ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2015 р. Справа №917/1234/15

За позовом публічного акціонерного товариства Укргазвидобування"

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 3840,78 грн.

Суддя Тимошенко К.В.

Представники :

від позивача: Ашмінець І.В.

від відповідача: не з'явився

Рішення прийняте після перерв, оголошених в засіданні суду 27.08.2015р. до 15год. 00хв., до 15год. 30 хв. та до 16год. 30хв. 27.08.2015р.

Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача 3840грн. 78коп., з яких 2422грн. 69коп. основного боргу, 490грн. 19коп. пені, 30грн. 27коп. річних та 897грн. 63коп. інфляційних.

Відповідач в засідання суду не з'явився. Про дату, час та місце проведення судового засідання відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням (а.с.130).

Відповідач відзиву на позов не надав. Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В засіданні суду відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача суд встановив:

Позивач просить стягнути з відповідача 2422грн. 69коп. основного боргу, 490грн. 19коп. пені, 30грн. 27коп. річних та 897грн. 63коп. інфляційних.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 13.11.2014р. між публічним акціонерним товариством «Укргазвидобування» (позивачем) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (відповідачем) був укладений договір №780/14 на поставку молочної продукції, і що позивач поставив відповідачу молочну продукцію, а відповідач за поставлену продукцію розрахувався частково, у зв'язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 2422грн. 69коп.

Дослідивши надані у справі докази, суд при вирішенні спору виходить з наступного:

Згідно наданої позивачем копії договору поставки молочної продукції №780/14 від 13.11.2014р. (далі-договір) (копія договору а.с.15-16) позивач (постачальник) зобов'язався передати у власність відповідача (покупця) продукцію, а відповідач зобов'язався прийняти та оплатити продукцію.

Пунктом 2.4 договору сторони визначили, що відповідач здійснює оплату позивачу за кожну поставлену партію продукції упродовж трьох діб з моменту поставки позивачем продукції відповідачу згідно рахунку-фактури або видаткової накладної позивача.

Частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) визначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК), зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Пунктом 11.4 договору сторони погодили строк дії договору в частині поставки до 31.12.2014р., а в частині розрахунків до повного виконання.

Як зазначає позивач у позовній заяві, в період строку дії договору №780/14 від 13.11.2014р. відповідачу було здійснено поставку молочної продукції згідно наступних накладних: №3312 від 11.12.2014р., №3313 від 11.12.2014р., №3321 від 12.12.2014р., №3322 від 12.12.2014р., №3323 від 15.12.2014р., №3343 від 17.12.2014р., №3344 від 17.12.2014р., №3364 від 18.12.2014р., № 3381 від 19.12.2014р., №3413 від 23.12.2014р., №3414 від 23.12.2014р., №3395 від 22.12.2014р., №3424 від 24.12.2014р., №3426 від 24.12.2014р., №3437 від 25.12.2014р., №3450 від 26.12.2014р., №3465 від 29.12.2014р.

Позивач вказує, що відповідач за поставлену згідно договору №780/14 від 13.11.2014р. продукцію розрахувався несвоєчасно, що підтверджується наданими позивачем копіями прибуткових касових ордерів (а.с.89-99).

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Пунктом 7.3 договору встановлено що, за порушення строків оплати відповідач (покупець) сплачує на користь позивача (постачальника) пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент стягнення пені, за кожний день прострочення.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з цього вимога про стягнення пені та річних за поставлену у 2014 році продукцію правомірна, але сума пені та річних позивачем завищена.

Відповідно до частини 5 статті 254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. Позивачем зазначена норма ЦК України не врахована при розрахунку річних та пені.

Як зазначалося вище, оплата за договором здійснюється покупцем упродовж трьох діб з моменту поставки постачальником продукції (п. 2.4 договору). Згідно наданого позивачем розрахунку, позивач нараховує пеню та річні по накладній №3212 від 04.12.2014р. з 08.12.2014р. по 23.12.2014р. Враховуючи, що 07.12.2014 року є вихідним днем (неділя), то за правилами ч. 5 ст. 254 ЦК України днем закінчення строку оплати є 08.12.2014р., відповідно оплата за вказаний період прострочена з 09.12.2014р. З врахуванням цього пеня за період з 09.12.2014р. по 23.12.2014р. складає 8грн. 76коп. та річні 0грн. 94коп. Аналогічні помилки позивач допустив і при розрахунку пені та річних по інших накладних. В результаті зазначених помилок розмір пені, нарахованої позивачем по договору №780/14 від 13.11.2014р. завищено. З врахуванням цього вимога про стягнення пені та річних за прострочку оплати по договору №780/14 від 13.11.2014р. підлягає задоволенню частково: в сумі 27грн. 15коп. пені та річних в сумі 2грн. 91коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Вимога позивача про стягнення інфляційних в сумі 32грн. 65коп. за несвоєчасну оплату товару, поставленого до 31.12.2014р., обґрунтована та підтверджується відповідними доказами. В зв'язку з цим позов в частині стягнення інфляційних в сумі 32грн. 65коп. підлягає задоволенню.

Крім цього, позивач у позовній заяві зазначає, що відповідачу здійснено поставку молочної продукції згідно накладних: №18 від 05.01.2015р., №34 від 06.01.2015р., від 05.01.2015р., від 09.01.2015р., від 09.01.2015р., від 09.01.2015р., від 12.01.2015р., від 12.01.2015р., від 13.01.2015р., від 13.01.2015р., від 13.01.2015р., від 14.01.2015р., від 15.01.2015р., від 15.01.2015р., №163 від 20.01.2015р., №184 від 22.01.2015р., №228 від 26.01.2015р., №260 від 29.01.2015р., №319 від 02.02.2015р., №443 від 11.02.2015р.

Поставка вказаної продукції здійснена після закінчення строку дії зазначеного у позові договору №780/14 від 13.11.2014р., тобто поза межами вказаного договору.

Відповідач за поставлену у 2015р. продукцію розрахувався частково, у зв'язку з чим утворилася заборгованість в сумі 2422грн. 69коп.

Відповідно до статті 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару.

Відповідач факт поставки товару згідно накладних №18 від 05.01.2015р., №34 від 06.01.2015р., від 05.01.2015р., від 09.01.2015р., від 09.01.2015р., від 09.01.2015р., від 12.01.2015р., від 12.01.2015р., від 13.01.2015р., від 13.01.2015р., від 13.01.2015р., від 14.01.2015р., від 15.01.2015р., від 15.01.2015р., №163 від 20.01.2015р., №184 від 22.01.2015р., №228 від 26.01.2015р., №260 від 29.01.2015р., №319 від 02.02.2015р., №443 від 11.02.2015р. та суму боргу у розмірі 2422грн. 69коп. не заперечує.

За неналежну оплату відповідачем поставленої у 2015р. продукції позивач просить стягнути з відповідача пеню, річні та інфляційні.

Відповідно до частини 2 статті 343 ГК України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежупеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Сторони не узгодили розмір пені за несвоєчасну оплату молочної продукції, поставленої у 2015р., отже вимога про стягнення пені за несвоєчасну оплату відповідачем поставленої позивачем у 2015р. продукції необгрунтована і задоволенню не підлягає.

Як зазначено вище, згідно статті 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару.

Згідно статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з цього вимога позивача про стягнення річних в сумі 26грн. 95коп. та інфляційних в сумі 864грн. 98коп. за несвоєчасну оплату продукції, поставленої у 2015р. обґрунтована і підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту четвертого частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода у наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Аналогічні положення закріплено в статті 43 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідач позов не заперечує, доказів у спростування наданих позивачем доказів і наведених позивачем доводів та наданого позивачем розрахунку стягуваної суми не навів та не надав.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (36000, АДРЕСА_1, реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства Укргазвидобування" (04053, м.Київ, вул.Кудрявська, 26/28, р/р 1819 в ПуАТ "Діамантбанк", МФО 320854, ідентифікаційний код 30019775) 2422грн. 69коп. основного боргу, 27грн. 15коп. пені, 29грн. 86коп. річних, 897грн. 63коп. інфляційних, 1606грн. 54коп. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Суддя Тимошенко К.В.

Повне рішення складено 01.09.2015р.