ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2015 р. Справа № 918/916/15

Суддя Романюк Р.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім ІНКО-ФУД"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 456 374 грн. 97 коп.

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_2 (довіреність №30 від 23.02.2015р.);

Від відповідача: ОСОБА_3 (довіреність №59 від 18.08.2015р.)

Обставини справи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім ІНКО-ФУД" звернулося до господарського суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 456 374 грн. 97 коп. з яких: 301 483 грн. 79 коп. заборгованість, 72 548 грн. 81 коп. інфляційні, 24 908 грн. 76 коп. 25% річних, 57 433 грн. 61 коп. пеня.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що на підставі Договору поставки № 189 від 30.04.2014р. він поставив відповідачу товар вартість якого останнім не сплачена, а тому існуючу заборгованість з урахуванням інфляційних та 25% річних та нараховану пеню просить суд стягнути у примусовому порядку.

01.09.2015р. позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої останній просить суд стягнути з відповідача на свою користь 268 097 грн. 71 коп. боргу, 72 548 грн. 81 коп. інфляційних, 24 908 грн. 76 коп. 25% річних та 57 433 грн. 61 коп. пені.

Вказана заява подана в порядку визначеному ст. 22 ГПК України, а відтак прийнята судом.

В судовому засіданні 01.09.2015р. представник позивача підтримав позовні вимоги з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог з підстав зазначених у позовній заяві та заяві про зменшення позовних вимог.

Відповідач в судовому засіданні 01.09.2015 року проти позову заперечив та просив в позові відмовити з підстав викладених у відзиві.

Дослідивши зібрані у справі докази та заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

30 квітня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім ІНКО-ФУД" (Постачальник) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Покупець) укладений Договір поставки №189, за умовами якого Постачальник зобовязується передати у встановлені договором строки продукти харчування (надалі за текстом "товар"), а покупець зобов'язується прийняти цей товар і сплатити за нього певну грошову суму за умовами договору. Поставка товару здійснюється окремими партіями, згідно видаткових (товарно-транспортних) накладних. Положення Договору розповсюджуються на всі поставки товару, здійснені в період його дії, незалежно від того чи має накладна, згідно якої передано (поставлено) товар, посилання на догові (п.1.1 договору).

Сума договору складається з вартості товару, поставленого постачальником протягом строку дії договору (п.1.2 договору).

Відповідно до п. 2.1 Договору поставка товару здійснюється на умовах DDP - згідно правил INCOTERMS в редакції 2010 року (місце призначення зазначене у Заявці до Договору - склад, магазин або інша торгівельна точка покупця) .

Згідно п. 2.13 Договору, Остаточна кількість, асортимент, ціна та вартість кожної окремої партії поставленого товару визначається у видатковій (товарно-транспортній) накладній постачальника, згідно якої товар був фактично переданий покупцю і яка є підставою для його оплати. Факт прийняття товару покупцем від постачальника, що підтверджується належно оформленими накладними, означає згоду покупця із ціною, кількістю та асортиментом поставленого товару.

Пунктом 3.1 Договору встановлено, що розрахунки за даним договором здійснюються виключно в національній валюті України (гривні) шляхом безготівкового перерахування покупцем грошових коштів на поточний рахунок постачальника або внесення грошових коштів готівкою в касу постачальника в порядку та в строки, обумовлені даним договором. Днем оплати за товар є день зарахування банківською установою грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника та/або день внесення покупцем грошових коштів в касу постачальника. Кошти, що надійшли від покупця, зараховуються в рахунок виконання його грошових зобов'язань із найбільш раннім строком виникнення.

За попередньою домовленістю сторін даного договору оплата за товар може здійснюватись шляхом передплати за товар або з відстрочкою платежу, але не пізніше строку, зазначеного в накладній. Якщо термін оплати за товар не вказано в накладній, розрахунок за товар здійснюється покупцем в строк, що складає не більш ніж 21 (двадцять один) календарний день за ковбасні вироби, з моменту отримання товару (п.3.2 договору).

Договір набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до 31.12.2015 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих зобов'язань (додаткова угода №1 до договору поставки № 189 від 30.04.2014 року).

Вказаний Договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплено відбитками печаток останніх.

Як вбачається з поданих суду доказів, на виконання умов Договору позивач за видатковими накладними поставив відповідачу товар на загальну суму 301 483 грн. 79 коп., а саме:

- за видатковою накладною № ССПТБ051219 від 25 грудня 2014р. на суму 8 798,27 грн.,

- за видатковою накладною № ССПТБ001245 від 08 січня 2015р. на суму 19 895,93 грн.,

- за видатковою накладною № ССПТБ002382 від 12 січня 2015р. на суму 10 388,87 грн.,

- за видатковою накладною № ССПТБ003424 від 15 січня 2015р. на суму 24 086,21 грн.,

- за видатковою накладною № ССПТБ005058 від 20 січня 2015р. на суму 28 782,50 грн.,

- за видатковою накладною № ССПТБ008155 від 29 січня 2015р. на суму 11 564,14 грн.,

- за видатковою накладною № ССПТБ009403 від 02 лютого 2015р. на суму 20 560,54 грн.,

- за видатковою накладною № ССПТБ010515 від 05 лютого 2015р. на суму 20 401,45 грн.,

- за видатковою накладною № ССПТБ011898 від 09 лютого 2015р. на суму 25 314,30 грн.,

- за видатковою накладною № ССПТБ021780 від 10 березня 2015р. на суму 22 876,17

- за видатковою накладною № ССПТБ022506 від 12 березня 2015р. на суму 19 067,19грн.,

- за видатковою накладною № ССПТБ022509 від 12 березня 2015р. на суму 911,24 грн.,

- за видатковою накладною № ССПТБ023848 від 16 березня 2015р. на суму 21 014,28 грн.,

- за видатковою накладною № ССПТБ025007 від 19 березня 2015р. на суму 15 408,18 грн.,

- за видатковою накладною № ССПТБ026336 від 23 березня 2015р. на суму 8 286,98 грн.,

- за видатковою накладною № ССПТБ028727 від 30 березня 2015р. на суму 8 744,94 грн.,

- за видатковою накладною № ССПТБ031016 від 06 квітня 2015р. на суму 22 536,52грн.,

- за видатковою накладною № ССПТБ031926 від 08 квітня 2015р. на суму 12 846,08 грн., (а.с. 20-37).

Проте, отримавши зазначений товар, відповідач взяті на себе зобов'язання по оплаті його вартості виконав лише частково і з урахуванням здійснених повернень, заборгованість останнього складає 268 097 грн. 71 коп.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. (ст.526 ЦК України).

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За таких обставин, враховуючи, що факт поставки позивачем товару на виконання умов Договору поставки №189 від 30.04.2014р. підтверджується зібраними у справі матеріалами, строк оплати за який настав, то за відсутності доказів сплати його повної вартості, позовні вимоги про стягнення 268 097 грн. 71 коп. заборгованості судом визнаються обґрунтованими.

Крім того, враховуючи, що відповідач припустився прострочення грошового зобов'язання, позивач на підставі частини 2 статті 625 ЦК України просить суд додатково стягнути з останнього інфляційні в розмірі 72 548 грн. 81 коп. та 25 % річних в розмірі 24 908 грн. 76 коп.

Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання (Постанова Верховного суду України від 12.12.11 в справі №07/238-10).

Згідно п. 5.1 договору при простроченні строків виконання будь-яких грошових зобов'язань за договором покупець зобов'язується сплатити постачальнику суму з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також двадцять п'ять процентів річних від простроченої суми за весь час прострочення.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач припустився прострочення грошового зобов'язання, а нарахування 25 % річних сторони обумовили в укладеному Договорі, суд, перевіривши надані позивачем розрахунки, суд визнає правомірним таобгрунтованим стягнення з відповідача 72 548 грн. 81 коп. інфляційних та 24 908 грн. 76 коп. - 25 % річних.

Крім того, пунктом 5.1 Договору сторони обумовили, що покупець зобов'язується сплатити постачальнику пеню, нараховану за весь час прострочення виконання зобов'язань, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Керуючись зазначеним пунктом Договору позивач нарахував відповідачу пеню, розмір якої складає 57 433 грн. 61 коп. за періоди зазначені в графіку стосовно кожної з видаткових накладних по 08.07.2015 року (кінцеву дату нарахування пені підтверджено представником позивача, присутнім в с удовому засіданні).

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ст. 230 Господарського кодексу України)

Перевіривши подані розрахунки та періоди нарахування пені, судом визнано їх арифметично вірними, а відтак, враховуючи, що відповідач припустився прострочення взятих на себе грошових зобов'язань і застосування такої санкції сторони обумовили в укладеному Договорі, стягнення 57 433 грн. 61 коп. пені судом визнається обгрунтованим.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 268 097 грн. 71 коп. заборгованості; 72 548 грн. 81 коп. інфляційних, 24 908 грн. 76 коп. - 25% річних та 57 433 грн. 61 коп. пені, з покладенням судових витрат на відповідача у справі.

Крім того, пунктом 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

За таких обставин, враховуючи, що позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог в якій заявлено клопотання про повернення надмірно сплаченої суми судового збору і цю заяву прийнято судом, грошові кошти в сумі 667 грн. 72 коп. підлягають поверненню позивачу за ухвалою суду як надмірно сплачений судовий збір.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (33013, АДРЕСА_1 Ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім ІНКО-ФУД" (13300, Житомирська обл., м. Бердичів, вул. Білопільська, 131, ) 268 097 грн. 71 коп. заборгованості; 72 548 грн. 81 коп. інфляційних, 24 908 грн. 76 коп. - 25% річних, 57 433 грн. 61 коп. пені та 8 459 грн. 78 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім ІНКО-ФУД" з Державного бюджету України 667 грн. 72 коп. надмірно сплаченого судового збору про що винести ухвалу.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено "03" вересня 2015 року

Суддя Романюк Р.В.