РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2015Справа №910/18713/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Столична судноплавна компанія»

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Данапріс»

про стягнення грошових коштів у розмірі 876 108,51 грн.,

Суддя О.С. Комарова

У судовому засідання брали участь:

від позивача: Гутник В.В. (відповідно до протоколу № 143);

від відповідача: не з'явився.

В судовому засіданні 02 вересня 2015 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Столична судноплавна компанія», 21 липня 2015 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою № 401/15 від 21.07.2015 року до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Данапріс» про стягнення грошових коштів у розмірі 876 108,51 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як боржник, взяті на себе зобов'язання відповідно до договору про відступлення права вимоги не виконав, зокрема, не повернув первісному кредитору грошову суму в розмірі 876 108,51 грн., внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.

Ухвалою суду від 23.07.2015 року (суддя Комарова О.С.) порушено провадження у справі № 910/18713/15 та призначено розгляд справи на 02.09.2015 року.

Через відділ діловодства суду 21.08.2015 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому визнав борг перед позивачем та пояснив наявну заборгованість тяжким фінансовим становищем.

26.08.2015 року через відділ діловодства суду представник позивача подав додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

Через відділ діловодства суду 27.08.2015 року представником відповідача подано клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача.

В судовому засіданні 02.09.2015 року представник позивача подав заяву, якою підтвердив наявність заборгованості відповідача перед позивачем станом на дату винесення рішення в розмірі 876 108,51 грн. Представник відповідача в судове засідання не з'явився.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи відповідно до ч.1ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

У відповідності до п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

20 листопада 2014 року між позивачем (надалі - кредитор) та відповідачем (далі по тексту - боржник) (разом - сторони) було укладено договір про відступлення права вимоги № 483/014 (належним чином засвідчена копія договору міститься в матеріалах справи, надалі - Договір), відповідно до п.п. 1.1, 1,2 якого на умовах Договору первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги, належне первісному кредиторові на підставі наступних договорів: договору №6/013 від 18.09.2013 року на суму 140 000 гривень 00 копійок; договору № 37/013-КТ від 01.10.2013 року на суму 736 108 гривень 51 копійок, (надалі іменуються "Основні договори"), укладені між Первісним кредитором та Боржником. За цими договорами Новий кредитор одержує право замість Первісного кредитора вимагати від Боржника сплати грошових коштів у розмірі, визначеному в п. 2.1 цього Договору.

Умовами розділу 2 Договору передбачено, що загальний розмір права вимоги, що відступається за цим Договором, становить 876 108 (вісімсот сімдесят шість тисяч сто вісім) гривень 51 копійка. Сума, за яку первісний кредитор відступає новому кредитору право вимог за вищевказаними договорами становить 876 108 (вісімсот сімдесят шість тисяч сто вісім) гривень 51 копійка.

Відповідно до п.п. 3.2, 3.4. Договору з моменту набрання чинності цим Договором незалежно від виконання Боржником його обов'язків перед новим кредитором у первісного кредитора виникає право вимоги до нового кредитора щодо сплати грошових коштів у розмірі, вказаному у п. 2.2 цього Договору, а новий кредитор зобов'язаний виконати грошове зобов'язання на користь первісного кредитора шляхом перерахування коштів на його банківський рахунок до 31.05.2015 року. Боржник зобов'язаний сплатити новому кредитору грошові кошти у розмірі, вказаному у п. 2.1 цього Договору, протягом 30 календарних днів з моменту підписання сторонами цього договору, шляхом перерахування коштів на його банківський рахунок.

Як стверджує позивач, станом на 21.07.2015 року відповідач взяті на себе зобов'язання з перерахування грошових коштів на банківський рахунок позивача не виконав в повному обсязі, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість перед позивачем за Договором в розмірі 876 108,51 грн.

Оцінивши в матеріалах справи документи та докази, господарський суд вважає, що позовні вимоги, підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок. зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Нормами ст. 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 516 Цивільного кодексу України передбачено, що Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як випливає із матеріалів справи, позивач надав суду акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.11.2014 року по 21.07.2015 року, підписаний та скріплений печатками обох сторін на суму 876 108,51 грн., що свідчить про визнання боргу відповідачем у відповідному розмірі (копія акту наявна в матеріалах справи).

Отже, Господарський суд міста Києва дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність заявлених позивачем позовних вимог.

У відповідності до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

За приписами ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідачем у справі надано відзив на позовну заяву, в якому останній визнає позов на суму 876 108,51 грн. та пояснює прострочення оплати заборгованості тяжким фінансовим становищем останнього.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи все вищевикладене, Господарський суд міста Києва дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 17 522,16 грн. відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4-3, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Данапріс» (ЄДРЮОФОП 22921976, адреса: 04070, м. Київ, ВУЛИЦЯ НАБЕРЕЖНО-ЛУГОВА, будинок 2 Л), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Столична судноплавна компанія» (ЄДРЮОФОП 31628535, адреса: 04080, м. Київ, ВУЛИЦЯ НАБЕРЕЖНО-ЛУГОВА, будинок 2-Л), на будь-який рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, грошові кошти: основного боргу - 876 108,51 грн. (вісімсот сімдесят шість тисяч сто вісім гривень 51 копійка) та судовий збір - 17 522,16 грн. (сімнадцять тисяч п'ятсот двадцять дві гривні 16 копійок). Видати наказ.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та в строки, передбачені нормами ст.ст. 91, 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 07.09.2015 року.

Суддя О.С. Комарова