ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2015 р.Справа № 922/5754/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ольшанченка В.І.

при секретарі судового засідання Черновій В.О.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маша и Медведь" (Російська Федерація, м. Москва)
до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (Україна, м. Дніпропетровськ)
про стягнення 73080,00 грн.,
за участю представників:

позивача - не з'явився,

відповідача - адвоката Чередниченко О.О. (договір про надання правової допомоги від 25.05.2015 р.),

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму компенсації у розмірі 73080,00 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач під час розповсюдження товарів із зображенням персонажів анімаційного фільму "ІНФОРМАЦІЯ_1" порушив вимоги ст. 426 ЦК України, ст. 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" та виключні майнові авторські права позивача, оскільки не отримував жодних дозволів від позивача, не уклав відповідно до вимог ст.ст. 31, 32 Закону України "Про авторське право і суміжні права" авторський чи ліцензійний договір на право розповсюдження товарів із використанням об'єктів авторського права, що належать позивачу.

18.05.2015 р. арбітражний суд м. Москви надіслав до господарського суду Харківської області ухвалу від 14.04.2015 р. по справі №А40-57092/15, в якій вказав, що представник ТОВ "Маша и Медведь" в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про час та місце судового засідання належним чином, та ухвалив встановити неможливість виконання судового доручення господарського суду Харківської області по справі №922/5754/14.

Позивач не надав витребувані судом документи.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча позивач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення та ухвалою арбітражного суду м. Москви.

Відповідач надав відзив на позов, в якому просить відмовити у позові у зв'язку з його необґрунтованістю. Свої заперечення обґрунтовує тим, що відповідач лише перепродавав товар, а не здійснював його перший продаж, а тому не може нести відповідальність за порушення авторських прав. Також, відповідач вказує, що ОСОБА_3 не перебувала з ним у трудових відносинах. Крім того, позивач не обґрунтував співвідношення компенсації із завданою йому шкодою.

Відповідач надав клопотання про долучення до матеріалів справи копії накладної від 06.08.2014 р. про купівлю відповідачем розмальовок дитячих, брелоків дитячих, гаманців дитячих, наліпок Sticker на ринку „Барабашово" для подальшого продажу.

Розглянувши надане клопотання, суд вважає за можливе задовольнити його.

30.06.2015 р. в судовому засіданні оголошувалася перерва до 06.07.2015 р. о 15-30 год.

Після перерви представник позивача знову не з'явився у судове засідання, а відповідач надав клопотання та додаткові пояснення, в якому просить відмовити в позові. До цих „клопотання та додаткових пояснень" відповідач додав копії договорів суборенди від 01.10.2011 р. та від 01.01.2015 р. приміщення №18 „Н", розташованого на території торгівельної площадки за адресою: м. Харків, перехрестя проспекту Л. Свободи і проспекту Перемоги.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представника відповідача, суд встановив наступне.

ТОВ "Маша и Медведь" є юридичною особою резидентом Російської Федерації, місцезнаходженням якого є м. Москва, вул. Годовікова, 9, будова 3, основний державний реєстраційний номер 536, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб від 18.12.2013 р. №7961808 УД, копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи від 06.05.2010 р. серії 77 №012566767 та копією статуту.

Позивачу належать виключні майнові авторські права на малюнки "ІНФОРМАЦІЯ_2" і "ІНФОРМАЦІЯ_3", які використовуються для створення персонажів аудіовізуального твору - анімаційного фільму "ІНФОРМАЦІЯ_1".

Малюнки персонажів "ІНФОРМАЦІЯ_2" і "ІНФОРМАЦІЯ_3", як твори образотворчого мистецтва, були створені одноособово творчою працею ОСОБА_5 01 жовтня 2007 року. Факт їх створення та належність ОСОБА_5 авторських прав підтверджується свідоцтвом Російського авторського товариства НОМЕР_2 "Про реєстрацію та депонування твору - результату інтелектуальної діяльності" від 22.04.2008 р. та не оспорюються відповідачем.

08.06.2010 р. між ОСОБА_5 та позивачем був укладений ліцензійний договір №ЛД-1/2010 про надання права використання творів образотворчого мистецтва (виключна ліцензія) (надалі - ліцензійний договір), за яким ліцензіар (ОСОБА_5.) надає ліцензіату (позивачу) на строк до 30.06.2025 р. за винагороду виключне право використання творів на території всіх країн світу малюнків "ІНФОРМАЦІЯ_2" і "ІНФОРМАЦІЯ_3", які використовуються для створення персонажів відповідного аудіовізуального твору - анімаційного фільму "ІНФОРМАЦІЯ_1", а також про передачу першої серії анімаційного фільму "ІНФОРМАЦІЯ_1".

Згідно з пунктами 2.3, 2.5 та 2.7 ліцензійного договору ОСОБА_5 передав позивачу виключні майнові авторські права на свої твори, що означає право позивача на власний розсуд використовувати, дозволяти або забороняти будь-яке використання третім особам переданих творів, зокрема (п. 2.2.1 та п. 2.2.2) - відтворення творів у будь-якій матеріальній формі та їх реалізацію. Також відповідно до п. 2.10 цього договору, позивачу передано право захищати свої майнові права у будь-який спосіб, передбачений законом.

Таким чином, позивачу належать виключні майнові авторські права на малюнки персонажів "ІНФОРМАЦІЯ_2" і "ІНФОРМАЦІЯ_3", які є складовою частиною аудіовізуального твору "ІНФОРМАЦІЯ_1" та відповідно до ст. 9 Закону України "Про авторське право і суміжні права" можуть використовуватися самостійно, розглядаються як окремий твір і охороняються Законом незалежно від інших об'єктів авторського права.

Згідно з положенням п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про міжнародне приватне право" іноземним елементом є ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм:

- хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою;

- об'єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави;

- юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про міжнародне приватне право" право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України.

Згідно з положеннями ст. 37 Закону України "Про міжнародне приватне право" до правовідносин у сфері захисту прав інтелектуальної власності застосовується право держави, у якій вимагається захист цих прав.

До того ж, Україна є учасницею Бернської конвенції про охорону літературних та художніх творів 1971 року з 25 жовтня 1995 року, а Російська Федерація є учасницею цієї ж Конвенції з 13 березня 1995 року.

Відповідно до ст. 1 Бернської конвенції про охорону літературних та художніх творів 1971 року країни, до яких застосовується Конвенція, утворюють Союз для охорони прав авторів на їх літературні та художні твори.

Стаття 5 вказаної Конвенції встановлює, що щодо творів, з яких авторам надається охорона на підставі цієї Конвенції, автори користуються в країнах Союзу, крім країни походження твору, правами, які надаються нині або будуть надані в подальшому відповідними законами цих країн своїм громадянам, а також правами, особливо наданими цією Конвенцією.

Таким чином, вищезазначене дає позивачу право вимагати захисту порушених прав інтелектуальної власності у порядку, що передбачений законодавством України.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 16 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) справи у спорах про порушення майнових прав інтелектуальної власності, якими є виключні майнові авторські права позивача, розглядаються господарським судом за місцем вчинення порушення. А оскільки порушення авторських прав позивача відбувалось в межах території м. Харкова, то дана позовна заява має розглядатися саме господарським судом Харківської області.

Так, на початку січня 2014 року у мережі магазинів "ІНФОРМАЦІЯ_4" було виявлено факт розповсюдження (продажу) продукції із зображенням персонажів анімаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_1" без дозволу позивача, як власника виключних майнових авторських прав на зазначені малюнки.

Відповідач на підставі договору суборенди №131-127 від 01.10.2011 р. орендує приміщення №18 „Н", розташованого на території торгівельної площадки за адресою: м. Харків, перехрестя проспекту Л. Свободи і проспекту Перемоги.

З метою припинення правопорушення з боку відповідача, представники позивача здійснювали багаторазові звернення з роз'ясненнями про недопустимість порушення авторських прав позивача та фіксували факти таких порушень, але відповідач не вилучав зазначену продукцію з товарного обігу та не здійснював ніяких кроків, які б свідчили про наміри усунути порушення авторських прав ТОВ "Маша и Медведь".

Незважаючи на численні попередження, фіксації фактів порушення та навіть претензії з пропозиціями досудового врегулювання фактів порушення авторських прав позивача, відповідач ще протягом майже семи місяців продовжував розповсюдження товарів із зображенням персонажів анімаційного фільму "ІНФОРМАЦІЯ_1", тим самим завдаючи шкоду правам та законним інтересам позивача та демонструючи відверту зневагу до законних звернень представників позивача.

13.08.2014 р. в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_4" (АДРЕСА_2), де здійснює свою господарську діяльність відповідач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1, що було встановлено на підставі товарного чеку та інформації з куточка споживача, здійснювалось без дозволу позивача розповсюдження (продаж) товарів, на яких були зображенні малюнки персонажів аудіовізуального твору - анімаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_1".

Копія свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особі-підприємця серії НОМЕР_3 та копія свідоцтва платника єдиного податку серії НОМЕР_4 ОСОБА_1, що знаходились у куточку споживача в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_4" (АДРЕСА_2) додані до матеріалів справи.

Так, 13.08.2014 року в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_4" (АДРЕСА_2) були придбані наступні товари:

- розмальовка, на якій міститься зображення персонажів "ІНФОРМАЦІЯ_2" і "ІНФОРМАЦІЯ_3", що є складовою частиною аудіовізуального твору "ІНФОРМАЦІЯ_1" в кількості 1 шт. по ціні 7,00 грн. на суму 7,00 грн.;

- брелок м'який, на якому міститься зображення персонажу "ІНФОРМАЦІЯ_2", який є складовою частиною аудіовізуального твору "ІНФОРМАЦІЯ_1" в кількості 1 шт. по ціні 7,00 грн. на суму 3,00 грн.;

- гаманець, на якому міститься зображення персонажів "ІНФОРМАЦІЯ_2" і "ІНФОРМАЦІЯ_3", що є складовою частиною аудіовізуального твору "ІНФОРМАЦІЯ_1" в кількості 1 шт. по ціні 7,00 грн. на суму 7,00 грн.;

- наліпки "Sticker", на яких міститься зображення персонажів "ІНФОРМАЦІЯ_2" і "ІНФОРМАЦІЯ_3", що є складовою частиною аудіовізуального твору "ІНФОРМАЦІЯ_1" в кількості 1 шт. по ціні 7,00 грн. на суму 3,00 грн. Всього 4 одиниці на 20,00 грн., що підтверджується копією товарного чеку від 13.08.2014 р.

Після придбання товарів та отримання товарного чеку представниками позивача був складений акт закупки №01/13/14 від 13.08.2014 р. за участю, як вказує позивач, продавця ОСОБА_3.

Факт розповсюдження (продажу) відповідачем зазначених товарів у вказаному магазині не заперечується представником відповідача.

Перебування у трудових відносинах фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 з відповідачем відповідач заперечує.

Позивач не надав доказів перебування фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 з відповідачем у трудових відносинах.

Посилання позивача на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.10.2014 р. по справі №638/14967/14-п, як на встановлений судом факт перебування ОСОБА_3 у трудових відносинах з відповідачем, суд вважає безпідставним, оскільки, як убачається із змісту вказаної постанови, ці обставини не встановлювалися судом, а записані зі слів самої ОСОБА_3 і нічим не підтверджені.

Процес закупки товарів, отримання товарного чека, відповідність куплених товарів артикулам у чеку та наявність на товарах зображень персонажів анімаційного фільму "ІНФОРМАЦІЯ_1" позивач зафіксував за допомогою відеозйомки, яка здійснювалась за допомогою відеокамери Sony DCR - TRV40ESerial 343800 та відеокасети з магнітною стрічкою Verbatim 60 DVCMiniDV2183DS4AR 381002В у режимі 16 BIT LP. (копія відеозапису на диску Verbatim серійний № ZE5202-DVR-J47F4 додана до матеріалів справи).

Режим 16 BIT LP відповідно інструкції з експлуатації відеокамери Sony DCR - TRV40E унеможливлює будь-яке подальше накладання або зміну аудіозапису та зображення на відеокасеті з магнітною стрічкою (копія відеозапису на DVD диску для лазерних систем зчитування додана до матеріалів справи).

Посилання позивача на доданий до позову СД-диск із відеозаписом процесу закупки товарів як на доказ, суд вважає безпідставним, оскільки він не є належним та допустимим доказом в розумінні ст. 34 ГПК України (постанови органів внутрішніх справ про порушення кримінального провадження, постанови про ОРД, в межах якого здійснювалася відеозйомка, що є доказом в розумінні вказаної статті ГПК України, позивачем до суду не надано).

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права" аудіовізуальний твір - твір, що фіксується на певному матеріальному носії (кіноплівці, магнітній плівці чи магнітному диску, компакт-диску тощо) у вигляді серії послідовних кадрів (зображень) чи аналогових або дискретних сигналів, які відображають (закодовують) рухомі зображення (як із звуковим супроводом, так і без нього), і сприйняття якого є можливим виключно за допомогою того чи іншого виду екрана (кіноекрана, телевізійного екрана тощо), на якому рухомі зображення візуально відображаються за допомогою певних технічних засобів. Видами аудіовізуального твору є кінофільми, телефільми, відеофільми, діафільми, слайдофільми тощо, які можуть бути ігровими, анімаційними (мультиплікаційними), неігровими чи іншими.

Виключне право - майнове право особи, яка має щодо твору, виконання, постановки, передачі організації мовлення, фонограми чи відеограми авторське право і (або) суміжні права, на використання цих об'єктів авторського права і (або) суміжних прав лише нею і на видачу лише цією особою дозволу чи заборону їх використання іншим особам у межах строку, встановленого цим Законом (ст. 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права").

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права" контрафактний примірник твору, фонограми, відеограми - примірник твору, фонограми чи відеограми, відтворений, опублікований і (або) розповсюджуваний з порушенням авторського права і (або) суміжних прав, у тому числі примірники захищених в Україні творів, фонограм і відеограм, що ввозяться на митну територію України без згоди автора чи іншого суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, зокрема з країн, в яких ці твори, фонограми і відеограми ніколи не охоронялися або перестали охоронятися.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право), зокрема, належить виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами.

Факт відсутності у відповідача правової підстави на використання об'єктів інтелектуальної власності, зокрема малюнків персонажів аудіовізуального твору - анімаційного фільму "ІНФОРМАЦІЯ_1", від Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОРМАЦІЯ_1", як суб'єкта, що має виключне право на дозвіл чи заборону використання таких творів іншими особами відповідно до ст. 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права", вважається судом встановленим, оскільки доказів іншого суду не надано.

Судом встановлено, що оскільки продані відповідачем розмальовка, брелок м'який, гаманець дитячий, наліпки "Sticker" містять зображення персонажів „ІНФОРМАЦІЯ_2" і „ІНФОРМАЦІЯ_3" з аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_1", це порушує виключне право позивача на дозвіл використання вказаних об'єктів.

Таким чином, судом встановлено факт порушення прав позивача.

Згідно пунктів "а", "б" ст. 50 Закону України "Про авторське право і суміжні права", порушеннями авторського права є вчинення будь-якою особою дій, які порушують майнові права суб'єктів авторського права, визначені ст. 15 Закону, а також розповсюдження контрафактних примірників творів.

Отже, згідно з ч. 1 ст. 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права", за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції.

Порушення права інтелектуальної власності, в тому числі невизнання цього права чи посягання на нього, тягне за собою відповідальність, встановлену Цивільним кодексом України, законом чи договором (ст. 431 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 432 Цивільного кодексу України, суд у випадках та в порядку, встановлених законом, може постановити рішення, зокрема, про застосування разового грошового стягнення замість відшкодування збитків за неправомірне використання об'єкта права інтелектуальної власності. Розмір стягнення визначається відповідно до закону з урахуванням вини особи та інших обставин, що мають істотне значення.

Згідно з п. "г" ч. 1 ст. 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права", при порушеннях будь-якою особою, зокрема, авторського права, передбаченого статтею 50 закону, суб'єкти авторського права мають право подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права, або виплату компенсацій.

Пунктом "г" ч. 2 ст. 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" передбачено, що суд має право постановити рішення чи ухвалу про: виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу. При визначенні компенсації, яка має бути виплачена замість відшкодування збитків чи стягнення доходу, суд зобов'язаний у встановлених пунктом "г" ч. 2 ст. 52 Закону межах визначити розмір компенсації, враховуючи обсяг порушення та (або) наміри відповідача.

Відповідно до вимог ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивач визначив компенсацію за порушення майнових прав у розмірі 15 мінімальних заробітних плат за кожний використаний без дозволу твір, що складає 73080,00 грн.

Згідно з пунктами 51.2, 52.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року №12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права та/або суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права та/або суміжних прав, а розмір збитків суб'єкт такого права доводити не зобов'язаний. Водночас розмір доведених збитків має враховуватися господарським судом у визначенні розміру компенсації.

Кожен окремий факт протиправного використання об'єктів авторського та/або суміжних прав, в тому числі неодноразове використання одного й того самого об'єкта, становить самостійне порушення і може бути підставою для застосування відповідальності у вигляді стягнення компенсації. У визначенні розміру такої компенсації господарським судам необхідно виходити з конкретних обставин справи і загальних засад цивільного законодавства, встановлених статтею 3 ЦК України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності.

У пункті 42 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 р. №5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» розмір компенсації визначається судом у межах заявлених вимог у залежності від характеру порушення, ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується: тривалість порушення та його обсяг (одно- або багаторазове використання об'єкта авторського права); передбачуваний розмір збитків потерпілої особи; розмір доходу, отриманого внаслідок правопорушення; кількість потерпілих осіб; наміри відповідача; наявність раніше вчинених відповідачем порушень виключного права даного позивача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації мають бути наведені в судовому рішенні. У визначенні суми компенсації господарський суд має виходити з того розміру мінімальної заробітної плати, який установлено на час прийняття судом відповідного рішення.

Позивач належними засобами доказування довів факт порушення відповідачем майнових прав суб'єкта авторського права шляхом вчинення дій, які визнаються порушенням авторського права, але належним чином не обґрунтував співвідношення розміру визначеної ним компенсації за порушення авторського права з розміром завданої неправомірним використанням об'єкта авторського права шкоди, що може бути визначена з урахуванням розміру збитків потерпілої особи, розміру доходу, отриманого відповідачем внаслідок правопорушення, тощо.

Статтею 8 Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік" встановлено у 2014 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 1218,00 грн.

В статті 11 Закону України "Про авторське право і суміжні права" передбачено, що особа, яка має авторське право, для сповіщення про свої права може використовувати знак охорони авторського права, який складається з таких елементів: латинська літера "С" обведена колом; ім'я особи, яка має авторське право; рік першої публікації твору.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про сповіщення позивачем про його авторські права з метою запобігання їх порушенню.

Наявні в матеріалах справи докази не містять відомостей про те, що відповідач наносив на продані предмети зображення персонажів аудіовізуального твору "ІНФОРМАЦІЯ_1" або замовляв їх нанесення, чи виготовляв товари з метою їх реалізації.

Також, позивачем не надано доказів, що відповідач здійснював оптовий продаж цих товарів.

Крім того, відсутні докази, які б свідчили про кількість потерпілих осіб, розмір збитків потерпілої особи (позивача) або розмір доходу відповідача, отриманого внаслідок реалізації цих товарів, на яких розміщено зображення персонажів аудіовізуального твору "ІНФОРМАЦІЯ_1".

Позивач не надав суду доказів або пояснень щодо можливостей відновлення попереднього стану, який існував до реалізації відповідачем товарів, на яких розміщено зображення персонажів аудіовізуального твору "ІНФОРМАЦІЯ_1".

Оцінивши всі наявні в матеріалах справи докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що стягнення з відповідача компенсації в сумі 73080,00 грн. за порушення відповідачем авторських прав позивача шляхом реалізації чотирьох предметів, на яких було зображено персонажі "ІНФОРМАЦІЯ_2" і "ІНФОРМАЦІЯ_3" з аудіовізуального твору "ІНФОРМАЦІЯ_1" по ціні 3,00 та 7,00 грн., не може відповідати критеріям справедливості, добросовісності та розумності, передбаченим статтею 3 ЦК України.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача компенсації за кожне порушення авторських прав позивача у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, що становить 73080,00 грн. підлягають задоволенню частково - в розмірі 10 мінімальних заробітних плат, що становить 12180,00 грн.

Заперечення відповідача, які викладені у відзиві на позовну заяву та зводяться до того, що позивачем не доведено факту набуття прав на зображення персонажів аудіовізуального твору "ІНФОРМАЦІЯ_1", суд вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються матеріалами справи та встановленими обставинами, зокрема, зазначеними вище ліцензійним договором про надання права використання творів образотворчого мистецтва №ЛД-1/2010 від 08.06.2010 р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Маша и Медведь" та ОСОБА_5, додатком №1 до ліцензійного договору, відповідно до яких позивач набув право на графічні зображення, малюнки персонажів аудіовізуального твору та право на їх використання.

Заперечення відповідача про те, що відповідач лише перепродавав товар, а не здійснював його перший продаж, а тому не може нести відповідальність за порушення авторський прав, суд вважає безпідставними та помилковими, оскільки у випадку посилання на вичерпання прав, саме відповідач повинен довести факт правомірного першого продажу певної партії кожного примірнику товару. Відповідач таких доказів суду не надав.

Відповідно до ст. 49 ГПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 1827,00 грн., оскільки спір виник внаслідок його неправильних дій.

Керуючись ст.ст. 3, 431, 432 ЦК України, ст.ст. 1, 4, 37 Закону України "Про міжнародне приватне право", ст.ст. 1, 9, 11, 15, 50, 52 Закону України „Про авторське право і суміжні права", Конвенцією "Про вручення за кордоном судових та позасудових документів в цивільних та комерційних справах" від 15.11.1965 р., ст. ст. 1, 5 Бернської конвенції про охорону літературних та художніх творів 1971 року, ст.ст. 33-35, 43, 49, 82-85, 125, 126 ГПК України,

ВИРІШИВ:

В позові відмовити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1. Ідент. код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маша и Медведь" (Російська Федерація, 129085, м. Москва, вул. Годовікова, будинок 9, будова 3. ОДРН 536) компенсацію за порушення виключних майнових авторських прав в сумі 12180,00 грн. та судовий збір в сумі 1827,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 10.07.2015 р.

Суддя В.І. Ольшанченко