Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

02 вересня 2015 року Справа № 927/997/15

Позивач: Мале приватне виробничо-комерційне підприємство "Шар",

пров. Охтирський, 3, офіс 201, м. Київ, 03022

Відповідач: Комунальне підприємство "Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства",

вул. Червонокозача, 5, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600

про стягнення 483227,57 грн.

Суддя Моцьор В.В.

Представники сторін:

позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 8 від 06 січня 2015 року); ОСОБА_2 (довіреність № 19 від 16 квітня 2015 року),

відповідача: ОСОБА_3 (довіреність №692 від 31 серпня 2015 року).

В судовому засіданні 02 вересня 2015 року на підставі ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Малим приватним виробничо-комерційним підприємством "Шар" подано позов до Комунального підприємства "Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства" про стягнення 483227,57грн. інфляційних втрат за період з 01 липня 2014 року до 01 червня 2015 року. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобовязання по оплаті вартості послуг та вартості установки на підставі договору №9 від 01 листопада 2013 року.

У судовому засіданні 05 серпня 2015 року суд оглянув оригінали документів, доданих до позовної заяви.

Ухвалами суду від 05 серпня 2015 року та від 13 серпня 2015 року розгляд справи відкладався.

Присутній у судовому засіданні 02 вересня 2015 року представник позивача заявив клопотання про долучення до матеріалів справи письмового пояснення, яке задоволено судом.

Суд перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача підтримав заперечення, викладені у відзиві №636 від 06 серпня 2015 року, зауваживши, що позовна заява підписана не директором підприємства "Шар", тому позов необхідно залишити без розгляду, також незаконною і необґрунтованою є вимога щодо стягнення інфляційних втрат починаючи з дат, встановлених в п.5 додатку №2 та п.6 додатку №3 до договору №9 від 01 листопада 2013 року до моменту повних розрахунків за поставлений товар, оскільки відповідач внаслідок виявлення недокомплектації поставки 03 лютого 2015 року заявив вимогу про доукомплектування.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши обставини, що мають значення для вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 28 жовтня 2014 року у справі №927/1290/14 за позовом Малим приватним виробничо-комерційним підприємством "Шар"до Комунального підприємства "Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства" про стягнення 1040000,00грн., встановлено факт укладення 01 листопада 2013 року між КП "Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства" (замовник) та МПВКП "Шар" (виконавець) договору №9 про надання послуг по очистки стокових вод та продажі установки, Додатку № 1 Специфікації № 1 до вказаного договору, підписання Змін та доповнень до договору від 30 січня 2014 року та Додатків № 2, 3 від 30 січня 2014 року (а.с.19-22).

За умовами вказаного договору позивач зобовязався за завданням відповідача надати послуги по очистки стокових вод в порядку та на умовах визначених цим договором. Позивач за свій рахунок, зобов'язався встановити на території відповідача у його приміщенні установку по очищенню стокових вод "Редо 500" або "Аквахлор 500М" у комплекті, які за своїми якостями ідентичні (надалі у договорі Установка). Відповідач зобов'язався оплачувати послуги на умовах та в порядку, зазначеному в п.4.2 договору.

Даним рішенням встановлено, що за своїм змістом договір від 01 листопада 2013 року № 9 про надання послуг по очистки стокових вод та продажі установки є договором купівлі продажу установки "Аквахлор 500М" з розстроченням платежу і зі збереженням права власності за продавцем до остаточного розрахунку покупцем; що послуги по очистки стокових вод надає сама установка "Аквахлор 500М", при чому, як зазначено в договорі, в автоматичному режимі, тому неможливо відокремити вартість послуг по очистки стокових вод від собівартості самої установки "Аквахлор 500М"; що собівартість установки та послуг по договору становить 1040000,00грн. Позивач виконав умови договору установка була введена в експлуатацію та задіяна в процесі очистки стокових вод відповідача, про що свідчить акт о прийманні та виробництві дезинфікуючого засобу "Біостоп Л" від 30 грудня 2013 року. Позивачем були виставлені рахунки-фактури №СФ-134 від 24 червня 2014 року на суму 550000,00грн., №СФ-162 від 23 липня 2014 року на суму 180000,00грн., №СФ-194 від 26 серпня 2014 року на суму 160000,00грн. на оплату вартості установки "Аквахлор -500М"; було складено акти здачі прийняття робіт №ОУ 0000001 від 31 січня 2014 року, №ОУ-0000002 від 28 лютого 2014 року, №ОУ-0000003 від 31 березня 2014 року та виставлено рахунки-фактури на оплату №СФ-00016 від 10 січня 2014 року, № СФ-40 від 26 лютого 2014 року, №СФ-43 від 25 березня 2014 року на загальну суму 150000,00грн.

Також встановлено факт наявності боргу у сумі 1040000,00грн. на день прийняття рішення, у звязку з чим позов задоволено повністю та стягнуто з КП "Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства" на користь МПВКП "Шар" 1040000,00грн. боргу, 20800,00грн. судового збору.

В ході розгляду даної справи докази зміни чи скасування рішення Господарського суду Чернігівської області від 28 жовтня 2014 року у справі №927/1290/14 сторонами не надано.

Крім того, до матеріалів справи надано постанову від 22 червня 2015 року про закінчення виконавчого провадження №46514919 з примусового виконання наказу Господарського суду Чернігівської області №927/1290/14 від 11 лютого 2015 року про стягнення з КП "Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства" на користь МПВКП "Шар" 1040000,00грн. боргу, 20800,00грн. судового збору (а.с. 74-75).

Таким чином, суд приходить до висновку, що рішення Господарського суду Чернігівської області від 28 жовтня 2014 року у справі №927/1290/14 виконано в примусовому порядку в червні 2015 року.

Згідно із ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Разом з тим, статтею 35 Господарського процесуального кодексу України визначено підстави, за яких учасники судового процесу звільняються від обовязку доказування. Зокрема, відповідно до частини 3 вищеназваної статті Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи, що у справі №927/1290/14 та у даній справі беруть участь ті самі особи, факти, які встановлені рішенням господарського суду у справі №927/1290/14 та входять до предмету доказування в цій справі, є преюдиціальними та не підлягають доведенню знову.

Предметом розгляду у даній справі є вимога про застосування до відповідача заходів відповідальності за прострочення оплати вартості послуг та вартості установки на підставі договору №9 від 01 листопада 2013 року.

Відповідно до пункту 6 Додатку №3 договору встановлений кінцевий строк оплати за установку "Аквахлор 500М" в розмірі 550000,00грн. - 25 червня 2014 року, у розмірі 180000,00грн. 25 липня 2014 року, у розмірі 160000,00грн. 25 серпня 2014 року. Розрахунок за надані послуги по очистці стокових вод за січень, лютий та березень 2014 року в сумі 150000,00грн. наступає у семиденний строку від дня пред'явлення претензії №76 від 20 травня 2015 року, тобто 27 травня 2015 року.

Посилаючись на ст.625 Цивільного кодексу України позивач просить стягнути з відповідача 483227,57грн. інфляційних втрат за період з 01 липня 2014 року до 01 червня 2015 року.

Згідно зі ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України.

Чинне законодавство, зокрема ст.202-205 Господарського кодексу України та ст.598-601, 604-609 Цивільного кодексу України, не повязує припинення зобовязання з постановленням судового рішення чи закриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобовязань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.

Матеріалами справи підтверджується прострочення відповідачем оплати наданих позивачем послуг та вартості установки.

Перевіривши розрахунки, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 483227,57грн. інфляційних втрат є правомірними та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у сумі 9664,55грн. підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 33, 35, 44, 49, 82-85, 93, 111-28 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства" (вул. Червонокозача, 5, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600, , р/р 0020 в ПАТ "Банк Демарк", МФО 353575) на користь Малого приватного виробничо-комерційного підприємства "Шар" (пров. Охтирський, 3, офіс 201, м. Київ, 03022, ) 483227,57грн. інфляційних втрат та 9664,55грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 04 вересня 2015 року.

Суддя В.В. Моцьор