КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2015 р. Справа№ 910/18384/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гарник Л.Л.

суддів: Остапенка О.М.

Пантелієнка В.О.

за участю представників сторін:

від ініціюючого кредитора: Затуранова Т.О. (довіреність від 26.12.2014 № 593);

від боржника: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

приватного акціонерного товариства "Київспецмонтаж"

на ухвалу господарського суду міста Києва від 20.07.2015

у справі № 910/18384/15 (суддя Пасько М.В.)

за заявою приватного акціонерного товариства "Київспецмонтаж"

до українського консорціуму «Екосорб»

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.07.2015 по справі №910/18384/15 заяву приватного акціонерного товариства "Київспецмонтаж" про банкрутство українського консорціуму «Екосорб» повернуто без розгляду.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, приватне акціонерне товариство "Київспецмонтаж" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та передати справу на розгляд місцевого господарського суду.

Скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Представник приватного акціонерного товариства "Київспецмонтаж" в судовому засіданні апеляційної інстанції апеляційну скаргу підтримав.

Український консорціум «Екосорб» в судове засідання апеляційної інстанції представників не направив, про причини неприбуття суд не повідомив. Враховуючи те, що учасники провадження у справі про дату, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, колегія суддів вважає можливим здійснити перегляд ухвали місцевого господарського суду в даній справі за наявними матеріалами справи та без участі його представників.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженої ухвали норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи заяву приватного акціонерного товариства "Київспецмонтаж" згідно оскарженої ухвали від 20.07.2015, місцевий господарський суд керувався пунктом 2 частини 2 статті 57 Господарського процесуального кодексу України, частиною 1 статті 15 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та обґрунтував свою ухвалу тим, що заявником не надано доказів неможливості списання коштів з рахунку боржника, зокрема, відсутній документ, що підтверджує факт закриття виконавчого провадження, а також відсутністю можливості встановити, чи всі додані до заяви документи надіслані на адресу боржника, оскільки наданий заявником чек № 3718 від 08.05.2015 та опис вкладення у цінний лист містять відмітку відділу поштового зв'язку про відправлення 08.05.2015 адресату заяви та доданих до неї документів на 9 арк., тоді як заява та додані до неї документи, що надійшла до суду, містить 16 арк.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду на підставі встановлених обставин справи вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ст. 4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14.05.1992 N 2343-XII (із змінами та доповненнями, далі - Закон) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

У ст. 10 Закону закріплено, що право на звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство мають боржник, кредитор.

Відповідно до частини 3 названої статті справа про банкрутство порушається господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом.

Безспірні вимоги кредиторів - грошові вимоги кредиторів, підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, і постановою про відкриття виконавчого провадження, згідно з яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника. До складу цих вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції.

Згідно з приписами ст. 11 Закону заява про порушення провадження у справі про банкрутство подається боржником або кредитором у письмовій формі. До заяви про порушення справи про банкрутство додаються: докази сплати судового збору, крім випадків, коли згідно із законом він не підлягає сплаті; довіреність чи інший документ, що засвідчує повноваження представника, якщо заяву підписано представником; докази того, що сума безспірних вимог кредитора (кредиторів) сукупно становить не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, якщо інше не передбачено цим Законом; рішення суду про задоволення вимог кредитора, що набрало законної сили; відповідна постанова органу державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження з виконання вимог кредитора; докази того, що сума вимог кредитора (кредиторів) не забезпечена повністю заставою майна боржника (за наявності застави).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 15 Закону господарський суд не пізніше п'яти днів з дня надходження до господарського суду заяви про порушення справи про банкрутство повертає її та додані до неї документи без розгляду, якщо заявник-кредитор не подав доказів неспроможності боржника виконати свої грошові зобов'язання перед кредиторами в розмірі, визначеному частиною третьою статті 10 цього Закону, протягом трьох місяців після відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено цим Законом.

Тобто, строк невиконання боржником грошового зобов'язання для визначення неплатоспроможності боржника починається з моменту відкриття виконавчого провадження.

Як вбачається зі змісту заяви приватного акціонерного товариства "Київспецмонтаж" та доданих до неї документів, заявником ставиться питання про порушення справи про банкрутство українського консорціуму «Екосорб» з підстав виникнення у останнього заборгованості у розмірі 1 670 260,04 грн., що підтверджується рішенням господарського суду міста Києва від 23.10.2012 у справі № 2011-16/11450-2012, про примусове виконання якого господарським судом міста Києва видано наказ від 19.11.2012, на підставі якого відкрито виконавче провадження згідно постанови відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві від 14.12.2012, після чого минуло більше трьох місяців, проте заборгованість погашена не була.

Зважаючи на вищенаведені обставини та враховуючи вимоги Закону про банкрутство, колегія суддів вважає, що у даному випадку посилання суду попередньої інстанції, як на підставу повернення заяви без розгляду, на відсутність доказів неспроможності боржника щодо виконання зобов'язань протягом трьох місяців за наявності постанов ВДВС про відкриття виконавчих проваджень є такими, що не ґрунтуються на вимогах Закону про банкрутство.

Крім того, необґрунтованим та передчасним є висновок суду про неподання заявником доказів надсилання боржнику копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Як вбачається з матеріалів справи, заявником до заяви про визнання боржника банкрутом додано оригінал касового чеку від 08.05.2015 № 3718 та опис вкладення у цінний лист із зазначенням найменування адресата боржника, що є належним доказом надсилання копії позовної заяви і доданих до неї документів іншій стороні у справі, як того вимагає стаття 57 Господарського процесуального кодексу України.

На таких підставах позивачем надано належний та допустимий доказ, в розумінні статті 34 Господарського процесуального кодексу України, на підтвердження надсилання копії заяви про порушення провадження у справі про банкрутство і доданих до неї документів іншій стороні у справі.

За таких обставин, місцевий господарський суд згідно оскарженої ухвали від 20.07.2015 помилково повернув заяву приватного акціонерного товариства "Київспецмонтаж" про банкрутство українського консорціуму «Екосорб» без розгляду.

З огляду на викладене, аналізуючи положення чинного законодавства, колегія суддів доходить висновку про те, що ухвала господарського суду міста Києва від 20.07.2015 у справі № 910/18384/15 прийнята з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню.

Колегія суддів відхиляє клопотання українського консорціуму «Екосорб» про залишення апеляційної скарги без розгляду, оскільки викладені у відповідній заяві відомості про внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запису про те, що боржник знаходиться у стані припинення, не впливають на результат розгляду даної скарги.

Керуючись ст.ст. 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвалу господарського суду господарського суду міста Києва від 20.07.2015 по справі № 910/18384/15 скасувати.

Справу № 910/18384/15 передати на розгляд господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Л.Л. Гарник

Судді О.М. Остапенко

В.О. Пантелієнко