ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2015 р. Справа № 922/1591/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Білоусова Я.О. , суддя Шевель О. В.

при секретарі Курченко В.А.

за участю

позивача ОСОБА_1 (дов. від 16.05.2014р.)

відповідача ОСОБА_2 (договір про надання правової допомоги від 12.11.2014р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу СПД ФО Саприкіна ОСОБА_3 (вх. №4141Х/2) на додаткове рішення господарського суду Харківської області від 07.07.2015 року у справі №922/1591/14

за позовом СПД ФО Саприкіна ОСОБА_3, м. Харків,

до ФОП ОСОБА_4, м. Харків,

про стягнення 493 402,18 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Додатковим рішенням господарського суду Харківської області від 07.07.2015 року у справі №922/1591/14 (суддя Яризько В.О.) стягнуто з ФОП ОСОБА_5 (61058, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь ФОП ОСОБА_4 (61068, м. Харків, вул. Тарасівська, б. 17, кв. 111, код НОМЕР_2) витрати по оплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 4934,03 грн., витрати по оплаті судового збору за подачу касаційної скарги в сумі 6907,63 грн.

Позивач з вказаними судовим рішенням місцевого господарського суду не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати рішення (додаткове) від 07.07.2015р., у задоволенні заяви ФОП ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення - відмовити.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 10.08.2015р. прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено її розгляд на 03.09.2015р.

25.08.2015р. від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи витягу з ЄДРПОУ від 26.05.2015р. та виписки з ЄДРПОУ (вх.№12265).

У судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечувала та просила залишити її без задоволення, додаткове рішення господарського суду Харківської області від 07.07.2015 року у справі №922/1591/14 без змін.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Рішенням господарського суду Харківської області від 12.05.2015р. у справі №922/1591/14 за позовом ФОП ОСОБА_5 до ФОП ОСОБА_4 про стягнення загальної суми заборгованості 493402,18 грн. в задоволенні позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ФОП ОСОБА_5 на користь ФОП ОСОБА_4 витрати по оплаті вартості судової експертизи в сумі 7400,00 грн.

03.07.2015р. від ФОП ОСОБА_4 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі, а саме щодо розподілу витрат по сплаті судового збору за подачу апеляційної та касаційної скарги по даній справі.

Суд першої інстанції, дійшовши висновку про обґрунтованість заявлених вимог прийняв оскаржуване додаткове рішення, яким стягнув з позивача на користь відповідача судові витрати в загальній сумі 11841,66 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого господарського суду, враховуючи наступне.

Згідно ст. 88 ГПК України господарський суд має право за заявою сторони, прокурора, який брав участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою прийняти додаткове рішення, ухвалу, якщо: 1) з якоїсь позовної вимоги, яку було розглянуто в засіданні господарського суду, не прийнято рішення; 2) не вирішено питання про розподіл господарських витрат або про повернення судового збору з бюджету.

Судом встановлено, що рішенням господарського суду Харківської області від 07.07.2014р. у даній справі, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 12.11.2014р. позов ФОП ОСОБА_5 задоволено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 23.12.2014р. скасовано рішення господарського суду Харківської області від 07.07.2014 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 12.11.2014р., справу направлено на новий розгляд до господарського суду Харківської області.

Рішенням господарського суду Харківської області від 12.05.2015р. у справі №922/1591/14, прийнятого за наслідками нового розгляду справи, у позові було відмовлено повністю.

Відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013р. № 7 встановлено, що у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

При прийнятті господарським судом Харківської області рішення від 12.05.2015р. не було вирішено питання стосовно розподілу витрат відповідача щодо сплати судового збору у загальному розмірі 11841,66 грн. за подачу апеляційної та касаційної скарг у даній справі.

Враховуючи, що постановою Вищого господарського суду України від 23.12.2014р. касаційна скарга відповідача була задоволена та скасовані прийняті по даній справі рішення господарського суду Харківської області від 07.07.2014 та постанова Харківського апеляційного господарського суду від 12.11.2014р., при новому розгляді прийнято рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду, що сплачений відповідачем судовий збір за подачу апеляційної та касаційної скарг по даній справі у загальному розмірі 11841,66 грн. підлягає стягненню з позивача на користь відповідача.

Стосовно доводів апелянта про порушення норм процесуального права щодо неповідомлення його про час та місце розгляду заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення та відшкодування судових витрат, колегія суддів зазначає.

Положеннями Господарського процесуального кодексу України не передбачено, що розгляд вказаної заяви повинен відбуватися в судовому засіданні з обовязковим викликом сторін.

Постановою пленуму Вищого господарського суду України «Про судове рішення» від 23.03.2012 № 6, встановлено, що прийняття додаткового рішення (стаття 88 ГПК) за заявою сторони, прокурора, який брав участь у процесі, або за ініціативою суду здійснюється, як правило, тим же суддею (складом суду), що приймав первісне рішення, за винятком випадків, коли це неможливо з об'єктивних причин (звільнення судді, відсутність його у зв'язку з відпусткою, захворюванням тощо). Господарським судам слід мати на увазі, що прийняття додаткового рішення допустиме виключно з підстав, передбачених статтею 88 ГПК. Якщо порушується питання про прийняття додаткового рішення з інших підстав, суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Порушення вимог цієї статті тягне за собою зміну або скасування додаткового рішення в апеляційному чи у касаційному порядку (пункт 4 частини першої статті 104, стаття 111-10 ГПК). ГПК не встановлює будь-яких обмежень строків подання заяв про прийняття додаткового рішення, виправлення чи роз'яснення його. Тому при розгляді цих заяв господарським судам слід керуватись тими статтями ГПК, які регламентують відповідні строки щодо основного рішення. Вирішуючи питання щодо розгляду заяв про прийняття додаткового рішення, господарські суди повинні враховувати, в якому порядку розглядалася справа, зокрема, за участю однієї чи обох сторін або за їх відсутності, а також з обставин справи, доводів, наведених у заяві, тощо. При цьому додаткові докази судом не приймаються і оцінка їх не здійснюється. У залежності від конкретних обставин справи суд може призначити відповідну заяву до розгляду в судовому засіданні, повідомивши учасників судового процесу про час і місце його проведення.

Таким чином, призначення заяви до розгляду у судовому засіданні є правом суду, яким останній користується виходячи з конкретних обставин справи.

Колегія суддів не вважає, що в даному випадку за своїм характером та складністю питання розподілу господарських витрат потребувало розгляду в судовому засіданні за участю сторін, а неповідомлення їх про час та місце розгляду судом вказаного питання може бути розцінене як порушення їх процесуальних прав. А тому місцевий господарський суд правомірно розглянув це питання без виклику сторін.

Не передбачено також Господарським процесуальним кодексом України і обовязок сторони надсилати копію заяви про прийняття додаткового рішення іншій стороні.

Позивач вважає неправомірним покладення на нього судових витрат за розгляд апеляційної скарги відповідача, оскільки у задоволенні вказаної скарги було відмовлено. Однак, колегія суддів не може погодитися з такими доводами заявника, оскільки постанова Харківського апеляційного господарського суду від 12.11.2014р. (якою було залишено без задоволення апеляційну скаргу відповідача) постановою Вищого господарського суду України від 23.12.2014р. було скасовано.

Також, апелянт зазначає, що суд першої інстанції мав врахувати положення ч. 2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України та покласти судові витрати на відповідача, оскільки, на його думку, саме внаслідок її неправильних дій мало місце затягування спору.

При цьому, зі змісту апеляційної скарги та пояснень представника апелянта в судовому засіданні вбачається, що під неправильними діями він розуміє процесуальну бездіяльність відповідача, яка виразилася в ухиленні від участі в судовому засіданні під час першого розгляду справи та в неподанні клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи під час апеляційного перегляду першого судового рішення.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими доводами апелянта враховуючи наступне.

По-перше, як свідчать матеріали справи, відповідачка не приймала участі у першому розгляді справи в суді першої інстанції, оскільки не отримувала копії позову та ухвал господарського суду, про що вона зазначила у своїй заяві про поновлення строку на подання апеляційної скарги, яка була задоволена ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 13.10.2014р.

Неявка відповідачки в (єдине) судове засідання в апеляційній інстанції була обґрунтована нею в клопотанні про відкладення розгляду апеляційної скарги необхідністю догляду за хворою дитиною, що було підтверджено відповідною довідкою медичного закладу.

Тому, вважати відсутність відповідача в судових засіданнях першої та апеляційної інстанцій як «ухилення від участі в них» (тобто якісь навмисні дії відповідача) колегія суддів не вбачає.

Окрім того, брати участь у судових засіданнях та заявляти клопотання (зокрема, про призначення експертизи) відповідно статті 22 Господарського процесуального кодексу України є правами сторони, а не її обовязком.

В той же час, відповідачка в апеляційній скарзі наголошувала на тому, що договір про взаєморозрахунки з позивачем ніколи не укладала та не підписувала, що не було взято апеляційним господарським судом до уваги при винесенні постанови від 12.11.2014р., що в свою чергу, стало однією з підстав для її скасування судом касаційної інстанції.

По-друге (і це є основним), частина 1 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконання договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, частина 2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Така ж позиція міститься в п. 4.7. постанови Пленуму Вищого господарського кодексу України від 21.02.2013р. №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України», в якому зазначено, що частиною другою статті 49 ГПК України передбачено, що в разі коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованої стороною. У такому застосуванні суду слід виходити з широкого розуміння даної норми, маючи на увазі, що передбачені нею наслідки можуть наставати і в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи (зокрема, ухилялася від задоволення її заснованих на законі вимог), що змусило останню звернутися за судовим захистом. Так, якщо зменшення позивачем розміру позовних вимог пов'язане з частковим визнанням та задоволенням позову відповідачем після подання позову, то судовий збір у відповідній частині покладається на відповідача. Або у разі коли в позові відмовлено, але з обставин справи вбачається, що спір доведено до судового розгляду внаслідок ухилення відповідача від розгляду претензії позивача, якщо вона пред'являлася, то судовий збір також покладається на відповідача. При цьому якщо у відповідних випадках позивача звільнено від сплати судового збору, то останній стягується в доход Державного бюджету України.

Таким чином, за змістом ч. 2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України підставою для покладення судового збору на сторону можуть бути лише її неправильні дії, які спричинили виникнення спору, а не дії (або бездіяльність) сторони, повязані з реалізацією процесуальних прав. А в даному випадку, апелянт не наводить жодних обґрунтувань, які б свідчили про неправильні дії відповідача, що стали причиною виникнення спору.

На підставі викладеного, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга СПД ФО Саприкіна ОСОБА_3 не підлягає задоволенню, а підстави для скасування додаткового рішення господарського суду Харківської області від 07.07.2015 року у справі №922/1591/14 - відсутні.

Керуючись статтями 49, 85, 88, 91, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу СПДФО ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Додаткове рішення господарського суду Харківської області від 07.07.2015 року у справі №922/1591/14 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 07.09.15р.

Головуючий суддя Крестьянінов О.О.

Суддя Білоусова Я.О.

Суддя Шевель О. В.