереж та/або обєктів інженерної інфраструктури (крім мереж, призначених для передачі та розподілу електричної енергії, трубопроводів, призначених для розподілу природного газу, транспортування нафти та природного газу) перевищує розмір пайової участі замовника у розвитку інфраструктури населеного пункту, орган місцевого самоврядування приймає рішення про відшкодування замовнику різниці між здійсненими витратами та розміром пайової участі замовника у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Розмір пайової участі здійснений відповідно до площі об'єкта будівництва (житлової 215 391,66 (ділянка-1 150 851,66, ділянка-2 64 54,00 ) нежитлової 19 878, 41(ділянка-1 14 444, 41 та ділянка-2 5 434, 00) та за даними технічного паспорта від (невідомо)та показника опосередкованої вартості спорудження 1 кв.м об'єкту будівництва в Івано-Франківській області. -4 275,00(без врахування акту часткового виконання договору про співпрацю від 21 листопада 2007 року).

Наведений розрахунок пайової участі замовника у розвитку інфраструктури населеного пункту

Найменування обєкта соціальної інфраструктуриВартості одиниці місткості, що визначаються на підставі Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарства № 7/15- 797 від 27 січня 2015 рокуКількість одиниць місткостіВартість спорудження обєкту соціальної інфраструктури на момент укладення цього Договору
Загальноосвітня школа53 2 400,00
Дитячий садочок (дитяча установа)67 382906 064 380,00
Дитячий садочок (дитяча установа)67 382906 064 380,00

Загальна вартість спорудження обєктів

соціальної інфраструктури на момент

укладення цього Договору 49 321 160,00

Згідно зі ст. 32 Господарського процесуального Кодексу доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За наведених обставин та беручи до уваги той факт, що відповідно до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" укладення договору в спірному випадку є обов'язковим, місцевий суд правильно прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині укладення договору про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста в редакції позивача.

А в частині задоволених вимог рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню щодо спонукання укладення між сторонами Додаткового договору до договору про співпрацю (нова редакція від 21 листопада 2007 року та акту виконаних зобовязань до «Договору про співпрацю (нова редакція) від 21 листопада 2007 року (далі - Договір про співпрацю) в частині виконання зобовязань.

Оскільки рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню, то відповідно задоволенню підлягають частково і апеляційні скарги, проте з мотивів викладених в постанові апеляційного суду та не з підстав передбачених в апеляційних скаргах.

Статтею 43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

В силу ст.49 ГПК України в разі часткового скасування рішення суду відбувається новий розподіл судових витрат пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги ОСОБА_5 комітету ОСОБА_6 міської ради та Фінансового управління виконавчого комітету ОСОБА_6 міської ради задоволити частково.

2. Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 27.04.2015 року в справі №909/231/15 в частині укладення Додаткового договору до Договору про співпрацю від 21 листопада 2007 року між ОСОБА_6 міською радою та товариством з обмеженою відповідальність «Арсенал Сіті» та акту виконаних зобовязань за Договором про співпрацю від 21 листопада 2007 року скасувати.

3. В цій частині прийняти нове рішення, яким відмовити в укладенні Додаткового договору до Договору про співпрацю від 21 листопада 2007 року між ОСОБА_6 міською радою та товариством з обмеженою відповідальність «Арсенал Сіті» та акту виконаних зобовязань за Договором про співпрацю від 21 листопада 2007 року.

4. В решті рішення господарського суду Івано-Франківської області від 27.04.2015 року в справі №909/231/15 залишити без змін. .

5. Стягнути з ОСОБА_5 комітету ОСОБА_6 міської ради (вул. М. Грушевського, 21, м. Івано - Франківськ, 76004, код 25698131) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Арсенал Сіті" (вул. Національної Гвардії, 3а, м. Івано - Франківськ, 76005, код 34084722) 406 грн. 00 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

6. Стягнути з Фінансового управління виконавчого комітету ОСОБА_6 міської ради (вул. Дністровська, 28, м. Івано - Франківськ, 76000, код 02314062) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Арсенал Сіті" (вул. Національної Гвардії, 3а, м. Івано - Франківськ, 76005, код 34084722) 406 грн. 00 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

7. Стягнути з ОСОБА_6 міської ради (вул. М.Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ, 76004, код 33644700) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Арсенал Сіті" (вул. Національної Гвардії, 3а, м. Івано - Франківськ, 76005, код 34084722) 406 грн. 00 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

8. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Арсенал Сіті" (вул. Національної Гвардії, 3а, м. Івано - Франківськ, 76005, код 34084722) на користь ОСОБА_5 комітету ОСОБА_6 міської ради (вул. М. Грушевського, 21, м. Івано - Франківськ, 76004, код 25698131) 609 грн. 00 коп. судового збору за розгляд справи в апеляційній інстанції.

9. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Арсенал Сіті" (вул. Національної Гвардії, 3а, м. Івано - Франківськ, 76005, код 34084722) до спеціального фонду Державного бюджету України (Банк: ГУДКСУ у Львівській області; МФО 825014; отримувач: УДКСУ у Личаківському районі м. Львова; ; рахунок 2006) 609 грн. 00 коп. судового збору за розгляд справи в апеляційній інстанції.

10. Стягнути з Фінансового управління виконавчого комітету ОСОБА_6 міської ради (вул. Дністровська, 28, м. Івано - Франківськ, 76000, код 02314062) до спеціального фонду Державного бюджету України (Банк: ГУДКСУ у Львівській області; МФО 825014; отримувач: УДКСУ у Личаківському районі м. Львова; ; рахунок 2006) 609 грн. 00 коп. судового збору за розгляд справи в апеляційній інстанції.

11. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

12. Матеріали справи направити на адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлений 31.08.2015 р.

Головуючий суддя Бойко С. М.

Суддя Марко Р. І.

Суддя Якімець Г. Г.