ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.09.15 Справа № 904/6410/15

За позовом публічного акціонерного товариства "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м. Київ

до комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення 46 144 394,10 грн.

Суддя Соловйова А.Є.

Секретар судового засідання Гаркуша К.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №14-90 від 18.04.2014

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 1 від 30.12.2014

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (надалі Позивач) звернулось до господарського суду з позовною заявою до комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» (надалі Відповідач) про стягнення 46 144 394,10 за договором №652/14-ТЕ-5/ПТ купівлі-продажу природного газу від 05.12.2013.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 20.07.2015 порушено провадження у справі, позовна заява прийнята до розгляду.

В судовому засіданні 25.08.2015 оголошувалась перерва до 03.09.2015 відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач посилається на невиконання Відповідачем вимог діючого законодавства та умов згаданого договору, а саме порушення строків оплати за поставлений природний газ протягом січня-грудня 2014 року. У підтвердження своїх позовних вимог Позивач надав суду договір №652/14-ТЕ-5/ПТ купівлі-продажу природного газу від 05.12.2013 з додатковими угодами №№1, 2 до нього, акти приймання-передачі природного газу за період з січня 2014 року по грудень 2014 року.

Позивач керуючись п.п.6.1., 7.2. названого договору, нормами Господарського та Цивільного кодексів України просить стягнути з Відповідача заборгованість за природний газ в сумі 30 196 031,23 грн., три проценти річних у сумі 756 323,41 грн., інфляційні втрати у розмірі 11 584 234,04 грн., пеню в сумі 3 607 805,42 грн.

Відповідач визнав позовні вимоги частково - в частині стягнення основного боргу в сумі 30 196 031,23 грн., нарахування 3% річних у сумі 756 323,41 грн., пені 3 607 805,42 грн. В частині нарахування інфляційних втрат в сумі 11 584 234,04 грн. Відповідач позовні вимоги визнав частково в сумі 10 392 482,83 грн. Крім того, Відповідач просить суд зменшити розмір пені до 1 803 902,71 грн., що складає 50% від нарахованої Позивачем суми..

Позивач заперечив проти задоволення клопотання Відповідача про зменшення розміру стягуваної пені.

В судовому засіданні 03.09.2015 оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників Позивача та Відповідача, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

05.12.2013 Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Позивач, Продавець) та комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» (Відповідач, Покупець) уклали договір №652/14-ТЕ-5/ПТ купівлі-продажу природного газу (надалі Договір), відповідно до умов якого Продавець зобовязався передати у власність Покупцеві у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобовязався прийняти і оплатити природний газ на умовах цього Договору. Газ, що продається за цим Договором, використовується Покупцем виключно для вироблення теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями, національними творчими спілками та їх осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності) (п.1.1. Договору).

Відповідно до п.5.1. Договору в редакції додаткової угоди №1 від 22.01.2014 до Договору, ціна за 1000 куб.м. природного газу становить 1 091,00 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість.

До сплати за 1000 куб.м. природного газу 1 091,00 грн., крім того ПДВ 218,20 грн., всього з ПДВ 1 309,20 грн.

Згідно з п.6.1. Договору, оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

На виконання умов Договору Позивачем протягом січня-грудня 2014 року було передано, а Відповідачі прийнято природний газ загальною вартістю 30 205 744,57 грн.

Факт поставки природного газу підтверджується актами приймання-передачі природного газу за період з січня 2014 по грудень 2014 року та не заперечується Сторонами.

Проте Відповідач здійснив оплату за поставлений природний газ частково в сумі 9 713,34 грн.

Таким чином заборгованість Відповідача перед Позивачем складає 30 196 031,23 грн., яку Відповідач визнає в повному обсязі.

В силу ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов укладеного договору. Відповідно до вимог ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи з вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, невиконання зобовязання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, є порушенням зобовязання.

Враховуючи вищевикладене, оскільки господарським судом встановлено, що Відповідачем допущено порушення порядку та строків оплати за отриманий природний газ, позовні вимоги в частині стягнення 30 196 031,23 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

В звязку з порушенням Відповідачем строків оплати за прийнятий природний газ, Позивач нарахував 3% річних в сумі 756 323,41 грн., інфляційні втрати в сумі 11 584 234,04 грн.

Враховуючи, що Позивачем доведено шляхом надання належних доказів, та не заперечується Відповідачем, що останнім допущено порушення порядку та строків оплати за прийнятий природний газ, перевіривши здійснений Позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню повністю, а саме підлягають стягненню 756 323,41 грн. 3% річних та 11 584 234,04 грн. інфляційних втрат.

Заперечення Відповідача щодо неврахування Позивачем при розрахунку інфляційних втрат положень п.3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» суд вважає необґрунтованим виходячи з наступного.

Дійсно, ч.3 п.3.2. зазначеної вище Постанови передбачено, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

Саме з урахуванням викладеного Відповідачем був здійснений контррозрахунок інфляційних втрат, розмір яких складає 10 392 482,83 грн.

В той же час, ч.4 п.3.2. Постанови №14 від 17.12.2013 встановлено, що у застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 №62-97р.

Таким чином, застосування Позивачем при розрахунку інфляційних втрат рекомендацій щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 №62-97р. є допустимим, а відтак позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат судом задоволено виходячи з розрахунку, зробленого Позивачем, в сумі 11 584 234,04 грн.

Згідно з п. 7.2. Договору, за невиконання Покупцем пункту 6.1. Договору, Покупець зобовязується сплатити Продавцю крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

За розрахунком Позивача розмір пені за загальний період прострочення з 15.02.2014 по 28.04.2015 становить 3 607 805,42 грн.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п.6 ст.231 Господарського кодексу України).

Положеннями ст. 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Здійснений Позивачем розрахунок пені відповідає обставинам справи та приписам діючого законодавства, тому вимоги Позивача про стягнення з Відповідача пені в сумі 3 607 805,42 грн. є обґрунтованими.

В той же час, згідно ч. 3 ст. 551 Господарського процесуального кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011, вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Враховуючи, що як вбачається з наданих Відповідачем довідок, звіту про фінансові результати за І півріччя 2015 року, дебіторська заборгованість споживачів за послуги з теплопостачання станом на 01.07.2015 становить понад 323907,7 млн.грн., у тому числі населення 246610,7 млн. грн., бюджетні організації 32852,3 млн.грн., госпрозрахункові організації 44 424 млн.грн., враховуючи наявність понад 38 тис. виконавчих документів (про стягнення заборгованості понад 130 млн. грн.), що перебувають у відділах примусового виконання рішень, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені, яка заявлена до стягнення 3 607 805,42 грн. до 50% від заявленої суми, що становить 1 803 902,71 грн.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 43, 44, 49, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пров. Дежньова, буд.9, ) на користь публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ) 30 196 031,23 грн. основного боргу, 11 584 234,04 грн. інфляційних втрат, 756 323,41 грн. 3% річних, 1 803 902,71 грн. пені, 73 080,00 грн. судового збору.

Видати наказ.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 04.09.2015.

Суддя ОСОБА_3