КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2015 р. Справа№ 910/7698/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Руденко М.А.

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_2, довіреність № 273 від 13.02.2015;

від відповідача - ОСОБА_3, договір про надання правової допомоги від 16.03.2015,

розглянувши апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на рішення господарського суду міста Києва від 09.06.2015 у справі № 910/7698/15-г (суддя Борисенко І.І.) за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення 218 143,12 грн.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 звернулася до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 заборгованості з орендної плати за період з серпня по грудень 2013 року в сумі 62 623, 12 грн., а також плати за зберігання майна у розмірі 155 520 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 09.06.2015 у справі № 910/7698/15-г позов задоволено частково; вирішено стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з орендної плати в сумі 62 623, 12 грн.; в частині вимоги про стягнення з відповідача плати за зберігання майна у розмірі 155 520 грн. провадження у справі припинено на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України (у зв'язку з відмовою позивача від даної вимоги).

При задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з доведеності позивачем факту порушення відповідачем договірних зобов'язань в частині здійснення орендної плати.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 09.06.2015 у справі № 910/7698/15-г скасувати та припинити провадження у справі.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що у зв'язку з відсутністю банківських реквізитів позивача ним не сплачувалася орендна плата.

Також, апелянт посилається на лист від 28.01.2014, яким позивач повідомив суборендаря про розірвання договору та не нарахування у зв'язку з цим орендної плати.

В судовому засіданні 31.08.2015 року представник апелянта - відповідача у справі, підтримав вимоги за апеляційною скаргою та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (орендар) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (суборендар) 01.02.2013 укладено договір суборенди № 03/13 нежилого приміщення, відповідно до умов якого (п. 1.1) орендар передає, а суборендар приймає у тимчасове платне володіння і користування на умовах оренди нежитлове приміщення загальною площею 134, 8 кв. м., яке розташоване за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 4.1 договору, з урахуванням доповненння до договору №01/13 від 01.02.2013р. суборендна плата за 1 місяць складає 12 дол. США за 1 кв. м.

Таким чином, щомісячна суборендна плата за користування приміщенням склала 1 17, 60 дол. США, що станом на момент виникнення заборгованості становило згідно курсу НБУ (7, 99 грн. за 1 дол. США) суму в розмірі 12 924, 62 грн. орендної плати за місяць.

Згідно п. 4.2 договору суборендна плата сплачується не пізніше першого числа поточного місяця.

На виконання умов договору позивач передав відповідачу у тимчасове користування нежитлове приміщення, що підтверджується підписаним сторонами актом прийому-передачі від 01.02.2013 року №35 (а.с. 14).

У зв'язку з невиконанням суборендарем умов договору в частині здійснення суборендних платежів позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з відповідача суборендної плати за період з серпня по грудень 2013 року в сумі 62 623, 12 грн., а також плати за зберігання майна у розмірі 155 520 грн.

В ході розгляду даної справи позивачем подано до суду заяву про відмову від позову в частині вимоги про стягнення з відповідача плати за зберігання майна у розмірі 155 520 грн.

Зазначена відмова прийнята судом та в цій частині провадження у справі обґрунтовано припинено на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Вимога про стягнення суборендної плати в сумі 62 623, 12 грн. задоволена місцевим господарським судом в повному обсязі.

Колегія суддів вважає наведений висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з наступних підстав.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов'язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

До договору суборенди застосовуються загальні положення про оренду.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п. 4.2 договору суборендна плата сплачується не пізніше першого числа поточного місяця.

Відповідачем зобов'язання зі здійснення суборендної плати не виконувались належним чином, у зв'язку з чим за період з серпня по грудень 2013 року утворився борг у загальній сумі 62 623, 12 грн.

Враховуючи вищевикладене, на момент звернення позивача з даним позовом до суду строк виконання відповідачем зобов'язання з оплати коштів за договором суборенди настав, проте зобов'язання виконано не було.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Факт наявності заявленого до стягнення боргу станом на день подачі позову до суду підтверджується матеріалами справи, що наведено вище у даній постанові.

Відповідачем доводів позивача не спростовано та належних доказів на підтвердження ним виконання зобов'язань за договором в частині своєчасної оплати орендних платежів не надано.

Доводи апелянта про те, що у зв'язку з відсутністю реквізитів ним не сплачувалася орендна плата, не можуть бути підставою для звільнення відповідача від зобов'язань за договором.

Так, договором чітко визначено строк виконання відповідачем грошового зобов'язання.

Отже, відповідач був зобов'язаний його виконати у встановлений строк.

Відсутність у позивача відкритого рахунку в банківській установі та не зазначення відповідно в договорі реквізитів рахунку не свідчить про те, що відповідач не зобов'язаний виконувати умови договору.

Доказів намагання здійснити оплату готівкою чи в інший спосіб позивачем не надано.

Отже, наведені доводи є необґрунтованими та не звільняють апелянта від обов'язку сплати орендних платежів.

Також, посилання апелянта на зазначене в листі позивача від 28.01.2014, що останнім не буде нараховуватися орендна плата відхиляються судом з наступних підстав.

Вказаний лист був поданий до суду першої інстанції у незасвідченій копії. На запитання апеляційного суду щодо наявності та пред'явлення оригіналу, такого оригіналу подано не було.

У будь-якому разі вказаний довід апелянта не впливає на результат розгляду даного спору, оскільки відмова від звернення до суду не повинна приймається до уваги. Позивач мав право подати даний позов.

Наведений лист не впливає на обов'язок здійснення відповідачем орендної плати, оскільки у спірний період відповідач користувався орендованим майном та відповідно зобов'язаний здійснити оплату за таке користування.

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку в частині задоволення вимог про стягнення з відповідача на користь позивача орендної плати в сумі 62 623, 12 грн.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 09.06.2015 у справі № 910/7698/15-г - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - відповідача у справі.

3. Матеріали справи № 910/7698/15-г повернути до господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку та строки.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Дідиченко

М.А. Руденко