КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2015 р. Справа№ 925/1073/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Рябухи В.І.

Ропій Л.М.

при секретарі Царук І. О.

За участю представників:

від позивача: Пахомова О. А. - представник за довіреністю НАЕ 887184 від 30.12.2014

від відповідача: Дудник Н. А. - представник за довіреністю № 17/7-2354/кр від 02.10.2014

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії Управління магістральних газопроводів «Черкаситрансгаз»

на рішення Господарського суду Черкаської області від 28.07.2015

у справі № 925/1073/15 (суддя Скиба Г. М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії Управління магістральних газопроводів «Черкаситрансгаз»

до Управління державної служби охорони при УМВС України у Черкаській області

про стягнення 43 390,47 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення з відповідача пені в сумі 2 838,63 грн. та штрафу в сумі 40 551,84 грн. за неналежне виконання умов договору про закупівлю послуг № від 13.03.2015, а саме - несвоєчасного прийняття під охорону об'єкта - лінійної частини магістральних газопроводів позивача.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 28.07.2015, повний текст якого складений 29.07.2015, у справі № 925/1073/15 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів погодження маршрутів патрулювання з виконавцем робіт та передачі під охорону об'єктів за Актом приймання-передачі, тобто наявне прострочення кредитора.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» в особі філії Управління магістральних газопроводів «Черкаситрансгаз» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області по справі № 925/1073/15 від 28.07.2015 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» в особі філії Управління магістральних газопроводів «Черкаситрансгаз» посилається на те, що оскаржуване рішення винесено за неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, за недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, і з невідповідністю висновків, викладених у рішенні, фактичним обставинам справи, а також з порушенням норм процесуального права, які призвели до прийняття неправильного рішення, та порушенням і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Так, позивач зазначив, що матеріалами справи, а саме наявним в ній листуванням сторін щодо виконання договору, спростовуються наведені в оскаржуваному рішення висновки суду першої інстанції про те, що позивач не вчиняв ніяких дій для передачі об'єкту під охорону та визначенням маршрутів патрулювання.

Також відповідач зазначив про те, що недобросовісними є дії відповідача у відмові від підписання акту приймання-передачі об'єктів під охорону з посиланням на необхідність технічного облаштування об'єктів, та виключення об'єктів, що розташовані на відстані понад 100 км, а також дії щодо безпідставного вилучення з маршрутів патрулювання віддалених об'єктів.

Ухвалою від 18.08.2015 колегії суддів Київського апеляційного господарського суду в складі: головуючий суддя - Калатай Н.Ф., судді Ропій Л. М., Рябуха В. І. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії Управління магістральних газопроводів «Черкаситрансгаз» прийнято до розгляду та порушене апеляційне провадження.

В апеляційній скарзі позивач звернувся до суду з клопотанням про витребування додаткових доказів по справі, а саме, витребування у відповідача усіх наявних у нього дорожніх листів на виконання спірного договору за період з 13.03.2015.

В судовому засіданні представник позивача не наполягав на задоволенні вказаного клопотання, представник відповідача проти його задоволення заперечив.

Порадившись на місці, колегія суддів вирішила, що клопотання позивача про витребування додаткових доказів буде вирішено після заслуховування пояснень сторін по суті спору.

Під час розгляду справи представник відповідача апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а оспорюване рішення суду першої інстанції - без змін.

Після заслуховування сторін по суті спору колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні клопотання позивача про витребування додаткових доказів з підстав, які викладені нижче.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з урахуванням правил ст. ст. 99, 101 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі, колегія суддів встановила таке.

13.03.2015 позивач як замовник та відповідач як виконавець уклали договір про закупівлю послуг № (далі Договір), відповідно до умов якого відповідач зобов'язався надати послуги, пов'язані з особистою безпекою (охорона об'єктів лінійної частини магістральних газопроводів УМГ «Черкаситранасгаз» (код ДК 016-2010 - 80.10.1), а позивач - прийняти та своєчасно оплатити їх вартість.

Згідно з п. 3.1 Договору ціна Договору становить 3 199 089,66 грн. в тому числі ПДВ 533 181,61 грн.

Згідно з п. 5.1 Договору строк надання послуг - протягом 14 місяців з дня підписання Договору.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилається на те, що відповідач за умовами Договору мав надавати послуги з охорони починаючи з 14.03.2015, а приступив до виконання своїх договірних зобов'язань починаючи з 10.04.2015, тобто з пропуском 27 днів.

Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи документальними доказами, а саме підписаними обома сторонами і завіреними їхніми печатками актами прийому-здачі виконаних робіт/послуг за квітень 2015 № Т-00000745 та № Зол-001851 на загальну суму 157 701,60 грн., які підписані сторонами 30.04.2014, і відповідачем не заперечуються.

Позивач вважає, що вказане порушення умов Договору є підставою для застосування до відповідача обумовленої Договором (п.п. 7.4, 7.3) відповідальності у вигляді стягнення пені та штрафу.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог, з чим колегія суддів погоджується з огляду на таке.

Щодо вимог про стягнення пені в сумі 2 838,63 грн. слід зазначити таке.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 978 параграфа 1 Глави 66 «Зберігання» ЦК України, за договором охорони, до яких за своєю правовою природою відноситься спірний Договір, охоронець, який є суб'єктом підприємницької діяльності, зобов'язується забезпечити недоторканність особи чи майна, які охороняються. Володілець такого майна або особа, яку охороняють, зобов'язані виконувати передбачені договором правила особистої та майнової безпеки і щомісячно сплачувати охоронцю встановлену плату.

За нормою ч. 1 ст. 955 параграфа 1 Глави 66 «Зберігання» ЦК України, положення параграфа 1 цієї глави застосовуються до окремих видів зберігання, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про окремі види зберігання або законом.

У частині 1 ст. 936 параграфа 1 Глави 66 «Зберігання» ЦК України наведене поняття договору зберігання, згідно з яким за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Отже, за законом надання послуг зі зберігання може здійснюватись щодо речі, який має бути переданий зберігачу поклажедавцем.

Згідно з п. 5.2 Договору місце надання послуг визначається додатком №3 Договору - «Дислокація об'єктів», та актами приймання об'єктів під охорону, які спільно складаються позивачем та відповідачем при укладенні Договору.

В пункті 5.3 Договору сторонами погоджено, що надання послуг на об'єктах позивача здійснюється шляхом патрулювання за попередньо визначеним та узгодженим маршрутом в тих районах Черкаської області або Вінницької, Київської, Кіровоградської, Полтавської, Хмельницької областей, де знаходяться об'єкти лінійної частини магістральних газопроводів позивача.

Пунктом. 6.1 Договору сторони обумовили, що передача об'єкта під охорону (з під охорони) здійснюється після спільного їх обстеження уповноваженими представниками позивача та відповідача, за результатами якого складається Акт прийому-передачі Об'єкта під охорону (з під охорони), що скріплюється печаткою позивача та відповідача, підписами їх керівників або уповноваженими ними представниками (особами, що мають підтвердження повноважень на підписання ними даних документів).

Отже, за умовами Договору передача об'єкта під охорону має бути зафіксована двостороннім актом, а відтак, обов'язок відповідача з надання послуг охорони наступає лише після підписання сторонами відповідного акту.

Матеріали справи не містять доказів підписання сторонами вказаного акту, так само як не містять і доказів того, що його непідписання в період з 14.03.2015 (дата, коли, на думку позивача, відповідач мав приступити до виконання обов'язків) по 10.04.2015 (дата, коли відповідач приступив до виконання своїх обов'язків) була наслідком дій лише відповідача, тобто того, що відповідач фактично ухилявся від виконання свого обв'язку по підписанню такого акту.

Згідно з п. 7.4 Договору за порушення строків надання послуг відповідач сплачує на користь позивача пеню у розмірі 0,1% вартості послуг з яких допущено прострочення виконання за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Позивач нараховує пеню на вартість послуг з охорони, які відповідач мав надавати за період з 14.03.2015 по 09.04.2015, проте за відсутності факту прийняття об'єкту під охорону у порядку, встановленому Договором, у відповідача не виникало договірного зобов'язання з надання послуг охорони, а відтак, він не може вважатися таким, що порушив строк виконання договірного зобов'язання. Відповідно, позивач безпідставно вимагає застосування до відповідача відповідальності у вигляді стягнення пені, встановленої п. 7.4 Договору за порушення строку надання послуг.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача пені в сумі 2 838,63 грн.

Рішення суду першої інстанції в цій частині залишається без змін.

Щодо вимог про стягнення штрафу в сумі 40 551,84 грн. слід зазначити таке.

Відповідно до п. 7.3 Договору за порушення умов зобов'язання щодо якості послуг відповідач сплачує на користь позивача штраф у розмірі 20 % вартості неякісних послуг.

Позивач вимагає стягнути з відповідача штраф в сумі 40 551,84 грн., що дорівнює 20 % вартості неякісних послуг за період з 14.03.2015 по 09.04.2015, проте можливість оцінити якість наданих послуг і встановити вартість неякісних послуг, з якої має обчислюватись передбачений пунктом 7.3 Договору штраф, відсутня, оскільки судом встановлено і сторонами не заперечується, що протягом вказаного періоду послуги зберігання за умовами Договору відповідачем позивачу не надавались, а відтак, у вимогах позивача про стягнення з відповідача штрафу в сумі 40.551,84 грн. слід відмовити в зв'язку з їх недоведеністю.

Рішення суду першої інстанції в цій частині залишається без змін.

З огляду на підстави відмови у позові, клопотання позивача про витребування у відповідача усіх наявних у нього дорожніх листів на виконання спірного договору за період з 13.03.2015 задоволенню не підлягає, оскільки вказані докази не впливають на вирішення спору по суті.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії Управління магістральних газопроводів «Черкаситрансгаз» задоволенню не підлягає, рішення Господарського суду Черкаської області від 28.07.2015 у справі № 925/1073/15 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи, підстав для його скасування не вбачається.

Судові витрати на подачу апеляційної скарги, відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України, покладаються на Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» в особі філії Управління магістральних газопроводів «Черкаситрансгаз».

Керуючись ст.ст. 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії Управління магістральних газопроводів «Черкаситрансгаз» на рішення Господарського суду Черкаської області від 28.07.2015 у справі № 925/1073/15 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 28.07.2015 у справі № 925/1073/15 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду Черкаської області матеріали справи № 925/1073/15.

Повний текст постанови складено: 07.09.2015

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді В.І. Рябуха

Л.М. Ропій