РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2015Справа №910/13479/15

За позовом Комунального підприємства «Міський інформаційний центр»

До Повного товариства «Ломбард «Регіональний» ПП «Златодар 585» і Компанія»

Про зобов'язання вчинити дії та стягнення 1 788,32 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Представники сторін:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: Крикунов Д.О. представник за довіреністю № 1Суд від 22.06.15.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство «Міський інформаційний центр» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Повного товариства «Ломбард «Регіональний» ПП «Златодар 585» і Компанія» (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за Договором № 1845 від 25.11.13. в розмірі 933,12 грн., 142,56 грн. - пені, 712,64 грн. - неустойки за прострочення повернення місця для розташування спеціальних конструкцій та зобов'язання відповідача повернути позивачу на підставі акту прийому-передачі місце, що знаходиться у комунальній власності, за адресою: м. Харків, вул. Коцарська, 20, привівши його у належний стан відповідно до п. 5.3 Договору № 1845 від 25.11.13.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.05.15. порушено провадження у справі № 910/13479/15 та призначено її до розгляду на 02.07.15.

22.06.15. відповідачем через відділ діловодства суду було подано письмовий відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує з підстав, викладених в позові.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.07.15. на підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи було відкладено на 14.07.15.

09.07.15. та 14.07.15. позивачем через відділ діловодства суду було подано ідентичні заперечення на відзив відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.07.15. на підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи було відкладено на 20.08.15.

Крім того, ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.07.15. на підставі ст. 69 ГПК України було продовжено строк вирішення спору в даній справі на п'ятнадцять днів.

В судовому засіданні 20.08.15. на підставі ч. 3 ст. 77 ГПК України було оголошено перерву до 27.08.15., про що сторони були повідомлені під розписку.

В судовому засіданні 27.08.15. відповідач подав письмові пояснення по справі та проти позову заперечував.

Позивач в судове засідання 27.08.15. не з'явився.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Зважаючи на те, що неявка представника позивача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи предмет спору, а також доказове наповнення матеріалів справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд в нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення у справі № 910/13479/15.

В судовому засіданні 27.08.15. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

25.11.13. між позивачем (далі - КП) та відповідачем (далі - користувач) було укладено Договір № 1845 про надання в користування місць, які перебувають у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору КП надає користувачу в користування місця, які перебувають у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій, згідно додатку № 1, який є невід'ємною частиною Договору. Під користуванням сторони розуміють тимчасове платне використання розповсюджувачем зовнішньої реклами (користувачем) місць, які перебувають у комунальній власності з метою встановлення на них спеціальний конструкцій, які знаходяться у користувача на законних підставах та їх використання у формах, незаборонених чинним законодавством, для розміщення зовнішньої реклами та обслуговування спеціальних конструкцій (підтримання в належному стані, наклеювання рекламоносіїв, тощо).

Згідно з п. 1.4 Договору місця передаються користувачу згідно з актом приймання-передачі строком з 01.01.14. по 31.12.14.

Відповідно до умов договору позивач зобов'язався передати відповідачу місця на підставі акту прийому-передачі, згідно з переліком, зазначеним у додатку № 1 (п.3.2.1. Договору), а відповідач зобов'язався, згідно з п.п. 3.4.1., 3.4.6. договору використовувати місця за призначенням відповідно до договору та правил розміщення зовнішньої реклами в м. Харкові та здійснювати платежі за користування місцями в порядку, передбаченому розділом 4 Договору.

У додатку № 1 до договору сторонами визначено перелік місць, які надаються користувачу для розміщення спеціальних конструкцій та розмір плати за їх користування в місяць, а саме, місце, яке знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Коцарська, 20, щит на фасаді.

На виконання умов договору сторонами 01.01.14. підписано та скріплено печатками акт прийому-передачі місць, які перебувають у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій, у кількості 1.

Відповідно до п. 4.1. Договору розмір плати за користування всіма місцями, які надані в користування за Договором, згідно з додатком № 1, складає: 77,76 грн. за місяць в т.ч. ПДВ.

Внесення плати за користування місцями здійснюється авансом до 25 числа місяця, що передує місяцю, за який здійснюється оплата (п.4.5 Договору).

У п. 4.7 Договору зазначено, що внесення всіх платежів за договором здійснюється користувачем без отримання від КП рахунку-фактури, шляхом перерахування відповідних коштів на поточний рахунок КП у встановлені Договором строки.

За доводами позивача, відповідачем неналежним чином виконувалися зобов'язання за Договором щодо повноти та вчасності сплати платежів, внаслідок чого виник борг у розмірі 933,12 грн. за період з січня 2014 року по грудень 2014 року.

Договір припинив свою дію з 31.12.14. в зв'язку із закінчення строку на який його було укладено у відповідності до 2.1 Договору.

Як свідчать матеріали справи, позивачем відповідачу направлялись повідомлення № 12832 від 16.06.14. (отримане відповідачем 01.07.14.), № 12938 від 25.07.14. (отримано відповідачем (31.07.14.), № 13322 від 29.01.15. з вимогами погасити наявну заборгованість та повернути місця за актом приймання-передачі.

Претензія № 936/0/2-15 від 06.04.15. з вимогами сплатити наявну заборгованість за Договором, було отримана відповідачем 10.04.15.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Як визначено частинами 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного Кодексу України).

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач, в порушення умов Договору, у визначені строки оплату за користування місцями в порядку, передбаченому розділом 4 Договору, не провів, а отже є таким, що прострочив виконання зобов'язання.

Відтак вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 933,12 грн. обґрунтована та підлягає задоволенню.

При цьому, судом встановлено, що від імені відповідача Договір підписано ОСОБА_3 діючим на підставі довіреності.

Письмовий правочин може бути вчинений від імені юридичної особи її представником на підставі довіреності, закону або адміністративного акта. Особа, призначена повноважним органом виконуючим обов'язки керівника підприємства, установи чи організації, під час вчинення правочинів діє у межах своєї компетенції без довіреності (п. 3.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду від 29.05.13. № 11 «Про деякі питання практики визнання правочинів (господарських договорів) недійсними»).

Згідно з ч. 3 ст. 237 ЦК України представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

За правилами статті 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Матеріали справи містять нотаріально завірену довіреністю від 07.02.14. на уповноваження ОСОБА_4 діяти від імені відповідача, зокрема. Розписуватися від імені відповідача та виконувати всі інші юридично значимі дії.

Далі, в матеріалах справи наявний наказ № 16/п від 23.10.12. про прзначення н посаду керуючого відокремленого підрозділу № 16 відповідача - ОСОБА_4 з правом першого підпису та повноваженнями згідно Положення про Ломбардне відділення № 16 відповідача, згідно п.2.1 якого до компетенції ОСОБА_3 належить, зокрема, підписання фінансових та інших документів в межах наданих повноважень , інші повноваження відповідно до штатного розкладу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 202, частини 2 статті 203, статей 205, 207, 237 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; правочин може вчинятися усно або в письмовій формі; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами); правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою; представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє; представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Загальні підстави визнання недійсними правочинів і настання відповідних наслідків встановлені ст. ст. 215, 216 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, відповідно до яких, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

На противагу твердженням відповідача, судом не встановлено, а позивачем не доведено наявності обставин, з якими закон пов'язує недійсність правочинів, та настання відповідних наслідків.

При цьому, отримуючи від позивача повідомлення та претензію відповідач був обізнаний про наявність Договору та повідомлений про наявність заборгованості за ним, втім, з червня 2014 року не висловив жодних заперечень позивачу.

Таким чином, доводи відповідача, викладені в письмовому відзиві на позовну заяву є необґрунтованими та не приймаються судом до уваги.

Далі, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 142,56 та неустойку за прострочення повернення місць за Договором у розмірі 712,64 грн.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Порушення відповідачем строків оплати, передбачених п. 4.6. Договору є порушенням зобов'язання, що відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України тягне за собою правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплату неустойки.

Відповідно до п. 6.1 Договору за несплату, несвоєчасну або неповну сплату платежів, передбачених розділом 4 Договору користувач сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого (або не повного сплаченого) платежу за кожний день прострочення.

У п. 6.2. Договору зазначено, що у разі прострочення повернення місць, наданих у користування за Договором, користувач сплачує КП неустойку, яка складає 7% річних розміру плати за користування неповернутим місяцем, встановленої додатком № 1 Договору (з ПДВ), за кожен день затримки повернення вказаного місця.

У розділі 5 Договору сторонами визначено порядок повернення місць, зокрема: користувач зобов'язаний протягом семи календарних днів після припинення дії договору, на будь-яких підставах, передбачених пунктами 8.1., 8.3. договору звільнити місця і передати їх КП. Повернення місць здійснюється на підставі актів прийому-передачі, які складаються користувачем та підписуються уповноваженими представниками КП та користувача. При цьому демонтаж спеціальних конструкцій і приведення територій місць у належний стан здійснюється користувачем самостійно за власний рахунок. (5.1. Договору).

Згідно з приписами п. 5.2. Договору місця вважаються фактично повернутими КП з моменту підписання актів прийому-передачі.

В матеріалах справи відповідний акт (про повернення місць) відсутній та не поданий сторонами.

Враховуючи положення ст. 6, ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до умов яких сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про стягнення пені та штрафу.

В силу приписів п. 18 Інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2004 році" № 01-8/344 від 11.04.2005 р. з огляду на вимоги частини 1 статті 47 ГПК України щодо прийняття судового рішення за результатами обговорення усіх обставин справи та частини 1 статті 43 ГПК України стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд повинен перевірити обґрунтованість і правильність здійсненого нарахування сум штрафних санкцій, річних, збитків від інфляції, і в разі, якщо їх обчислення помилкове - зобов'язати позивача здійснити перерахунок відповідно до закону чи договору або зробити це самостійно.

Здійснивши перевірку розрахунку пені, здійсненого позивачем, судом встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 142,56 грн., що відповідає наданому позивачем розрахунку.

Перевіривши розрахунок неустойки за прострочення повернення місць за Договором за період з 08.01.15. по 18.05.15., наданий позивачем, суд встановив, що вказаний розрахунок є обґрунтованим та підлягає задоволенню в сумі заявленій позивачем, а саме: 712,64 грн.

Позивачем також заявлені позовні вимоги про зобов'язання відповідача повернути позивачеві на підставі акту прийому-передачі місце, що перебуває у комунальній власності, за адресою: м. Харків, вул. Коцарська, 20, привівши це місце в належний стан відповідно до п. 5.3. Договору.

Судом було встановлено, що Договір діяв до 31.12.14., а відтак у відповідача виникло зобов'язання повернути місце, яке передавалось у користування, у строки передбачені п. 5.1. Договору, а саме протягом семи календарних днів після припинення дії Договору.

Крім цього, як визначено у п. 5.2. Договору місце вважається фактично повернутим КП з моменту підписання акту прийому-передачі.

Згідно з п. 5.3. Договору місця надані в користування користувачу за цим договором, повинні бути повернуті КП у належному стані (демонтована спеціальна конструкція та її частини (фундаменти, елементи кріплень, тощо) відновлена тротуарна плитка, асфальтне або трав'яне покриття, вивезене сміття та інше).

Отже, умовами Договору передбачено обов'язок користувача повернути місця користування саме за актом приймання-передачі, при цьому обов'язок складання таких актів покладено згідно мов договору на відповідача.

В матеріалах справи відповідний акт відсутній та не поданий сторонами.

Згідно із ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями і громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Згідно із положеннями чинного законодавства України правовою підставою користування певним майном є відповідний договір оренди.

Відповідно до п. 1 статті 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона бала одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Зважаючи на вищевказане, вимога позивача прозобов'язання відповідача повернути позивачеві на підставі акту прийому-передачі місце, що перебуває у комунальній власності, за адресою: м. Харків, вул. Коцарська, 20, привівши це місце в належний стан відповідно до п. 5.3. Договору, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Повного товариства «Ломбард «Регіональний» ПП «Златодар 585» і Компанія» (01034, м. Київ, вул. Ярославів Вал, б. 13/2Б; ідентифікаційний код 36929764) на користь Комунального підприємства "Міський інформаційний центр" (61166, м. Харків, пр. Леніна, буд. 38, оф. 618; ідентифікаційний код 32135675) 933 (дев'ятсот тридцять три) грн. 12 коп. - основного боргу, 142 (сто сорок дві) грн. 56 коп. - пені, 712 (сімсот дванадцять) грн. 64 коп. - неустойки за прострочення повернення місця для розташування спеціальних конструкцій, 3 045 (три тисячі сорок п'ять) грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору.

3. Зобов'язати Повне товариство «Ломбард «Регіональний» ПП «Златодар 585» і Компанія» (01034, м. Київ, вул. Ярославів Вал, б. 13/2Б; ідентифікаційний код 36929764) повернути Комунальному підприємству "Міський інформаційний центр" (61166, м. Харків, пр. Леніна, буд. 38, оф. 618; ідентифікаційний код 32135675) на підставі акту прийому-передачі місце, що перебуває у комунальній власності, за адресою: м. Харків, вул. Коцарська, 20 (щит на фасаді рекламною площею 1,44), привівши це місце в належний стан відповідно до п. 5.3. Договору № 1845 від 25.11.13.

4. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 01.09.15.

Суддя Т.М. Ващенко