донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

26.08.2015 справа №908/2565/15-г

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддівКолядко Т.М. Скакун О.А., Ломовцева Н.В.

за участю представників сторін:
від позивача:Балацький Я.А. - за довіреністю
від відповідача:Джалілова Г.А. - за довіреністю
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Запорізької філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», м. Запоріжжя
на рішення господарського судуЗапорізької області
від15.06.2015р.
по справі№908/2565/15-г (суддя: Немченко О.І.)
за позовомДержавного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція», м. Енергодар
до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Запорізької філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», м. Запоріжжя
простягнення 4 577,19 грн.

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція», м. Енергодар (далі - «Позивач») звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Запорізької філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», м. Запоріжжя (далі - «Відповідач») заборгованості в сумі 4 577,19 грн.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 15.06.2015 року у справі №908/2565/15-г позовні вимоги були задоволені частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Запорізької філії на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" 1 010 грн. 68 коп. пені, 212 грн. 45 коп. 3% річних, 2 779 грн. 12 коп. інфляційних втрат та 1 597 грн. 51 коп. судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням Відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій рішення господарського суду Запорізької області від 15.06.2015 року у справі №908/2565/15-г просить скасувати та припинити провадження у справі.

Заявник апеляційної скарги вважає, що при ухваленні рішення судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясовані та досліджені обставини справи, які мають значення для справи, а саме, не враховано, що забов'язання сторін припиненні зарахуванням відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу України.

Сторони апеляційним судом були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду апеляційної скарги.

Позивач у своєму відзиві просив спірне рішення місцевого суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідач підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Відповідно до статей 44, 811 Господарського процесуального кодексу України здійснено фіксацію судового процесу технічними засобами та складено протокол судового засідання.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 4-3, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести певними засобами доказування ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає рішення господарського суду винесеним з дотриманням норм матеріального права та процесуального права, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням - є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як встановлено місцевим судом та підтверджується матеріалами справи 17.12.2012 р. між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (Підприємство) та Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" (Оператор) був укладений договір № 75/345-11 про надання в користування пар магістрального та розподільчого кабелю для організації абонентської лінії (надалі - договір).

Відповідно до умов договору, Підприємство, зобов'язується надати Оператору в платне користування пари магістрального та розподільчого кабелю для організації абонентської лінії (пари кабелю), Оператор зобов'язується оплатити ці послуги відповідно до умов цього договору (п. 1.1 Договору).

Відповідно до умов Договору Оператор зобов'язаний своєчасно та у повному обсязі оплачувати вартість послуги, визначену відповідно до умов цього договору, на підставі виставлених Підприємством рахунків, а також підписувати Акт наданих послуг на протязі 3-х днів з моменту його отримання та один екземпляр акту повернути Підприємству. Акт наданих послуг є підставою для оплати (п.п. 3.2.1, 3.2.2 Договору).

Сторони визначили, що оплату вартості послуги з користування парами кабелів Оператор здійснює щомісячно не пізніше 20-го числа, що наступає за звітним періодом на підставі акту виконаних робіт та рахунку, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок підприємства (п. 4.2 Договору)

За порушення строків сплати, передбачених цим договором, оператор сплачує пеню в розмірі облікової ставки НБУ , що діяла в період, за який нараховується пеня, від вартості неоплачених послуг за кожний день прострочення (п. 5.2. Договору в редакції протоколу розбіжностей).

Як встановлено судом першої інстанції та підтвердженно матеріалами справи, надання позивачем послуг в вересні та жовтні 2014 року підтвердженно відповідними Актами (а.с. 24-25), на підставі яких виставлені рахунки-фактури №9421 та №9529 (а.с. 26-27).

Відповідач свої зобов'язання з оплати виконав неналежним чином: рахунок № 9421 від 30.09.2014р. на суму 16 597,57 грн. оплатив лише 25.12.2014 року (замість - 20.10.2014 року), а рахунок № 9529 від 31.10.2014 року на суму 16 549,72 грн. оплатив 20.02.2015 року (замість - 20.11.2014 року).

Господарський суд першої інстанції з посиланням на норми Господарського та Цивільного кодексів України, що регулюють виконання забов'язань та відповідальність за їх неналежне виконання, визнав обгрунтованними вимоги позивача, щодо стягнення пені в загальній сумі 1 010,68 грн., період нарахування якої відповідає вимогам ч. 6, ст.. 232 Господарського кодексу України, а визначення розміру - умовам п. 5.2 Договору в редакції протоколу розбіжностей.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити сум боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тому суд частково задовольнив позовні вимоги щодо 3% річних та інфляційних витрат з врахуванням уточненого розрахунку позовних вимог, наданих позивачем 15 червня 2015 року (а.с. 104-106) та стягнув з відповідача 212,45 грн. річних і 2 779,12 грн. інфляційних витрат.

Відповідач зазначені розрахунки не спростував, натомість надав суду лист від 29.05.2015 року № 12/577 про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 6' 063,36 грн. (а.с. 110-112). Такими вимогами зі своєї сторони відповідач вважає неоплачений Відокремленим підрозділом «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» рахунок від 07.05.2015 року № 400/300098502 про сплату вартості фактичного користування кабельною каналізацією товариства в м. Енергодар у розмірі 6 063,36 грн. з урахуванням ПДВ на думку відповідача забов'язання щодо сплати цієї суми у позивача виникло на підставі ч. 1 ст. 1212 та ст. 1213 Цивільного кодексу України.

Доводи відповідача про припинення забов'язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог (ст. 601 ЦК України) суд першої інстанції не прийняв до уваги, посилаючись на заперечення позивача, наявність спору щодо характеру, строку та розміру виконання.

Заявник апеляційної скарги вважає, що суд в оскарженому рішенні не навів правового обґрунтування та не послався на фактичні обставини, з огляду на які не взяв до уваги доводи щодо проведення взаємозаліку.

При цьому, відповідач вважає, що за правовою природою припинення зобов'язання зарахуванням зустрічної вимоги - одностороння угода, яка оформлюється заявою однієї з сторін, і, якщо інша сторона не погоджується з проведенням такого зарахування, вона вправі на підставі ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України звернутись за захистом своїх порушених прав до господарського суду.

Тому, на думку відповідача, розгляд питання щодо обгрунтованості припинення забов'язання шляхом зарахування зустрічної вимоги виходить за межі позовних вимог в цій справі.

Колегія суддів апеляційної інстанції не може погодитись з таким висновком і вважає, що господарський суд забов'язаний надати правову оцінку всім запереченням сторони, зокрема і наданій в матеріалах справи заяві про зарахування зустрічних однорідних вимог (а.с. 110-112).

Цивільний кодекс України однією з підстав припинення забов'язання визнає зарахування (ст. 601).

Згідно зазначеної норми, забов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

При цьому законодавством не визначено будь-яких спеціальних вимог щодо форми такої заяви. Але оскільки заява про зарахування є одностороннім правочином, вона повинна відповідати вимогам щодо форми правочинів, зокрема, бути підписана особою, яка має необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до ст. 92 Цивільного кодексу України, юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Філія, як відокремлений підрозділ, не є юридичною особою. Керівники філії призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності (ст. 95 Цивільного кодексу України).

Заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог від 29.05.2015 року № 12/577 підписав директор Запорізької філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» В.Ю. Вітульов, підпис скріплено печаткою філії.

Посилання на довіреність відсутнє, доказів, що директор філії був уповноважений юридичною особою Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» діяти ( підписувати заяву про зарахування) від імені юридичної особи, не надано та посилання на них у будь-якому разі не містить заява про зарахування.

Таким чином, відповідачем не доведено право Запорізької філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» здійснювати зарахування зустрічних вимог, тому відповідна заява не є належним доказом припинення забов'язання і правомірно не прийнята судом до уваги.

З врахуванням викладеного, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Запорізької філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду Запорізької області від 15.06.2015 року у справі №908/2565/15-г - підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на її заявника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Запорізької філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», м. Запоріжжя - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 15.06.2015 року у справі №908/2565/15-г - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України в касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя: Т.М. Колядко

Судді: Н.В. Ломовцева

О.А. Скакун

Надруковано примірників:

1 - позивачу;

1 - відповідачу

1 - до справи;

1 - ДАГС.

1- г/с Запорізької обл.