ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08.09.2015 Справа № 920/930/15

За позовом: Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Суми

до відповідача: Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, м. Білопілля Сумської області

про стягнення 6 800 грн. 00 коп.

Суддя В.Л.Котельницька

Представники сторін:

від позивача І.В.Заїка (довіреність № 1 від 02.02.2015)

від відповідача не прибув

За участю секретаря судового засідання Ю.О.Зері

Суть спору: позивач згідно поданого позову просить суд стягнути з відповідача 6800 грн. 00 коп., у тому числі 3400 грн. 00 коп. штрафу за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, застосованого на підставі рішення адміністративної колегії Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 54 від 22.12.2014 та 3400 грн. 00 коп. пені.

Відповідач у поданому до суду відзиві на позовну заяву проти вимог позивача заперечує та вважає їх безпідставними та необґрунтованими. Також до відзиву додане клопотання відповідача про розгляд справи без його участі у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 75 ГПК України суд вважає за можливе розглядати справу за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши подані докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 22.12.2014 № 54 у справі №03-06/52-2014 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладання штрафу» були визнані дії, вчинені, відповідачем ФОП ОСОБА_1 порушенням, передбаченим п. 13 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольному комітету України на вимоги від 27.05.2014 № 03-10/1168 та № 03-10/1169 у встановлені головою територіального відділення строки).

Пунктами 3 та 4 вищезгаданого рішення вирішено накласти на ФОП ОСОБА_1 штраф у загальному розмірі 3 400 грн. 00 коп.

В рішенні зазначено, що штраф підлягає сплаті у двомісячний строк з дня одержання цього рішення. Також зазначено, що рішення може бути оскаржене до господарського суду Сумської області у двомісячний строк з дня його одержання.

Копія рішення Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 22.12.2014 № 54 була направлена на адресу ФОП ОСОБА_1 з супровідним листом від 23.12.2014 №03-06/2820 та отримана уповноваженим представником відповідача 02.02.2015 (про що свідчить відмітка із зазначенням дати отримання на повідомленні про вручення поштового відправлення № 103).

Згідно ст. 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що рішення та розпорядження Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання.

Відповідно до частини 3 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» суб'єкти господарювання, на яких накладено штраф, сплачують його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладання штрафу.

Таким чином, термін сплати штрафу відповідачем закінчився 02.04.2015.

Станом на 19.06.2015 штраф відповідачем сплачений не був.

У звязку із несплатою у зазначений строк суми штрафу відповідачеві відповідно до вимог антимонопольного законодавства (ч.5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції») була нарахована пеня у розмірі 3400 грн. 00 коп.

Згідно статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» відповідач має право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Відповідач наданим йому правом щодо оскарження рішення Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 22.12.2014 № 54 не скористався.

У відповідності з положеннями пунктів 2, 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №15 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» у застосуванні згаданого припису ч. 1 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», а також ч. 2 ст. 47 цього Закону господарським судам слід враховувати, що за цими приписами передбачені ними строки оскарження рішень органу Антимонопольного комітету України не може бути відновлено. Таким чином, зазначені строки є присічними. Встановлена Цивільним кодексом України позовна давність до відповідних правовідносин не застосовується, так само як і в оскарженні розпоряджень Антимонопольного комітету України та його органів. Аналогічним чином вирішується й питання щодо строків оскарження рішень органів Антимонопольного комітету України, прийнятих у справах про недобросовісну конкуренцію.

Конкурентне законодавство не ставить застосування передбаченої ним відповідальності за порушення цього законодавства у залежність від наявності у суб'єкта господарювання вини в будь-якій формі.

Згідно з пунктом 20.1 вищезазначеної Постанови Закон України «Про захист економічної конкуренції» не містить норм, які надавали б господарському суду право зменшувати розмір (а відтак і суму) стягуваних штрафу та/або пені (у разі їх правомірного нарахування). Тому, зокрема, до відповідних правовідносин не може

застосовуватись припис пункту 3 статті 83 ГПК, який передбачає право господарського суду у прийнятті рішення зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню.

Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №15 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» вирішуючи спори, повязані із зобовязанням виконати рішення Антимонопольного комітету України чи його територіального відділення або про стягнення коштів (штрафу, пені) на підставі такого рішення, господарським судам необхідно мати на увазі, що сам по собі факт неоскарження рішення особою, якої воно стосується, не є безумовним свідченням законності відповідного акта державного органу. Тобто для того, щоб дійти висновку про обов'язковість виконання рішення Антимонопольного комітету України чи його територіального відділення, господарському суду потрібно досліджувати це рішення на предмет його відповідності вимогам законодавства, якщо така відповідність заперечується іншою стороною у справі. Господарським судом не можуть братися до уваги доводи особи, стосовно якої прийнято рішення (заявника, відповідача, третьої особи в розумінні статті 39 Закону України «Про захист економічної конкуренції»), з приводу незаконності та/або необґрунтованості цього рішення, якщо такі доводи заявлено після закінчення строків, встановлених частиною другою статті 47 та частиною першою статті 60 названого Закону, оскільки дана особа не скористалася своїм правом на оскарження відповідного акта державного органу, а перебіг зазначеного строку виключає можливість перевірки законності та обґрунтованості рішення органу Антимонопольного комітету України.

Згідно з ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу.

Пункт 22 Постанови Пленуму ВГСУ № 15 від 26.12.2011 наголошує, що нарахування та стягнення пені, передбаченої частиною п'ятою статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», має обов'язковий характер, не потребує прийняття будь-якого рішення органу державної влади про її застосування і в зв'язку з цим не підпадає під ознаки адміністративно-господарських санкцій в розумінні статей 238, 239, 249 ГК України, які застосовуються саме на підставі рішення уповноваженого на це органу. Тому під час таких нарахування та стягнення не застосовуються строки, про які йдеться у статті 250 названого Кодексу

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення 3400 грн. 00 коп. штрафу, та також 3400 грн. 00 коп. пені, нарахованої за несвоєчасну сплату штрафу, є правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки відповідачем не подано доказів сплати суми штрафних санкцій, тому вимоги позивача визнаються судом правомірними, обґрунтованими, і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Заперечення відповідача, викладені ним у відзиві на позов, судом до уваги не приймаються, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Згідно ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 75, 82, 84, 85, Господарського процесуального кодексу України суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; код ІПН НОМЕР_1) штраф у розмірі 3400 грн. 00 коп. та пеню у розмірі 3400 грн. 00 коп. до загального фонду Державного бюджету України на рахунки, відкриті в управліннях Державного казначейства України за місцем знаходження платника податків за кодом бюджетної класифікації доходів 21081100, символ звітності 106.

3. Стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; код ІПН НОМЕР_1) в доход Державного бюджету (р/р 3002, отримувач УДК у м. Суми (м. Суми), 22030001, МФО 837013, ) 1827 грн. 00 коп. судового збору.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 09.09.2015.

Суддя В.Л.Котельницька