КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2015 р. Справа№ 910/8131/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Руденко М.А.

за участю представників:

від позивача - Кобилецький В.В., довіреність № б/н від 26.02.2015;

від відповідача - представник не прибув;

розглянувши апеляційну скаргу Державного закладу "Український центр з контролю та моніторингу захворювань Міністерства охорони здоров'я України" на рішення господарського суду міста Києва від 11.06.2015 у справі № 910/8131/15-г (суддя Полякова К.В.) за позовом Державного закладу "Український центр з контролю та моніторингу захворювань Міністерства охорони здоров'я України" до товариства з обмеженою відповідальністю "Карт-Ойл Лтд" про передання оплаченого товару.

ВСТАНОВИВ:

Державний заклад "Український центр з контролю та моніторингу захворювань Міністерства охорони здоров'я України" звернувся до господарського суду міста Києва з позовом про зобов'язання товариства з обмеженою відповідальністю "Карт-Ойл Лтд" передати Державному закладу "Український центр з контролю та моніторингу захворювань Міністерства охорони здоров'я України" картки - талони на 1890,00 літрів бензину А-95 та 1530,00 літрів дизельного пального.

Рішенням господарського суду міста Києва від 11.06.2015 у справі № 910/8131/15-г у задоволенні позову відмовлено.

При ухваленні зазначеного рішення суд дійшов висновку про те, що з огляду на наявність у позивача карток-талонів у кількості на 1890,00 літрів бензину А-95 та на 1530,00 літрів дизельного пального, позивачем не доведено порушення відповідачем його права та інтересу.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 11.06.2015 у справі № 910/8131/15-г скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що у зв'язку з відмовою відповідача здійснити заправку автомобілів позивача у останнього наявне порушене право.

В судовому засіданні 31.08.2015 року представник апелянта - позивача у справі, підтримав вимоги за апеляційною скаргою та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач правом на участь представника в судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином; про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутнім в даному судовому засіданні від відповідача до суду не надійшло.

Слід також зазначити, що явка представників сторін не визнавалася обов'язковою, певних пояснень суд не витребував.

Враховуючи наведене вище, апеляційна скарга розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Між Центром з контролю та моніторингу захворювань Міністерства охорони здоров'я Ураїни, перейменованим у Державний заклад "Український центр з контролю та моніторингу захворювань Міністерства охорони здоров'я України" (Покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Карт-Ойл ЛТД" (Постачальник) 23.05.2013 укладено договір №13-522 поставки нафтопродуктів.

Згідно п. 1.1 договору, постачальник зобов'язався поставити та передати у власність, а покупець прийняти та оплатити нафтопродукти, а саме: бензин марки А-95 та дизельне паливо за відпускними обліковими картками - талонами (надалі - продукція). Термін дії відпускних облікових карток-талонів становить три календарних місяці з моменту їх отримання.

Пунктом 2.4 договору передбачено, що постачальник має право скоригувати вартість продукції після закінчення терміну дії відпускних облікових карток-талонів (термін дії 3 календарних місяці відповідно до п. 1.1 договору) та провести заміну наявних у покупця облікових карток-талонів.

Продавець зобов'язаний забезпечити заправку автомобілів Покупця після закінчення строку дії договору по облікових картках, якщо вони залишились нереалізованими (п. 6.2.2 договору).

На виконання умов договору покупцем оплачено повну вартість продукції у сумі 94997,20 грн., що складає вартість 5 680,00 літрів бензину А-95 та 3 000,00 літрів дизельного пального, а Постачальником передано облікові картки-талони на відповідну кількість Продукції, що підтверджується платіжним дорученням від 29.05.2013 № 648 та видатковою накладною від 23.05.2013 № 2033.

Покупцем протягом 2013-2014 років відбувалась реалізація вказаних облікових карток - талонів на бензин А-95 та дизельне пальне шляхом заправки автомобілів покупця на АЗС продавця.

Станом на 01.01.2015 у покупця наявні нереалізовані облікові картки-талони на 1890,00 літрів бензину А-95 та 1530,00 літрів дизельного пального, вартість яких згідно договору складає 21 341,88 (1890,00x9,41x120%) грн. та 15 752,88 (1530,00x8,58x120%) грн. відповідно та всього 37 094,76 грн.

Позивач зазначає, що починаючи з 01.01.2015 на АЗС Продавця припинили приймати облікові картки - талони на нафтопродукти, мотивуючи необхідністю їх заміни.

У зв'язку з цим, позивач звертався до відповідача з претензією, в якій просив у випадку необхідності заміни вказаних карток здійснити її.

Враховуючи залишення претензії без виконання, позивач звернувся з даним позовом до суду.

При цьому, позивачем предметом позову визначено вимогу про зобов'язання товариства з обмеженою відповідальністю "Карт-Ойл Лтд" передати Державному закладу "Український центр з контролю та моніторингу захворювань Міністерства охорони здоров'я України" картки - талони на 1890,00 літрів бензину А-95 та 1530,00 літрів дизельного пального.

Колегія суддів вважає, що за визначеним позивачем предметом позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов'язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

У відповідності до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Перш за все слід зазначити, що позивач просить зобов'язати відповідача не здійснити заміну наявних у Державного закладу "Український центр з контролю та моніторингу захворювань Міністерства охорони здоров'я України" карток - талонів на 1890,00 літрів бензину А-95 та 1530,00 літрів дизельного пального, а просто видати картки.

Вказані картки-талони вже були видані відповідачем позивачу.

Доказів повернення карток позивачем відповідачу з метою їх заміни суду не надано, що в свою чергу унеможливлює видачу інших карток - талонів.

Стосовно заміни карток слід зазначити наступне.

Пунктом 2.4 договору передбачено, що постачальник має право провести заміну наявних у покупця облікових карток-талонів у разі коригування вартості продукції.

Отже, наведеним положенням передбачено саме право, а не обов'язок, відповідача, на проведення заміни карток-талонів.

При цьому, така заміна проводиться у випадку, якщо постачальник вирішив скоригувати вартість продукції.

Доказів того, що відповідач вирішив скоригувати вартість продукції суду не надано, будь-яких доводів на підтвердження цього не наведено.

Додаткових угод до договору в частині зміни його ціни, що є істотною умовою, між сторонами не укладено.

Також, не підтверджено намагання відповідача скористатися наведеним правом на здійснення заміни карток. Відповідних вимог на здійснення заміни відповідач позивачу не пред'являв.

Не надано позивачем до суду і доказів передачі (направлення, тощо) ним до відповідача наявних у нього карток для здійснення заміни карток та відмови відповідачем.

При цьому, неможливо зобов'язати видати нові картки без повернення позивачем раніше отриманих. Про зобов'язання здійснити заміну карток позивач не просить.

Виходячи зі змісту положень п. 6.2.2 договору відповідач зобов'язаний забезпечити заправку автомобілів позивача після закінчення строку дії договору по облікових картках, якщо вони залишились нереалізованими.

Доказів відмови відповідача у здійсненні заправки автомобілів позивача апелянтом не надано.

З огляду на викладене, позов з визначеним позивачем предметом є необґрунтованим та з урахуванням наведеного не спрямований на реальне відновлення прав позивача на заправку палива.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Разом з тим, позивач не позбавлений права звернутись до суду з іншим позовом (про зобов'язання відповідача виконати зобов'язання - здійснити заправку автомобілів Державного закладу "Український центр з контролю та моніторингу захворювань Міністерства охорони здоров'я України" за нереалізованими картками - талонами, або з іншими вимогами, які б були спрямовані на реальне відновлення порушеного права позивача на заправку автомобілів) з доданням усіх належних доказів.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного закладу "Український центр з контролю та моніторингу захворювань Міністерства охорони здоров'я України" залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 11.06.2015 у справі № 910/8131/15-г - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - позивача у справі.

3. Матеріали справи № 910/8131/15-г повернути до господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку та строки.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Дідиченко

М.А. Руденко