РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2015Справа №910/17775/15

За позовом Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ІНГОССТРАХ»

до Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія»

про стягнення 17 875,65 грн.

Суддя Гумега О.В.

Представники

від позивача: Діденко І.В. за довіреністю № Э.37.7.0.0/Д-841 від 08.11.2013

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

13.07.2015 Приватне акціонерне товариство «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ІНГОССТРАХ» (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» (відповідач) про стягнення 17 875,65 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Приватним акціонерним товариством «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ІНГОССТРАХ» на підставі договору страхування наземного транспорту № НАН2UA00056945 від 18.09.2007 внаслідок настання страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування у зв'язку з пошкодженням автомобіля «Daewoo FSO Lanos», реєстраційний номер АХ 7911 ВВ, внаслідок його пошкодження в ДТП, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля «BMW 316», реєстраційний номер FTZ444, яким спричинено ДТП, будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах, застрахована відповідачем на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АВ/4871253), а тому позивач вказує, що обов'язок з відшкодування матеріальної шкоди покладається на відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.07.2015 порушено провадження у справі № 910/17775/15 та призначено розгляд справи на 31.08.2015 об 11:10 год.

24.07.2015 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява на виконання вимог ухвали суду від 15.07.2015, відповідно до якої позивач повідомив суд про відсутність аналогічного спору, надав письмові пояснення щодо наявності двох платіжних доручень № 477 від 11.02.2013 та № 1 від 12.02.2013 на суму 18 875,65 грн. Зазначеною заявою позивач також просив суд, у разі нез'явлення представника в судове засідання, розглянути справу без участі представника позивача та винести рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

27.07.2015 через відділ діловодства суду у відповідь на запит суду надійшов лист Моторного (транспортного) страхового бюро № 7/2-28/20851 від 23.07.2015 з інформацією про страхове покриття за полісом № АВ/4871253.

В судове засідання, призначене на 31.08.2015, представник позивача з'явився.

В судове засідання, призначене на 31.08.2015, представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду від 15.07.2015 не виконав, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до абз. 1 п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011 № 18 визначено, що у випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 31.08.2015 без участі представника відповідача, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору.

Представник позивача в судовому засіданні, призначеному на 31.08.2015, надав усні пояснення по суті заявлених позовних вимог, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 31.08.2015 відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судовому засіданні оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

18.09.2007 між Приватним акціонерним товариством «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ІНГОССТРАХ» та Гур'яновою Ніною Петрівною (страхувальник) було укладено договір № НАН2UA00056945 страхування наземного транспорту (надалі - договір страхування), який в подальшому було пролонговано.

Згідно з договором страхування у позивача був застрахований автомобіль «Daewoo FSO Lanos», реєстраційний номер АХ 7911 ВВ. Строк дії договору страхування визначений з 18.09.2012 по 17.09.2013.

21.12.2012 в місті Харкові на вулиці Фр. Крала сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля «Daewoo FSO Lanos», реєстраційний номер АХ 7911 ВВ, під керуванням Богородицького Володимира Йосиповича та автомобіля «BMW 316», реєстраційний номер FTZ444, яким керував Гайнудінов Іван Анатолійович, що підтверджується довідкою № 9128649 про дорожньо-транспортну пригоду УДАІ ГУ МВС України в Харківській області від 18.01.2013.

ДТП сталася в результаті порушення Гайнудіновим Іваном Анатолійовичем п. 2.3 б), 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 14.03.2013 у справі № 644/1534/13-п, відповідно до якої Гайнудінова Івана Анатолійовича визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Загальний розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Daewoo FSO Lanos», реєстраційний номер АХ 7911 ВВ, в результаті ДТП, відповідно до звіту № 379/12/2012, складеного 29.01.2013 оцінювачем Авдєєвим С.В., становить 19 120,33 грн. (надалі - звіт № 379/12/2012 від 29.01.2013).

За страховим випадком (ДТП) згідно складеного страхового акту № И-466 від 11.02.2013 по договору страхування, було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 18 875,65 грн., виплата якого позивачем підтверджується платіжними дорученнями № 477 від 11.02.2013 та № 1 від 12.02.2013.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За чинним законодавством України окрім особи, винної у завданні шкоди, потерпілий у ДТП має також право одержати майнове відшкодування або за рахунок страхової організації, якою застраховане його майно, за правилами і в порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Законом України «Про страхування», або за рахунок страховика, яким застраховано відповідальність особи, що володіє транспортним засобом, водія якого визнано винним у ДТП, за правилами та у порядку, встановленому ЦК України та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Право потерпілого обрати той чи інший спосіб захисту чинним законодавством не обмежене.

В даному випадку потерпілий звернувся за відшкодуванням майнової шкоди до позивача, який застрахував його майно (автомобіль).

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України (визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Стаття 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» надає визначення поняття «шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого». Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов'язана:

з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу;

з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху;

з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого;

з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди;

з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу;

з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин по страховому випадку, що настав 21.12.2012) у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

В спірному випадку позивачем заявлена до стягнення з відповідача сума страхового відшкодування, виплаченого позивачем на умовах договору страхування, що укладений між позивачем та страхувальником у відношенні транспортного засобу, який було пошкоджено в ДТП. При цьому право вимоги до страховика винної особи переходить саме по розміру збитків, завданих пошкодженому автомобілю, в межах фактичних витрат страховика та витрат, пов'язаних з евакуацією транспортних засобів.

Відповідач на вимогу ухвали Господарського суду міста Києва від 15.07.2015 не надав копію полісу № АВ/4871253. Матеріали справи містять відомості по зазначеному полісу з єдиної централізованої бази даних МТСБУ, надані на запит суду, та надані позивачем разом із позовною заявою.

Відповідно до полісу № АВ/4871253 встановлено, що транспортний засіб, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди застрахованому у позивача транспортному засобу, взято на страхування Страховим товариством з додатковою відповідальністю «Гарантія» (відповідачем), страхувальником за даним полісом визначено Гайнудінова Івана Анатолійовича, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну визначений в сумі 50 000,00 грн., франшиза - в сумі 1000,00 грн., строк дії даного полісу з 10.07.2012 до 09.07.2013.

По матеріалам справи судом встановлено, що Гайнудінов Іван Анатолійович керував автомобілем «BMW 316», реєстраційний номер FTZ444, на законних підставах.

Таким чином відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля, застрахованого у позивача, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в межах, передбачених полісом № АВ/4871253, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні висновки по застосуванню положень закону містяться у постанові Верховного Суду України судової палати у господарських справах від 25 листопада 2008 року (справа 11/406-07), а також і у постанові Верховного Суду України 11/104 від 07.11.2011 (справа № 48/562), висновки якої про застосування правової норми у спірних правовідносинах при прийнятті рішення у справі, є обов'язкові до врахування судом згідно положень ч. 2 ст. 82 ГПК України.

По матеріалам справи судом встановлено, що фактичні витрати позивача по виплаті страхового відшкодування не перевищують розмір збитку, завданого транспортному засобу, пошкодженому у ДТП, що визначений звітом № 379/12/2012 від 29.01.2013, страховим актом № И-466 від 11.02.2013 по договору страхування, платіжними дорученнями № 477 від 11.02.2013 та № 1 від 12.01.2013.

Положеннями Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст. 12) передбачена можливість встановлення франшизи при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, розмір якої при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що франшиза за полісом № АВ/4871253 становить 1000,00 грн.

За встановлених обставин, до виплати із страховика, яким застраховано відповідальність особи, яку визнано винною у ДТП, належить сума в розмірі 17 875,65 грн. (18 875,65 грн. (сума страхового відшкодування, підтверджена звітом № 379/12/2012 від 29.01.2013, страховим актом № И-466 від 11.02.2013 по договору страхування, платіжними дорученнями № 477 від 11.02.2013 та № 1 від 12.01.2013) - 1000,00 грн. (франшиза за полісом № АВ/4871253).

Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що була дійсною на момент виникнення спірних правовідносин) виплата страхового відшкодування здійснюється протягом 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, має право звернутися до суду з вимогою про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, і таке право не пов'язане з попереднім зверненням з аналогічною вимогою до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Станом на час вирішення спору по суті матеріали справи не містять доказів на підтвердження здійснення відповідачем виплати страхового відшкодування в сумі 17 875,65 грн.

Приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За наведених обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача 17 875,65 грн. страхового відшкодування підтверджується матеріалами справи та підлягає задоволенню повністю в сумі 17 875,65 грн.

Судові витрати позивача на оплату судового збору в розмірі 1 827,00 грн. відповідно до положень ч. 1 ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути зі Страхового товариства з додатковою відповідальністрю «Гарантія» (04070, м. Київ, вул. Костянтинівська, 56, оф. 13; ідентифікаційний код 21130899) на користь Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ІНГОССТРАХ» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 32; ідентифікаційний код 33248430) 17 875,65 грн. (сімнадцять тисяч вісімсот сімдесят п'ять гривень 65 коп.) страхового відшкодування, 1 827,00 грн. (одну тисячу вісімсот двадцять сім гривень 00 коп.) судового збору.

3. Видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 02.09.2015.

Суддя Гумега О.В.