РІШЕННЯ

02 вересня 2015 року Справа № 913/496/15

Провадження № 29/913/496/15

за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, м. Київ

до відповідача ОСОБА_2 державного підприємства поштового звязку «Укрпошта», м. Київ в особі Луганської Дирекції ОСОБА_2 державного підприємства поштового звязку «Укрпошта», м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 26 415 грн. 16 коп.

Суддя Якушенко Р.Є.,

секретар судового засідання Антонова І.В.,

у засіданні брали участь:

позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серія ЕН № 4477478, виданий Свердлвськким МВ УМВС Українни в Луганськкій області 07.02.2006;

від відповідача - ОСОБА_3, начальник юридичної служби Луганської дирекції УДППЗ "Укрпошта"за довіреністю № 3 від 14.01.2015.

Відповідно до статей 44, 811 Господарського процесуального кодексу України до початку розгляду справи не заявлено вимоги про фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суть спору: Фізична особа підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1, позивач у справі) звернувся до господарського суду Луганської області з позовом б/н від 15.07.2015 до ОСОБА_2 державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» в особі Луганської Дирекції ОСОБА_2 державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» (далі Укрпошта, відповідача у справі) про стягнення з останнього 26 415 грн 16 коп., з яких:

- 15 932 грн 80 коп. - штрафні санкції за несвоєчасне повернення авансових коштів в сумі 49 545 грн. 06 коп. за доставку газети за І півріччя 2014 року, а саме:

- 4 335 грн 53 коп. пеня за прострочення за період з 16.07.2014 по 03.03.2015;

- 10 656 грн 59 коп. - інфляційні втрати за прострочення за період з 16.07.2014 по 03.03.2015;

- 940 грн 68 коп. - 3% річних за прострочення за період з 16.07.2014 по 03.03.2015;

- 10 482 грн 36 коп. - авансові кошти за доставку газети за ІІ півріччя 2014 року.

Позивач, з посиланням на норми статей 526, 611, 625 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та статті 193 Господарського кодексу України (далі ГК України), обґрунтовує заявлені вимоги порушенням відповідачем зобовязань за договором про розповсюдження періодичних видань газети "Краснодонские вести" за передплатою № 05-313 від 10.12.2013, що укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 та ОСОБА_2 державним підприємством поштового звязку "Укрпошта" в особі Луганської дирекції.

Українське державне підприємство поштового звязку «Укрпошта» в особі Луганської Дирекції ОСОБА_2 державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» (далі - Укрпошта) відповідач у справі, надав відзив на позов від 03.08.2015 № 18-938, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, виходячи з наступного.

Згідно з наказом УДППЗ Укрпошта від 27.11.2014 № 871, діяльність обєктів поштового звязку у населених пунктах, визначених розпорядженням КМУ від 07.11.2014 № 1085-р з 01.12.2014, припинена, в тому числі і в містах Луганськ, Краснодон та Краснодонському районі. Вивезти будь які документи з території, яка тимчасово не підконтрольна органам державної влади, в тому числі і договір про розповсюдження періодичних видань за передплатою № 05-313 від 10.12.2013, на який посилається в своїй позовній заяві позивач, не було можливості.

До матеріалів справи позивач надав акт звірення розрахунків за період з 01.06.2014 по 30.06.2014 без зазначення дати його підписання сторонами.

Відповідач, посилаючись на приписи пункту 3.2 договору, вважає, що грошові кошти в сумі 49 545,06 грн, отримані як передплата на видання, повинні були бути перераховані відповідачем позивачу до 10.10.2014, оскільки вказаний акт був підписаний позивачем та наданий відповідачу 07.10.2014, про що свідчить лист позивача від 07.10.2014 за № 202, а тому період прострочення виконання грошових зобовязань починається з 10.10.2014 по 03.03.2015, а не з 16.07.2014 по 03.03.2015.

Відповідач надав контррозрахунок пені, 3 % річних та інфляційних втрат за період прострочення з 10.10.2014 по 03.03.2015 на загальну суму 11735,24 грн, з яких: 2 880,39 грн пеня, 590,47 грн - 3 % річних, 8 264,38 грн інфляційні втрати.

Також відповідач зазначив, що нарахування пені та штрафів за договором здійснюватися не повинно, відповідно до норми ст.2 Закону України від 02.09.2014 № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Крім того, відповідач повідомив, що з метою забезпечення організації роботи обєктів поштового звязку в Луганській області в умовах проведення антитерористичної операції та забезпеченням належної роботи Луганської дирекції УДППЗ «Укрпошта», наказом УДППЗ «Укрпошта» від 26.09.2014 № 679, Луганська дирекція УДППЗ «Укрпошта» була переведена до міста Сєвєродонецьк, а її робота організована на базі Центру поштового звязку № 14.

Відповідач вважає необґрунтованими вимоги позивача в частині стягнення авансових коштів за доставку видань, що були передплачені, оскільки останній не надав доказів передачі ним видань відповідачу для їх доставки передплатникам.

Відповідач надав документи на підтвердження правового статусу, які залучені до матеріалів справи.

При зясуванні фактичних обставин, дослідженням поданих сторонами у справі доказів, заслухавши присутніх у судовому засіданні представників сторін у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідач, Українське державне підприємство поштового звязку "Укрпошта" УДППЗ "Укрпошта" юридична особа (ідентифікаційний код 21560045), що підтверджено Витягом з ЄДРПОУ та Статутом (а.с.75-82).

Луганська дирекція ОСОБА_2 державного підприємства поштового звязку "Укрпошта" не є юридичною особою, здійснює свою діяльність від імені підприємства в межах повноважень, наданих їй підприємством, що вбачається із Положення та Виписки з ЄДРПОУ (а.с.74,83-89).

Між ФОП ОСОБА_1 як Замовником (позивач у справі) та Луганською дирекцією УДППЗ "Укрпошта" як Виконавцем (відповідач у справі) 10.12.2013 укладено договір № 05-313 про розповсюдження періодичних видань за передплатою на 2014 рік (а.с.19-29).

В розділі 1 Предмет договору в пункті 1.1 цього договору зазначено, що Виконавець, відповідач у справі, зобовязується виконувати за завданням Замовника роботи, а саме:

- включення періодичних друкованих видань, зазначених у переліку, наведеному у додатку № 1 до цього договору, до Каталогу друкованих періодичних видань з місцевою сферою розповсюдження (п.п.1.1.1 договору);

- приймання передплати на видання, зазначені у додатку № 1 до цього договору (надалі видання) на території Краснодонського району по річній та поточній передплаті проводити до 25 числа місяця, що передує передплатному (п.п.1.1.2 договору);

- доставку видань, що були передплачені на підставі п.п. 1.1.2 договору здійснювати згідно режиму роботи обєктів поштового звязку Луганської області та графіка доставки, крім неділі, вихідних днів та святкових днів України (п.п.1.1.3 договору).

Права та обовязки сторін визначені у розділі 2 цього договору.

Відповідно до пункту 2.1 договору Замовник зобовязався, зокрема:

- здійснювати здачу тиражів періодичних друкованих видань по передплаті згідно графіку друкування та здачі прийому, погодженому з Виконавцем (додаток № 2) (п.п.2.1.5 договору);

- за умови застосування норм ст.9 Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», не пізніше ніж за два тижні до початку передплатної компанії представляти Виконавцю (п.п.2.1.10 договору).

Виконавець, відповідач у справі, зобовязаний повідомляти Замовника, позивача у справі, передплатний тираж видань не пізніше 3-х днів до початку передплатного місяця; надавати замовлення наряд (ф.СП-28) на видання:

- по річній передплаті до 10 числа передплатного місяця;

- по поточній передплаті до 5 числа передплатного місяця (п.п.2.2.2 договору).

У розділі 3 договору сторони визначили порядок розрахунків.

Грошові кошти, отримані за передплату на видання згідно з Каталогом, за винятком коштів, що належать Виконавцю як оплата за виконання робіт, зазначених у підпунктах 1.1.2-1.1.3 у відповідності з додатками № 5, № 6 (згідно діючих тарифів на передплату і доставку вітчизняних періодичних видань. Наказ № 656 від 02.09.2013 Міністерства інфраструктури України) до цього договору, перераховуються Виконавцем на рахунок Замовника, при умові підписання «Акта звірки розрахунків» між підприємствами до 10 числа кожного місяця, відповідно до наданих замовлень по передплаті у термін:

- по річній передплаті не пізніше тридцяти календарних днів після офіційного завершення передплатної компанії;

- по поточній передплаті не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним (пункт 3.2 договору).

Відповідальність сторін визначена у розділі 4 договору.

Відповідно до підпункту 4.3.1 цього договору, за несвоєчасне перерахування коштів відповідно до цього договору винна сторона сплачує пеню в розмірі облікової ставки Національного банку України від несвоєчасно перерахованої суми за кожен день прострочення платежу.

Строк дії договору встановлено до 31.12.2014 (пункт 8.1 договору).

Додатки до договору (№№ 1-7) є невідємною частиною цього договору (а.с.24-29).

Підписавши договір № 05-313 про розповсюдження періодичних видань за передплатою на 2014 рік від 10.12.2013 сторони прийняли його до виконання.

Відповідач на виконання підпункту 2.2.2 договору повідомив позивача про передплатний тираж видань газети "Краснодонские вести" по передплаті, прийнятої з липня 2014 року, направивши позивачу замовлення наряд № 1829 (ф.СП-28), в якому визначено кількість комплектів видань 5495, сума передплати 60 994,00 грн, з яких утримано за послуги 11 374 грн 65 коп., сума до сплати позивачу складає 49 619 грн 85 коп.

Здійснивши звірку розрахунків, як встановлено пунктом 3.2 договору, сторони склали акт за період з 01.06.2014 по 30.06.2014, в якому з урахуванням сальдо на початок періоду, сума, що підлягає сплаті позивачу склала 49 545 грн 06 коп., яку відповідач мав перерахувати позивачу у строк не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним, тобто до 15 липня 2014 року.

Відповідач у зазначений термін грошові кошти в сумі 49 545 грн 06 коп. позивачу не перерахував.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з листами (а.с.31-36), претензіями № 1 від 27.10.2014 та № 2 від 16.12.2014 (а.с.36-43) з вимогами перерахувати грошові кошти в сумі 49 545 грн 06 коп., які залишені без задоволення.

04.03.2015 відповідач за платіжним дорученням № 199 перерахував позивачу 49 545 грн 06 коп. грошові кошти за передплату видань за період з 01.06.2014 по 30.06.2014 (а.с.91).

Порушення відповідачем строків перерахування коштів, встановлених пунктом 3.2 договору, стало підставою для нарахування позивачем пені в сумі 4 335 грн 53 коп. за період прострочення з 15.04.2014 по 03.03.2015.

На підставі статті 625 ЦК України позивач нарахував та предявив до стягнення інфляційні втрати за період липень 2014 року лютий 2015 року в сумі 10 656 грн 59 коп. та 3 % річних в сумі 940 грн 68 коп. за період прострочення з 16.07.2014 по 03.03.2015 та звернувся до суду.

Крім того, позивач вважає, що йому підлягають поверненню грошові кошти в сумі 10 482 грн. 36 коп., що складають суму послуг по доставці видань.

Під час розгляду справи позивач підтримував заявлені вимоги, виклавши свої доводи у письмових поясненнях, які залучені до матеріалів справи.

Відповідач проти позову заперечує, з підстав викладених у відзиві на позов, просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю з підставив викладених вище.

Оцінивши фактичні обставини, подані сторонами у справі докази, вислухавши у судовому засіданні представників сторін у справі, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Правовідносини між сторонами у справі виникли з договору про розповсюдження періодичних видань за передплатою № 05-313 від 10.12.2013, і регулюються положеннями глави 63 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) Послуги, загальні положення, глав 19, 20 Господарського кодексу України (далі ГК України) загальні положення про господарські зобов'язання та господарські договори та Закону України від 04.10.2001 № 2759-III «Про поштовий зв'язок».

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України , зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України , зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами ст.193 ГК України.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина 1 статті 901 ЦК України).

У відповідності з правилами статей 43, 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

На підставі статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Фактичні обставини свідчать, що відповідач у справі на виконання умов підпункту 1.1.2 договору № 05-313 від 10.12.2013, здійснив передплату видань газети "Краснодонские вести" на 2 півріччя 2014 року, що підтверджується замовленням нарядом № 1829 (ф.СП-28) (а.с.51) та актом звірки розрахунків з 01.06.2014 по 30.06.2014 (а.с.30).

Грошові кошти, отримані відповідачем за передплату видань в сумі 49 545 грн. 06 коп., останній зобовязався, відповідно до умов пункту 3.2 договору, перерахувати позивачу у строк не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, тобто не пізніше 15 липня 2014 року.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач перерахував позивачу грошові кошти в сумі 49 545 грн. 06 коп. за платіжним дорученням № 199 від 04.03.2015 (а.с.91).

Таким чином, матеріалами справи доведено факт прострочення виконання грошового зобовязання відповідачем починаючи з 16.07.2014.

Відповідач вважає, що період прострочення виконання грошового зобовязання, починається з 10.10.2014, через те, що акт звірки розрахунків за період з 01.06.2014 по 30.06.2014 позивачем повернуто відповідачеві після його підписання за листом № 202 від 07.10.2014.

Проте, суд з такими доводами відповідача не погоджується, оскільки дата підписання акта звірки розрахунків, відповідно до умов пункту 3.2 договору, не впливає на встановлений строк перерахування грошових коштів Виконавцем, відповідачем у справі, Замовнику, позивачу у справі.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Умовами підпункту 4.3.1 договору, на підставі якого заявлено позов, встановлено, що за несвоєчасне перерахування коштів відповідно до цього договору винна сторона сплачує пеню в розмірі облікової ставки Національного банку України від несвоєчасно перерахованої суми за кожен день прострочення платежу.

Позивачем предявлено до стягнення пеню в сумі 4 335 грн 53 коп., що нарахована за період прострочення з 16.07.2014 по 03.03.2015.

Згідно з частиною шостою статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Умовами підпункту 4.3.1 договору визначено тільки розмір пені, а період її нарахування не визначений, а, відтак, нарахування пені припиняється через 6 місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконано, тобто період нарахування пені складає з 16.07.2015 по 16.01.2015, а сума пені за цей період складає 3 267 грн 26 коп.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаної норми позивачем предявлено до стягнення втрати від інфляції в сумі 10 656 грн 59 коп. за період прострочення з липня 2014 року по лютий 2015 року та 3 % річних в сумі 940 грн 68 коп. за період прострочення з 16.07.2014 по 03.03.2014.

Перевіркою судом розрахунку 3 % річних порушень законодавства та арифметичних помилок не встановлено.

Перевіркою розрахунку суми боргу з урахуванням індексу інфляції судом встановлено, що позивачем не вірно визначено період прострочення починаючи з липня 2014 року.

У застосуванні індексації суд враховує рекомендації викладені в листі Верховного Суду України № 62-97р. від 03.04.1997 та постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань».

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Отже, період прострочення для нарахування індексу інфляції складає з серпня 2014 року по лютий 2015 року (121,02478191 %), а сума втрат від інфляції 10 416 грн 74 коп. ((49 545 грн 06 коп. х 121,02478191 %) - 49 545 грн 06 коп.).

Відповідач проти стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних заперечує, посилаючись на приписи статті 2 Закону України від 02.09.2014 № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Проте, суд не погоджується з такими доводами відповідача, з огляду на зміст статті 2 вказаного закону, відповідно до якої на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Враховуючи те, що договір про розповсюдження періодичних видань за передплатою № 05-313 від 10.12.2013, на підставі якого заявлено позов, за своєю правовою природою не є кредитним, заперечення відповідача в цій частині вимог є неправомірними.

Крім того, відповідач безпідставно вважає, що інфляційні втрати та 3 % річних є штрафними санкціями.

У пунктах 3, 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» зазначено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, вимоги позивача про стягнення пені в сумі 3 267 грн 26 коп., що нарахована за період прострочення з 16.07.2014 по 03.03.2015, інфляційних втрат в сумі 10 416 грн 74 коп. за період прострочення з серпня 2014 року по лютий 2015 року та 3 % річних в сумі 940 грн 68 коп. за період прострочення з 16.07.2014 по 03.03.2014 є обґрунтованими.

Відповідно до пункту 3 статті 83 ГПК України господарський суд має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання.

Таке право суду встановлено частиною першою статті 233 ГК України, згідно з якою у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною третьою статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності чинних обставин, які мають істотне значення.

У судовому засіданні судом зясовано, що позивач починаючи з липня 2014 року не здійснював друкування видань, у звязку з чим не поніс витрат.

Відповідно до умов договору про розповсюдження періодичних видань за передплатою № 05-313 від 10.12.2013 відповідач здійснює господарську діяльність на території Краснодонського району Луганської області, в зоні проведення антитерористичної операції.

Суд враховує положення Закону України від 02.09.2014 № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

З огляду на зазначені норми законодавства, приймаючи до уваги обставини викладені відповідачем у відзиві на позов від 03.08.2015 № 18-938, суд вважає за можливе зменшити пеню на 90%, сума якої складає 2 940 грн 53 коп.

Отже, до стягнення підлягає пеня в сумі 326 грн 73 коп.

Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача 10 482 грн 36 коп. - авансових коштів за доставку «Газети» за 2 півріччя 2014 року, суд дійшов висновку про їх необґрунтованість виходячи з наступного.

Згідно з умовами підпунктів 1.1.2-1.1.3 договору № 05-313 від 10.12.2013 вартість послуги з розповсюдження періодичних видань за передплатою складається з видавничої вартості видання та вартості послуг поштового звязку (приймання передплати, доставка).

За умовами пункту 3.2 вказаного договору позивачеві перераховуються відповідачем грошові кошти, що складають видавничу вартість.

Кошти отримані відповідачем у якості передплати за доставку залишаються у нього, позивачеві не перераховуються.

Відповідно до частини 4 статті 18 Закону України «Про поштовий зв'язок», вартість попередньо оплачених користувачем послуг, що фактично не були йому надані, відшкодовується користувачеві у повному обсязі на підставі квитанції чи іншого документа про оплату цих послуг.

З огляду на викладене у задоволенні вимог про стягнення з відповідача 10 482 грн 36 коп. авансових коштів за доставку видання газети "Краснодонские вести" слід відмовити.

Враховуючи викладене, позов підлягає частковому задоволенню у загальній сумі 11 684 грн 15 коп., з яких: 326 грн 73 коп. пеня, 940 грн 68 коп. - 3 % річних, 10 416 грн 74 коп. інфляційні втрати.

Як передбачено абз.4 п.3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у резолютивні частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволених вимог в сумі 1 011 грн 51 коп.

Керуючись статтями 43, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 державного підприємства поштового звязку Укрпошта, м. Київ, вул. Хрещатик, буд.22, ідентифікаційний код 21560045 в особі Луганської Дирекції ОСОБА_2 державного підприємства поштового звязку Укрпошта, м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Вілєсова, буд.3, ідентифікаційний код 21796581 на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, пеню за період прострочення з 16.07.2014 по 03.03.2015 в сумі 326 грн 73 коп., інфляційні втрати в сумі 10 416 грн 06 коп. за період прострочення з серпня 2014 року по лютий 2015 року, 3 % річних в сумі 940 грн 68 коп. за період прострочення з 16.07.2014 по 03.03.2014 та витрати зі сплати судового збору в сумі 1 011 грн 51 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. У задоволенні вимог про стягнення пені в сумі 2 940 грн 53 коп., інфляційних втрат в сумі 239 грн 85 коп. та авансових коштів за доставку «Газети» за 2 півріччя 2014 року в сумі 10 482 грн 36 коп. відмовити.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання, якщо не було подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено і підписано 07.09.2015.

Суддя Р.Є. Якушенко